Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Короткий виклад обставин заяви: Заявниця [PERSON] (надалі заявниця) через свого\~представника адвоката\~Мороко С.О. звернулась до суду із зазначеною заявою, покликаючись на те, що проживає за вказаною адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм малолітнім сином, матір`ю та сестрою [PERSON] . Між заявником та заінтересованою особою склалися складні відносини обумовлені різними поглядами на побутові питання та питання спільного проживання у шлюбі. Останнім часом з боку [PERSON] відносно заявниці проявляється психологічний тиск, прямі погрози застосування фізичного насильства у тих випадках, коли точка зору дружини у низці побутових питань відрізняється від його особистої думки. Перебуваючи у стані сп`яніння, [PERSON] застосовує до заявниці словесні образи, приниження, залякування, демонструючи при цьому силу та агресію. 29 січня 2024 року близько 01:10 на підставі раптово виниклої агресії, знаходячись в будинку [ADDRESS] , в якій заявник проживає з неповнолітнім сином, [PERSON] вчинив домашнє насильство у психологічному прояві, в ході якого нецензурно лаявся на адресу заявниці, погрожував застосувати насильство, принижував, ображав, таким чином завдав своїй дружині моральних страждань. Через протиправні дії [PERSON] та з метою застосування до нього заходів адміністративного впливу, [PERSON] вимушена була звернутися до Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області. За вказаним фактом була проведена перевірка, складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та [PERSON] , уповноваженою особою видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 105077 із вимогою у будь-якій спосіб контактувати з дружиною, який він порушив. Наведений факт домашнього насильства з боку [PERSON] відносно [PERSON] , негативно впливає на психічне здоров`я останньої, свідчить про те, що станом на сьогодні існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. З огляду на викладене, просила суд ухвалити рішення, яким видати обмежувальний припис стосовно заінтересованої особи на строк 6 місяців із такими обмеженнями прав [PERSON] : 1) перебувати в місці проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2) наближатись на відстань менше 300 метрів до місця перебування, інших місць відвідування [PERSON] , та місця її проживання за адресою: [ADDRESS] ; 3) особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею; 4) вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Позиція осіб по справ. У судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Мороко С.О. заяву повністю підтримали, просили суд її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Крім того, заявниця надала пояснення, що [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння проявляє агресію по відношенню до її матері, сетри та до неї особисто, у зв`язку з чим вони звертались до поліції. Вважає, що існують ризики продовження у майбутньому домашнього насильства зі сторони заінтересованої особи. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, клопотань заяв до суду не подав. Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заяву потрібно задовольнити частково, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до відомостей ксерокопії паспорта [PERSON] [INFO] , вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-5зв). Згідно з копії договору купівлі-продажу від 19.10.1999 житловий будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с.13) Із дослідженої копії «Термінового заборонного припису стосовно кривдника» від 29.01.2024 складеного відносно [PERSON] [INFO] стосовно постраждалої особи [PERSON] установлено що у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства встановлені такі обмеження прав [PERSON] : заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 12 год 00 хв 29.01.2024 та діє з 12 год 00 хв 03.02.2024 року (а.с.8). Відповідно до інформаційних довідок Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області №2372 від 06.02.2024, та № 2642 від 08.02.2024 виданої [PERSON] за фактом звернення заявниці до Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, про те що її чоловік [PERSON] вчинив домашнє насилля у психологічному прояві, висловлювався словами грубої нецензурної лайки, ображав, за адресою: [ADDRESS] , зазначено що в даному випадку не здобуто реальних та достовірних даних про вчинення кримінального правопорушення, але [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (а.с.9-10). Відповідно до копії постанови Ямпільського районного суду Сумської області від 19.03.2024 року по справі № 590/147/24 стосовно [PERSON] , [INFO] , встановлено що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2, ч. 3 ст. 178 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с.11-12). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 531/352/22 зазначив, що відповідно до преамбули Закону про запобігання домашньому насильству його мета саме у запобіганні та протидії домашньому насильству. При цьому важливою є і встановлена послідовність двох зазначених завдань. Обмежувальний припис визначений у цьому законі як один з інструментів досягнення відповідних завдань. Його реалізація передбачена як в межах ЦПК України (частина восьма статті 26 цього Закону), так і в межах КПК України (частина десята статті 26 цього Закону). Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраниму справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданих суду пояснень учасників справи та письмових матеріалів, вбачається, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини [PERSON] , тобто завдає шкоди її психологічному здоров`ю. Звернення заявника до правоохоронних органів та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав [PERSON] . За результатами розгляду справи суд дійшов переконання, що [PERSON] , як особа, що постраждала від домашнього насильства, потребує невідкладного захисту, та з огляду на встановлені судом обставини, наявні обґрунтовані ризики подальшого вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці. Тому суд вважає видачу обмежувального припису належним і достатнім інструментом забезпечення ефективності захисту прав постраждалої особи, який повинен забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства. Водночас суд зауважує, що за обставинам цієї справи вжиття таких заходів, про які просить заявник, унеможливлюватиме реалізацію батьком його прав на спілкування з дитиною та участь у її вихованні. При цьому суд вважає достатнім вжити заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] строком на 4 місяці шляхом заборони йому наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), та інших місць частого відвідування [PERSON] [INFO] , за виключенням місць, пов`язаних із вирішеннями спорів між сторонами (зали судових засідань, правоохоронні органи); заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; та заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, за виключенням листування в порядку виконання процесуальних обов`язків у спорах між сторонами. Отже, заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] необхідно задовольнити частково. Оцінюючи ризики у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд також враховує право заявниці у відповідності до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» звернутись із заявою про продовження терміну обмежувального припису та скорочений строк розгляду такої заяви, що визначений ст. 350-5 ЦПК України. Суд роз`яснює заявниці, що відповідно до положень ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial