Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне: 03.01.2023 р. інспектором СРПП ЖГУП капітаном поліції Поліщуком А.В. відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 334429 згідно з якою, позивач [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ 110270, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався транспортним засобом в крайній лівій смузі при вільній правій, також при зупинці транспортного засобу не увімкнув аварійну сигналізацію, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Того ж дня під час даної зупинки відносно позивача також було складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.01.2023 року серії ААБ №000617 за ч.1 ст. 130 КУпАП а саме, керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Рішенням Коростишівського районного суду від 18.07.2023 року у справі №935/957/23 скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 334429 від 03.01.2023 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Рішення набрало законної сили 01.08.2023 року не змінено та не скасовано. Постановою Коростишівського районного суду від 08.08.2023 року у справі № 935/274/23 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Рішення набрало законної сили 19.08.2023 року, не змінено та не скасовано. Враховуючи вищенаведені рішення суду, позивач вважає що має право на відшкодування моральної шкоди. Вважає, що незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності завдало йому моральних страждань, оскільки працівниками патрульної поліції було ініційовано два провадження в справах про адміністративне правопорушення, одна з яких прямо передбачала накладення на [PERSON] штрафу, a інша створювала судове провадження по справі про адміністративне переслідування. Таким чином обидва провадження вимагали від позивача активних дій щодо захисту своїх інтересів та прав, змусило його змінити свій звичайний спосіб життя, змушений був звертатись за правовою допомогою. Більше того у зв`язку із складанням протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП був обмежений у користуванні своїм водійським посвідченням, так як останнє було вилучено під час складання протоколу. Через вищенаведені обмеження та зміни в способі життя переніс негативні емоції та переживання, що потягло за собою моральні страждання. Розмір моральної шкоди визначено позивачем виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на час звернення до суду розмір мінімальної заробітної плати становив 6700 грн. Розрахунок моральної шкоди становить з часу ініціювання справи про адміністративне правопорушення (складання протоколів) 03.01.2023 року по час набрання рішення законної сили про закриття справи про адміністративне правопорушення. Період розрахунку з 03.01.2023 року по 19.08.2023 року становить: 7 місяців 16 днів х 6700 грн. (мінімальна заробітна плата) та складатиме 50356 грн. Таким чином, завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50356 грн. Позивач зазначає, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відшкодування громадянинові шкоди у випадках, передбачених ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" провадиться за рахунок коштів Державного бюджету, тобто грошові суми відшкодовуються за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Враховуючи вищевикладене позивач звернувсь до суду з даним позовом та просить стягнути з Державного бюджету України, на його користь моральну шкоду спричинену незаконними діями уповноважених осіб державних органів України в розмірі 50356 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.10.2023 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 05.03.2024 залучено як третю особу у даній справі Державну казначейську службу України. Роз`яснено третій особі право подати пояснення щодо позову або щодо відзиву на позовну заяву. Відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області подано відзив, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до відзиву, представник відповідача зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Стосовно відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок складання та скасування протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача зазначили, що протокол про адміністративне правопорушення, є лише документом який фіксує певні обставини, і не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тільки підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення особи, відносно, якої він складений до адміністративної відповідальності при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 221 КУпАП. З врахувань вимог ст.56 Конституції України, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Судом у справі №935/274/23 рішенням постановленим при розгляді справи про скасування протоколу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] , неправомірність дій або бездіяльність уповноважених осіб при складенні адміністративних матеріалів не встановлювалась. Позивачем до матеріалів позову не надано доказів того, що йому завдано моральної шкоди співробітниками поліції, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання покладених на них трудових чи службових обов`язків. Оскільки підставою для відшкодування моральної шкоди є постанова Коростишівського районного суду Житомирської області у справі №935/274/23 за ст.130 КУпАП, винесена інспектором СРПП ЖРУП ГУНП в Житомирській області у справах про адміністративне правопорушення, за якими не було накладено адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, спеціальні норми, передбачені ч. 1 ст. 1176 ЦК України, застосуванню не підлягають. