Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

03.03.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що син проживає разом з нею, відповідач проживає окремо, стабільної допомоги на утримання сина не надає. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Васильчук О.В. від 25.04.2023 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 28.06.2023 року за заявою [PERSON] провадження у справі зупинено до моменту припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України. Рішенням Вищої ради правосуддя від 05.09.2023 № 870/0/15-23 суддя [PERSON] звільнена з посади судді у відставку. Постановою Житомирського апеляційного суду від 20.12.2023 року ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 28.06.2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 09.01.2024 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 20.02.2024 справу прийнято до свого провадження. У судовому засіданні 18.04.2024 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, оскільки сама утримує дитину, а відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його завою від 04.03.2024, згідно якої він зазначив, що йому відомо, що 18.04 2024 буде розглядатися справа, просив зупинити провадження у справі до його повернення із Збройних Сил України. Однак доказів перебування в ЗСУ та виконання обов`язків в зоні бойових дій не надав. Крім того, 15.03.2024 року направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позов [PERSON] частково, а саме стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини пенсійних надходжень, оскільки він є особою з інвалідністю 3 групи, в даний час ніде не працює, має дитину від іншого шлюбу, на яку він сплачує аліменти, на підтвердження цього надає копії витягів з банку, зазначає, що матеріально позивачці допомагав і допомагає утримувати дитину, сплачує позику, яку брав для потреб сім`ї під час проживання з позивачкою. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.11.2018 року (а.с. 10). Відповідачу [PERSON] було призначено третю групу інвалідності з 12.01.2017 року, що вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №901455 від 24.01.2017 року. Дата чергового переогляду 24.01.2020 року.(а.с.118) Відповідно до довідки про доходи №3222382772927219 [PERSON] за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року отримав пенсії 76933,10 грн.(а.с 100), а згідно довідки про доходи №4151081791717107 за період з 01.01.2024 року по 29.02.2024 року пенсія відповідача складає 13152,04 грн.(а.с.98). Згідно довідки військово-лікарської комісії №2 в/ч [NUMBER] від 10.08.2023 року №1323 [PERSON] обмежено придатний до військової служби, непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях та навчальних закладах (а.с.121). Згідно копії Витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 03.11.2023 року №317 [PERSON] виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] з 03.11.2023 р.(а.с.97). \~ \~ \~ \~Частинами першою та другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно зіст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Суд не бере до уваги посилання відповідача про наявність у нього ще однієї дитини, на яку він сплачує аліменти, оскільки належними та допустимими доказами цей факт не доведений. Доказів, що він є батьком іншої дитини не долучено, а долучені квитанції Ощадбанку про перерахування коштів на картковий рахунок без зазначення особи, якій перераховуються та без зазначення призначення платежу не дають можливо встановити кому і для чого перераховувались ці кошти. Сплата відповідачем заборгованості за договором позики згідно рішення суду також не є підставою для визначення розміру аліментів у меншому розмірі, ніж просить позивачка. Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача є обгрунтованими, оскільки дитина проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ухиляється від виконання обов`язку з утримання неповнолітньої дитини, враховуючи стан здоров`я відповідача, його матеріальний стан - отримує щомісячний дохід у вигляді пенсії 6576,02 грн, також те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сум платежів за один місяць. Судові витрати в справі, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову в суд, на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, в сумі 1073 грн. 60 коп. Крім того, суд роз`яснює сторонам положення ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved