Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В березні 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 27 травня 2019 року уклав з [PERSON] комплексний договір №4/3147523. За умовами цього договору АТ «Креді Агріколь Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 205020 гривень. [PERSON] зобов`язалася до 26 травня 2024 року повернути кредит шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 7354 гривень 32 копійки, а також сплатити відсотки за користування кредитом щомісячно у розмірі 5% річних. АТ «Креді Агріколь Банк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором. Тому у неї виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені у загальному розмірі 130940 гривень 76 копійок. АТ «Креді Агріколь Банк» направляв письмову вимогу відповідачу про виконання боргових зобов`язань. Відповідач відмовляється добровільно повернути борг. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 130940 гривень 76 копійок. В липні 2023 року [PERSON] пред`явила зустрічний позов, який обґрунтувала тим, що 27 травня 2019 року між нею та АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений комплексний договір №4/3147523. За умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався надати кредит у розмірі 205020 гривень, а [PERSON] зобов`язалась до 26 травня 2024 року повернути кредит. Згідно п.1.3.2 кредитного договору [PERSON] зобов`язалась сплачувати комісійну винагороду за обслуговування наданого кредиту у розмірі 1,70% в місяць від суми кредиту. [PERSON] вважає вказану умову договору про сплату комісії з обслуговування кредитної заборгованості несправедливою та такою, що суперечить ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Тому просила суд визнати недійсним п.1.3.2 комплексного договору №4/3147523 від 27 травня 2019 року, а зобов`язати АТ «Креді Агріколь Банк» здійснити перерахунок заборгованості за комплексним договором №4/3147523 від 27 травня 2019 року та зарахувати грошові кошти, сплачені як комісійна винагорода за обслуговування наданого кредиту, в рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором; стягнути з АТ «Креді Агріколь Банк» на користь [PERSON] переплачені грошові кошти у розмірі 22528 гривень 86 копійок. 2. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] направив до суду заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, а також вказав, що підтримує позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі та просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] також направив до суду заяву, якою просив провести розгляд цивільної справи без його участі. Крім цього, вказав, що заперечує у повному обсязі проти вимог АТ «Креді Агріколь Банк» та підтримує вимоги [PERSON] , пред`явлені в зустрічному позові. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.47-48). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2023 року зустрічний позов [PERSON] до АТ «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсною умови договору, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості та стягнення безпідставно отриманих коштів був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, а також вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.77-78). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.94). 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 27 травня 2019 року АТ «Креді Агріколь Банк» уклав з [PERSON] комплексний договір №4/3147523 (а.с.18). За умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався надати [PERSON] кредит на споживчі потреби у розмірі 205020 гривень. В свою чергу, [PERSON] зобов`язалася до 26 травня 2024 року повертати кредит по частинам шляхом сплати щомісячних платежів, згідно графіку погашення кредиту, а також сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно у розмірі 5% річних. Крім цього, згідно п.1.3.2 цього договору [PERSON] зобов`язалася сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,70% у місяць від суми кредиту. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування про виникнення простроченої заборгованості, консультації (усні і письмові) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. АТ «Креді Агріколь Банк» виконав грошове зобов`язання та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 205020 гривень, що підтверджується копіями меморіальних ордерів №26872493-5 та №26872493-1 від 27 травня 2019 року (а.с.6 зворот). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання», гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування». 5. Норми права та практика Верховного Суду, якими суд керується при вирішенні спору. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.1, ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з\~ч.1\~ст.216\~ЦК України\~недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як роз`яснив Верховний Суд в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі №359/12165/14-ц (провадження №61-13417св21) нікчемний правочин є недійсним вже в момент свого вчинення, і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично. Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх. Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 130940 гривень 76 копійок, що складається з заборгованості за кредитом 79949 гривень 53 копійки, заборгованості за відсотками 5681 гривень 81 копійки, комісії 45309 гривень 42 копійки. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 21 грудня 2022 року (а.с.4). Разом з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ч.1, ч.2 ст.11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум. Пункт 1.3.2 комплексного договору №4/3147523 від 27 травня 2019 року, укладеного між сторонами по справі, який передбачає сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,70% у місяць від суми кредиту, яка включає моніторинг заборгованості, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника про погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо фактично є умовою, яка обмежує права споживача щодо отримання такої інформації безоплатно, тобто, правом, встановленим Законом України «Про споживче кредитування». Викладене у повній мірі узгоджується зі змістом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). В змісті комплексного договору №4/3147523 від 27 травня 2019 року, укладеного між сторонами по справі, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, АТ «Креді Агріколь Банк» не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин пункт 1.3.2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Тому пункт 1.3.2 комплексного договору №4/3147523 від 27 травня 2019 року, яким передбачено зобов`язання [PERSON] зі сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 1,70% у місяць від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.3.2 кредитного договору, є нікчемним. В силу ч.2 ст.215 ЦК України для визнання недійсним пункту 1.3.2 кредитного договору не вимагається рішення суду, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права та інтересів позивача. Тому в задоволенні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про визнання недійсним вказаного пункту кредитного договору слід відмовити. Встановлено, що з 27 червня 2019 року по 26 листопада 2021 року [PERSON] було сплачено щомісячну комісійну винагороду на загальну суму 104560 гривень 20 копійок, що підтверджується виписками з рахунку (а.с.7-17). Разом з цим, судом встановлено, що покладення на [PERSON] обов`язку зі сплати комісійної винагороди та відповідальності за таку несплату суперечать вимогам закону та заборонено ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Тому, в порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину з АТ «Креді Агріколь Банк» на користь [PERSON] належить стягнути суму сплаченої комісії у розмірі 104560 гривень 20 копійок. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ «Креді Агріколь Банк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 85631 гривень 34 копійки (79949,53 + 5681,81). 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №1070695 від 20 березня 2023 року (а.с.32) вбачається, що при пред`явленні позову АТ «Креді Агріколь Банк» сплатив судовий збір у розмірі 2684 гривень. Позов задоволений частково, а саме на 65,40% (85631,34 / 130940,76 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1755 гривень 34 копійки (2684 / 100% ? 65,40%). В свою чергу, при зверненні до суду з зустрічним позовом [PERSON] також сплатила судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок, згідно з квитанцією від 06 липня 2023 року (а.с.66). Пред`явлений нею позов також задоволений частково. Тому з АТ «Креді Агріколь Банк» на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1073 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial