Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

24 жовтня 2023 року представник позивача АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-294246 від 12.11.2020 у розмірі 266051,30 грн, а також судовий збір у розмірі 3990,77 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 12.11.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладений кредитний договір №CL-294246, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до пунктів кредитного договору позичальник прийняв на себе обов`язок повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором та Додатковими договорами. Дата погашення кредиту згідно з кредитним договором 11.11.2025. Сума виданого кредиту - 200 000,00 грн. Місячний платіж становив 7 121,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.08.2023 заборгованість за кредитним договором 266051,30 грн, з яких: 176\~113,02 грн тіло кредиту; 89938,28 грн - відсотки. З метою досудового врегулювання спору 15 травня 2023 року на адресу відповідача направлена досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишена відповідачем без реагування, борг не оплачений. З метою захисту своїх порушених прав, позивач звернувся до відповідача з вищевказаним позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.01.2024 клопотання представника відповідача про витребування доказів залишено без задоволення. 14.03.2024 представником відповідача подано через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якій вона зазначила, що позовні вимоги неправомірні та не підлягають задоволенню. Представник відповідача зазначила, що ні в тексті кредитного договору №CL-294246 від 12.11.2020 року, ні в тексті паспорту споживчого кредиту, ні в Додатковій угоді до Кредитного договору не передбачено узгодження сторонами порядку за яким позивач має право вимагати від відповідача оплати достроково до закінчення дії Кредитного договору повної загальної суми кредитного договору. Однак предметом позовних вимог є саме дострокове стягнення Банком залишку загальної суми кредиту з врахуванням відсотків за користування позичальником коштів на попередні періоди до 11.12.2025. Отже, така вимога є неправомірною та безпідставною, оскільки згідно з умовами кредитного договору позивач має право тільки вимагати від відповідача погашення існуючої заборгованості з врахуванням неоплачених вчасно щомісячних платежів. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач від дати оформлення кредитного договору до лютого 2022 року (останній платіж здійснено 15.02.2022 року) своєчасно та у розмірах більших ніж передбачено для щомісячної оплати кредиту здійснював погашення кредитних зобов`язань. Станом на 11.03.2022 заборгованості у відповідача перед позивачем не було. Відповідач мешкав на дату укладення споживчого кредиту, та мешкає на цей час у м. Харкові, який з 24.02.2022 піддається обстрілам внаслідок збройної агресії рф. Відповідач з 24.02.2022 по дату звернення позивача з позовною заявою до суду у вересні 2023 року не мав фінансової можливості оплачувати кредитні зобов`язання через активні обстріли м. Харкова, закриттям банків на території м. Харкова, втратою відповідачем можливості займатися своєю підприємницькою діяльністю на території активних бойових дій, а також через те, що відповідач у березні 2022 року усі свої наявні грошові кошти віддав у якості волонтерської допомоги українській армії та постраждалому населенню Харківської області. Крім того, відповідач втратив здоров`я й можливість вільного пересування, має необхідність бути під постійним наглядом травматолога, отримав третю групу інвалідності з протипоказаннями важкої фізичної праці та тривалого перебування на ногах. Це підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААВ №694866 від 01.02.2024, висновком про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонуванні допоміжними засобами реабілітації №116/56 від 01.02.2024, індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю №116/56 від 01.02.2024. Отже, відповідач мав поважні підстави ,за яких не виконував вчасно у період з 24 лютого 2022 року по дату звернення Позивача з позовними вимогами оплати у розмірі щомісячних платежів у розмірі 7157 грн. Таким чином, у відповідача з 11.03.2022 по 11.08.2023 була заборгованість за споживчим кредитом за 18 місяців, тобто заборгованість згідно до умов кредитного договору складала 128 826 гривні (без врахування здійснених відповідачем до лютого 2022 року переплат за Кредитним договором), з розрахунку 18 місяців х 7157 грн (розміру щомісячного Ануїтетного платіжу). Крім того, відповідач стверджує, що не отримував від Позивача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань № 09042023-17-937 від 09.05.2023 року. У матеріалах судової справи немає доказів належної реєстрації такого документа як досудова вимога АТ «Кредобанк» щодо виконання договірних зобов`язань №09042023-17-937 від 09.05.2023 року у Журналі вихідної кореспонденції позивача та немає доказів того, що Відповідач отримав таку вимогу. Представник відповідач звернула увагу, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, та статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц. Представник позивача АТ «Кредобанк» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, в якому він позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, на адресу суду через підсистему "Електронний суд" надійшла заява від представника відповідача, в якій представник відповідача просила розглядати справу за відсутності відповідача та його представника, щодо задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 листопада 2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-Заяву №СL-294246 фізичної особи на отримання готівкового кредиту на рефінансування кредитів на суму 200000,00 грн., строком на 60 місяців, з процентною ставкою 35,00% річних, щомісячним платежем 7098,06 грн. (а.с. 16). 12 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладений кредитний договір №\~СL-294246 (а.с.9-11), відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому кредитному договорі (п. 1 Договору). Відповідно до п. 2.1. договору банк видає позичальнику кредит розмірі 200000,00 грн на строк до 11 листопада 2025 року. Згідно п. 2.4 Договору позичальник доручив банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби у розмірі 52483,62 грн., решту коштів у сумі 147516,38 грн на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «Кредобанк». Пунктами 4.1, 4.2 Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 29,99% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною у п. 4.1 цього договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 41,19% річних (п. 4.5 Договору). Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Договором відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору). Всього Позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 7157,00 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом. Погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом; поточні платежі по поверненню Кредиту (основного боргу); у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці (п.п. 6.1, 6.2, 6.3, 6.6 Договору). В п.п. 6.9, 6.10 Договору визначено, що банк у випадках передбачених п. 3.3 цього Договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9 Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказані у повідомленні, протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 6.9 Кредитного договору). Також банком надано копію підписаного позичальником Паспорту споживчого кредиту від 12.11.2020 (а.