Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») про визнання кредитного договору частково недійсним, зобов`язання вчинити ді. Зазначав, що 10.05.2017 між ним та АТ «Ідея Банк» був укладений кредитний договір № 51.301.70413 від 05.05.2017 за умовами якого банк надав позивачу кредит на поточні потреби в сумі 46 760 грн. (39 030,89 грн. перераховані на його поточний рахунок, а також 7 729,11 грн. як страхова премія за страхування життя, яку фактично він не отримував), зі сплатою 19,5% річних від залишкової суми кредиту та строком повернення до 05.05.2020. Як вбачається із п. 1.1 вказаного кредитного договору банк надає йому кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 46 760 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а він зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Крім того, пунктом 2.1 кредитного договору встановлено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Пунктом 1.12 встановлено, що за обслуговування кредитом банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком щомісячних платежів. При цьому, в Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, який міститься в п. 6.1 кредитного договору, не передбачено згаданої в п. 1.12 договору «плати за обслуговування кредитної заборгованості», проте передбачено оплату комісії, яка не передбачена предметом кредитного договору. А як вбачається з вказаного графіку йому за період з 05.06.2017 до 05.05.2020 необхідно сплатити загальну суму комісії в розмірі 41964 грн. 48 коп. Вважає вказані умови несправедливими, а договір в частині встановлення щомісячної комісії за фактичне управління кредитом - недійсним. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати недійсною з моменту укладення договору умову пунктів 1.1, 1.12 та 2.1 кредитного договору № 51.301.70413 від 05.05.2017, якою передбачено, що за обслуговування кредиту банком позивач, як позичальник, сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів, визнати недійсною з моменту укладення договору умову в п. 6.1 кредитного договору в частині визначеної комісії, яка підлягає до сплати, на загальну суму - 41 964,48 грн.), зобов`язати відповідача здійснити перерахунок здійснених ним платежів, зарахувавши частину сплаченої ним суми в рахунок погашення заборгованості комісію у розмірі 18 554 грн. 57 коп., стягнути з відповідача на його користь надлишково сплачених ним в якості комісії за кредитним договором № 51.301.70413 суму у розмірі 19 321,59 грн., визнати кредитний договір виконаним, а кредит (грошові кошти) повернутим. У подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь надлишково сплачених ним в якості комісії за кредитним договором № 51.301.70413 суму у розмірі 41 964,48 грн. У відзиві на позов, АТ «Ідея Банк», заперечуючи проти позову вказало на те, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно визначається з формою витрат за кредитними договором та банк має право отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості, а тому просило відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, відповідач причини неявки суду не повідомив, від позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 05.05.2017 між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 46 760 грн, включаючи витрати на страховий платіж строком на 36 місяців, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору (а. с. 7-10). Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору банк надає кредит у день його підписання строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту є остання дата списання коштів з позичкового рахунку позичальника в банку. Відповідно до пунктів 1.4, 1.5 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 10,00 % (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 19,5 %. Позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають зі змінної частини ставки протягом всього строку кредитування, і погоджується на ці ризики (пункт 1.10 кредитного договору). Пунктом 1.12. кредитного договору передбачено, що за обслуговування кредиту банком позивальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що позивальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 5 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до пункту 5.7 кредитного договору згідно з постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 реальна річна процентна ставка складає 123.10000 %. Абсолютне значення подорожчання кредиту складає 60381.3400 гривень. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобов`язань відповідно до пункту 2.1 цього договору. Пункт 6 кредитного договору містить графік щомісячних платежів за кредитним договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Пунктами 1.1., 1.12, 2.1. та 6 кредитного договору передбачено, зокрема, встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Тобто, оспорюваними пунктами кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, вказані пункти кредитного договору є несправедливим та підлягають визнанню недійсними. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними положення пунктів 1.1., 1.12, 2.1., 6 кредитного договору від 05.05.2017 № Р51.301.70413, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, у зв`язку з чим, підлягає задоволенню і позов в частині зобов`язання АТ «Ідея Банк» перерахувати здійснені [PERSON] платежі за кредитним договором від 05.05.2017 № Р51.301.70413 в частині плати за обслуговування кредитної заборгованості, визначеної графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача надлишково сплачених ним в якості комісії за кредитним договором № 51.301.70413 суму у розмірі 41 964,48 грн. і визнання кредитного договору виконаним, а кредит (грошові кошти) повернутим, задоволенню не підлягає, оскільки доказів на обґрунтування зазначених вимог позивачем суду не надано.

Outcome: partial