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди за ст. ст. 1173, 1174 ЦК України є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, що є предметом доказування по справі, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач не надав доказів, що б підтверджували протиправність дій відповідача, які в судовому процесі не визнавались протиправними та незаконними, а сам факт скасування протоколу про адміністративне правопорушення не є підставою вважати, що особі завдано моральної шкоди, а тому підстави для задоволення позовної заяви відсутні. Стосовно відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , зазначили, що Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області у справі № 935/957/23 від 18.07.2023, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 334429 від 03.01.2023, винесену інспектором СРПП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Поліщуком А.В. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. В рішенні суду не міститься обгрунтування, щодо саме неправомірності дії та заподіяння шкоди, а також відсутні докази, які б підтверджували причинний зв`язок між діями та нанесенням шкоди. Тобто вищенаведене судове рішення не встановлює факту неправомірності дій, та не містить тверджень щодо дій , які могли спричинити або призвели до завдання моральної шкоди. Факт скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не свідчить про протиправність рішень, дій чи бездіяльності службової особи відповідача та не зумовлює настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не підлягає застосуванню до даних правовідносин. Позивач не довів належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди. Третя особа - Державна казначейська служба України своїм правом щодо надання пояснень не скористалась. Сторонами до суду не подано заперечень про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.07.2023 року у справі №935/957/23 за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення позов задоволено та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 334429 від 03.01.2023 року, винесену інспектором СРПП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Поліщуком А.В. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито. Рішення набрало законної сили 01.08.2023 року не змінено та не скасовано. Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2023 року провадження у справі № 935/274/23 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке інкриміноване [PERSON] , закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Дана постанова набрала законної сили 19.08.2023 року. Статтею 56 Конституції України визначено, щокожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цьогоКодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, на підставістатті 1174 ЦК України, відшкодовується державою. Згідно з пунктом 2 частини першоїстатті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2, ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди у розмірах і у порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшуковудіяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.У постанові Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), викладений правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені статтями173,185 КУпАП, є помилковими. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20 (провадження № 61-2647св21) зазначено, що: «У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18)». У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом». Відповідні правові висновки щодо застосування норм права містяться і в постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження №61-922св21). Позивач [PERSON] не визнававсь винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і до нього не застосовувались адміністративні стягнення у виді адміністративного арешту чи виправних робіт, конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Крім того, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням суду скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії серії БАВ № 334429 від 03.01.2023, винесену інспектором СРПП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Поліщуком А.В. В.С., та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у позивача наявні всі підстави для звернення до суду з позовом про відшкодування йому моральної шкоди. Щодо розміру моральної шкоди слід зазначити наступне: Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] просив стягнути з державного бюджету України моральну шкоду в розмірі 50356 грн. Розмір моральної шкоди позивач обраховував виходячи з Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, та зазначив, що з моменту складання протоколу та постанови від 03.01.2023 про накладення адміністративного стягнення до моменту набрання чинності рішенням про закриття справи про адміністративне правопорушення. При цьому позивач не звернув уваги, що зазначений Закон може бути застосований виключно при наявності підстав для відшкодування шкоди в порядку визначеному ст. 1176 ЦК України. Разом з тим, підставою для відшкодування шкоди у зазначеній справі є закриття справи про адміністративне правопорушення у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, а спричинена позивачу шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174 цьогоКодексу). Таким чином, відсутні підстави до застосування ч. 3 ст. 13 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в частині визначення розміру моральної шкоди з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у звязку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року в справі N 532/1243/16-ц, від 26 лютого 2020 року в справі N 142/143/17. Визначаючи розмір відшкодування за спричинену моральну шкоду суд враховує характер спричиненої шкоди, а саме, що вона спричинена шляхом ухвалення незаконних рішень працівників поліції щодо позивача, був змушений докладати додаткових зусиль, для поновлення своїх порушених прав.

Outcome: partial