Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з\~\~відповідачем, [PERSON] , посилаючись на ст. ст. 110, 112 СК України. Позивач вказує, що з 27.12.2008 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися, живуть окремим життям, мають різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Можливостей до відновлення стосунків і збереження шлюбу не вбачається. Просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином в установленому законом порядку, в тому числі відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 27 грудня 2008 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 554, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 27.12.2008 року. Від шлюбу сторони мають сина- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №549. На протязі останнього часу між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Суд зазначає, що відповідно\~ до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, позивач вказує, що їхнє з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалось, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Відповідно до Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. Той факт, що сторони мають неповнолітню дитину,\~ само по собі не може бути підставою для відмови в розірванні шлюбу, оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалась, розірвання шлюбу не впливає на права та обов`язки батьків по відношенню до дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved