Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2004, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 21.12.2021 розірвано. Від шлюбу мають двох дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Старша донька [PERSON] на даний час вже є повнолітньою, однак продовжує навчання у Львівському національному університеті ім. І.Франка на денній формі навчання. Відповідача участі у вихованні дітей не приймає, фінансово та матеріального їх не забезпечує. Тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття та до закінчення [PERSON] навчання.. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 27.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Альонова М.Б. просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, про що подала відповідну заяву (а.с.24) Відповідач, якому згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду 23.02.2024 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, роз`яснено його право висловити свою позицію письмово або клопотати про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції чи безпосередньо в приміщенні суду. Однак, [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав, як і не подав будь-яких інших заяв чи клопотань, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. За ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи немає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини справи. [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] , згідно свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , батьками цих дітей є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7). Діти зареєстровані та проживають з позивачкою за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки №722 від 13.11.2023 вбачається, що [PERSON] є студенткою ІІ курсу освітнього ступеня Бакалавр денної форми здобуття освіти економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка IV рівня акредитації за спеціальністю 073 Менеджмент. Термін навчання з 15.09.2022 по 30.06.2026 (а.с.9). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За нормами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. За ч.1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Мотивована оцінка і висновки суду. При вирішенні спору суд враховує що незалежно від того, проживають батьки дітей разом чи окремо, незалежно від характеру їх взаємовідносин, але той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний допомагати утримувати її і забезпечувати належні умови проживання та виховання, створювати обстановку для гармонійного розвитку. Відповідач добровільно не виконував свого обов`язку по утриманню неповнолітньої доньки [PERSON] і будучи вільним, і перебуваючи в ізоляції, де є можливість працювати, чим порушує права позивачки та дитини. Суд також бере до уваги, що [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат . Разом з тим, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати, тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Такий правовий висновок виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Беручи до уваги те, що [PERSON] на даний час знаходиться піж вартою, що позбавляє його можливості отримувати достатній дохід, суд приходить до висновку, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Враховуючи встановлені обставини, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб неповнолітньої дитини, утримання якої є імперативним обов`язком батька, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частина від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення з відповідача аліментів у такому розмірі відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини, зможе покрити витрати на її утримання. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. Оскільки у даній категорії справ позивачка звільнена від сплати судового збору, то судовий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial