Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивачка є власницею земельної ділянки площею 2,9827 га, кадастровий номер 5925085000:00:004:0370, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області. 28.08.2014 позивачка уклала з Приватним підприємством «БУЙМЕРСЬКЕ» договір оренди землі № 191, відповідно до якого в оренду підприємства передала вищевказану земельну ділянку. 08.08.2017 між позивачкою та ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» було укладено додаткову угоду та викладено договір оренди землі від 28.08.2014 за № 191 у новій редакції, зокрема строк дії договору встановлено до 31.12.2024, а розмір погодженої орендної плати встановлено у розмірі 11887,19 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. На підставі рішення про реорганізацію реєстрація ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань була припинена 26.12.2019. Правонаступником ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» є Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ». Відповідно до умов договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору. Тобто відповідач набув прав та обов`язків орендаря за указаними договорами оренди землі без зміни умов у повному обсязі, а тому має виконувати свої зобов`язання за даними договорами у строк до 31.12.2024 включно. У 2020-2022 роках у погоджений між сторонами строк відповідачем своєчасно сплачувалася орендна плата у передбаченому договором оренди землі розмірі. Однак, у 2023 році у строк до 30.12.2023 відповідач не виплатив позивачці орендну плату у загальному розмірі 11887,19 грн. У січні 2024 року представником позивачки на адресу відповідача було надіслано адвокатський запит щодо сплати заборгованості з орендної плати, який представник відповідача отримав 05.02.2024, однак жодної відповіді надано не було, заборгованість залишається невиплаченою. Таким чином відповідач по даний час порушує свої зобов`язання та має заборгованість щодо сплати орендної плати за договором оренди землі. Сума належної до виплати позивачці орендної плати за договором оренди землі після утримання сум ПДФО та військового збору становить 9569,19 грн. Отже, відповідач має сплатити позивачці за договором оренди землі орендну плату за 2023 рік у розмірі 9569,19 грн. Крім того, представник вказав, що позивачка має право на стягнення з відповідача пені за прострочення сплати орендної плати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 462,79 грн, інфляційних втрат у розмірі 38,28 грн та 3% річних у розмірі 45,49 грн за період з 31.12.2023 по 27.02.2024. Посилаючись на зазначені обставини, представник позивачки просить суд: 1)\~стягнути з ТОВ «АФ «СЕМЕРЕНЬКИ» на користь [PERSON] заборгованість за договором оренди землі від 28.08.2014 за № 191 у загальному розмірі 10116,54 грн, у тому числі заборгованість з невиплаченої орендної плати за 2023 рік у сумі 9569,19 грн, пеню за прострочення сплати орендної плати у розмірі 462,79 грн, інфляційні втрати у розмірі 38,28 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 45,49 грн, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів; 2)\~стягнути з ТОВ «АФ «СЕМЕРЕНЬКИ» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 28.02.2024 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 18.03.2024 представник позивачки подав до суду заяву про розподіл судових витрат, у якій просив покласти на відповідача понесені позивачкою судові витрати у розмірі 5000,00 грн на отримання правничої допомоги. 18.03.2024 представниця відповідача подала клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат на оплату послуга адвоката не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом та обсягом цих послуг (виконаних робіт), не відповідає реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру. Також представниця відповідача вказала, що підтверджує розмір заявленої позивачем заборгованості повністю. У підготовчому засіданні представник позивачки позов підтримав, пославшись на обставини викладені ним у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги, а також просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Представниця відповідача у підготовче засідання не з`явилася, але подала клопотання про визнання заявленого позову в повному обсязі. Згідно ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206, 207\~цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження позовні вимоги визнав і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже є підстави для ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 2,9827 га, кадастровий номер 5925085000:00:004:0370, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області (а.с.\~5, 6). 28.08.2014 між [PERSON] та Приватним підприємством «БУЙМЕРСЬКЕ» був укладений договір оренди землі № 191, відповідно до якого [PERSON] передала в оренду ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» вищевказану земельну ділянку строком на 10 років з правом пролонгації та з умовою сплати орендної плати в розмірі не менше 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік. Право оренди ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.09.2014 за № 6865502 (а.с. 7). 08.08.2017 між [PERSON] та ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» була укладено додаткова угода до договору оренди землі від 28.08.2014 за № 191, відповідно якого умови договору оренди землі були викладені у новій редакції. Зокрема строк дії договору визначено до 31.12.2024, а розмір погодженої орендної плати встановлено у розмірі 11887,19 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також сторони погодили, що орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування. У разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору (а.с. 8-11). На підставі рішення про реорганізацію реєстрація ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань була припинена 26.12.2019. Правонаступником ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» є Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» (а.с. 14-15). Отже, ТОВ «АФ «СЕМЕРЕНЬКИ», як правонаступник «БУЙМИРСЬКЕ» набуло права та обов`язки орендаря за указаними договорами оренди землі, а тому має виконувати свої зобов`язання за даними договорами у строк до 31.12.29024 включно. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч. 1\~ст. 24 цього ж Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.\~1,\~3\~ст.\~549\~ЦК України\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема сплата неустойки. Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за договором оренди землі внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визнається відповідачем, а також визнаються додаткові нарахування на розмір заборгованості, а саме: пеня, інфляційні втрати, та три відсотки річних від простроченої суми, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с. 19). Враховуючи,\~що позов\~підлягає задоволенню\~у повному\~обсязі,\~суд вважає\~за необхідне повернути\~позивачці з\~державного бюджету\~50%\~сплаченого судового\~збору,\~що становить\~605,60\~грн,\~так як\~відповідач визнав\~позов до\~початку розгляду\~справи по\~суті,\~а інші\~50%\~судового збору,\~що становить\~606,60\~грн,\~необхідно стягнути\~із відповідача\~на користь\~позивачки. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачки в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 19.01.2024; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 19.01.2024; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 27.02.2024, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 18.03.2024, фіскальний чек від 18.03.2023 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 5000 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.\~95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №\~19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивачки докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивачки розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 18.03.2024 адвокатом Сумцовим\~Є.С. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 19.01.2024 було вчинено такі дії: 1) надано консультацію щодо спору, проведено вивчення та аналіз чинного законодавства і судової практики у сфері земельних відносин; узгоджено правову позицію з клієнтом; підготовлено позовну заяву, на що витрачено 3 години, а вартість роботи склала 3000\~грн; 2) підготовлено адвокатський запит до відповідача на що витрачено 30 хвилин, а вартість роботи склала 500 грн; 3) здійснено представництво інтересів у судовому засіданні на що витрачено 1 годину, а вартість роботи склала 1000 грн; 4) підготовлено заяву про розподіл судових витрат на що витрачено 30 хвилин, а вартість роботи склала 500 грн. Суд вважає, що вартість послуг адвоката є неспівмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Зокрема суд враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, вважає завищеним час роботи адвоката та відповідно вартість послуг за надання консультації щодо спору, вивчення та аналіз чинного законодавства і судової практики, узгодження правової позиції, підготовку позовної заяви, яка складається з трьох аркушів. Крім того, представництво інтересів позивачки здійснювалося адвокатом лише в одному судовому засіданні тривалість якого була 35 хвилин. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, з урахуванням висловлених представником відповідача заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] до суми 3000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: approved