с.12-13). На виконання умов вищевказаного Договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю на суму 200000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №61682955 від 12.11.2020 у розмірі 147516,38 грн.; №61682957 від 12.11.2020 у розмірі 52483,62 грн (а.с.43-44). В той же час [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконував. 09.05.2023 АТ «Кредобанк» надсилав позичальнику Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, відповідно до змісту якої банк вимагав від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити прострочену заборгованість в розмірі 102766,75 грн. А у випадку невиконання даної вимоги у визначений строк\~достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі 249114,85 грн. та сплатити всі нараховані і не сплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені Кредитним договором (а.с.27). Вказану вимогу АТ «Кредобанк» направило за адресою зареєстрованого місця проживання [PERSON] , вказану ним в Кредитному договорі, що підтверджено Описом вкладення у цінний лист з відбитком штемпеля АТ «Укрпошта», Списком згрупованих відправлень Укрпошта Стандарт, фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 15.05.2023 (а.с.28-31). Згідно наданого банком Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №\~СL-294246 від 12.11.2020 станом на 08.08.2023 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становила 266051,30 грн., з яких: 176113,02 грн. - тіло кредиту, 89938,28 відсотки (а.с.32-33). Також на підтвердження видачі та часткового повернення кредиту банком надано виписку руху коштів по рахунку позичальника 12.11.2020 по 08.08.2023 (а.с.35-42). У\~статті 525 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Щодо доводів відзиву про те, що банком порушено досудовий порядок врегулювання спору, суд вважає їх необґрунтованими з таких підстав. Так, відповідно до частини 4 статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Водночас, якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року за № 270, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, доказом направлення адресату кореспонденції є оригінал розрахункового документу (оригінал квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення. Згідно з пунктом 19 цих Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післясплатою. Відповідно до пункту 61 зазначених Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було надано докази направлення на адресу відповідача вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, що підтверджується копією досудової вимоги\~від 09 травня 2023 року №09042023-П7-937, описом вкладення\~у лист\~від 15\~травня 2023\~року з зазначенням адреси одержувача, його номеру телефона та найменуванням відправлення (досудова-вимога), фіскальним чеком до списку згрупованих відправлень №3266 від 15 травня 2023 року. Таким чином, твердження представника відповідача щодо недотримання позивачем вимог Закону України "Про споживче кредитування" є безпідставним та таким, що повністю спростовується матеріалами справи в їх сукупності. Доводи відзиву з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження 14-680цс19) не заслуговують на увагу, оскільки вони стосуються позовних вимог кредиторів, які були заявлені до 10 червня 2017 року, у той час, як позов у цій справі було заявлено у жовтні 2023 року, коли норма частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", правильне застосування якої було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у вказаній справі, втратила чинність. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 02 червня 2021 року у справі № 639/1230/18 (провадження № 61-2620св21) та від 22 листопада 2023 року у справі № 426/4264/19 (провадження № 61-1565св23). Перевіряючи доводи відзиву представника відповідача про те, що причиною невиконання [PERSON] умов кредитного договору були форс-мажорні обставини, викликані повномасштабним вторгнення рф в Україну, суд звертає увагу на наступне. Згідно з положеннями\~ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільнена від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Загальновідомим є факт збройної (військової) агресії РФ проти України. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1\~ст.106 Конституції України,\~Закону України "Про правовий режим воєнного стану",\~Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022\~із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжено, та який діє до цих пір. Виходячи з викладених норм, відповідач зобов`язаний був повідомити позивача про неможливість виконання ним своїх зобов`язань за договором у зв`язку із наявністю форс-мажорних обставин. Однак, будь-яких доказів такого повідомлення позивача, відповідач не надав. 28.02.2022 Торгово промислова палата України видала лист-підтвердження про настання форс-мажорних обставин, утім такий лист не може слугувати абсолютним доказом неможливості виконати зобов`язання для всіх без виключення суб`єктів господарювання. І навіть в самому листі є застереження про те, що обставини є надзвичайними та невідворотними за зобов`язаннями, виконання яких стало неможливим у встановлений термін, але аж ніяк не для всіх зобов`язань. Тобто, головним є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести. Щоб засвідчити форс-мажорні обставини стороні необхідно звернутися до Торгово-промислової палати, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Утім відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності форс-мажору у спірних правовідносинах (відповідний сертифікат Торгово-промислової палати). У матеріалах справи відсутній сертифікат (довідка), виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за вказаним договором. Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності та відмови у задоволенні позову у повному обсязі, покликаючись на введення воєнного стану в Україні та введення спеціального режиму перебування в окремих районах міста, відповідач стверджує, що ці обставини (форс-мажорні) зумовили неможливість виконання умов договору. Разом з тим, одне лише передбачене законом віднесення воєнного стану до форс-мажорних обставин, не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання взятих зобов`язань. У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Відтак, твердження представника відповідача про те, що невиконання зобов`язань по кредитному договору сталося з причин настання форс-мажорних обставин в період з 24.02.2022 є необґрунтованим. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Положеннями ст. 599 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так, з представлених позивачем письмових доказів, зокрема розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у визначені договором та графіком платежів за кредитним договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого, у нього перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за несвоєчасне погашення кредиту та сплати процентів, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 266051,30 грн., з яких: 176113,02 грн. - тіло кредиту, 89938,28 - відсотки. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3990,77 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved