Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

ТОВ «Коллект центр» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.10.2019 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501191789, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 44320,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 03.10.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 18,99 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Водночас, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї станом на 09.01.2024 виникла заборгованість в загальному розмірі 76562,68 грн. з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) -39556,53 грн., заборгованість за відсотками 37006,15 грн. 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 03.10.2019, що укладено між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем. 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 03.10.2019, що укладено між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем. 01.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал»\~ та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 501191789 від 03.10.2019, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 501191789 від 03.10.2019 у загальному розмірі 76562,68 грн. Ухвалою від 09 лютого 2024 року суд постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подала, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач у позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2019 року між [PERSON] та АТ«Альфа-Банк» підписано Оферту на укладання Угоди про надання кредиту №501191789, відповідно до умов якої Банк надав [PERSON] кредит у сумі 44320,00 гривень на 36 місяців, які відповідач зобов`язалася повернути в строк до 03.10.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 18,99,00 %. Вказане також підтверджується паспортом споживчого кредиту від 03.10.2019, який містить підпис відповідача, та в якому відображені умови та строк надання кредитних коштів. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером про перерахування грошових коштів на рахунок відповідача №2592682 від 03 жовтня 2019 року. 17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2. Відповідно до п. 2.1 цього договору ТОВ «ФК «Флексіс» зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк» за плату, а АТ «Альфа-банк» відступає ТОВ «ФК «Флексіс», який набуває належне банкові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1. Згідно з додатком №1-1 до договору факторингу №2 від 17 травня 2021 року до ТОВ «ФК «Флексіс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 501191789 від 03.10.2019 на суму 66210,83 грн, з яких 39556,53 грн сума за основною заборгованістю в валюті договору на дату укладення договору, 26654,30 грн сума заборгованості в валюті договору (проценти та комісія за кредитом) на дату укладення договору. 18 травня 2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21. Відповідно до п. 2.1 цього договору ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Флексіс» за плату, а ТОВ «ФК «Флексіс» відступає ТОВ «Вердикт Капітал», який набуває належне ТОВ «ФК «Флексіс»\~ право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1. Згідно з додатком №1-1 до договору факторингу №18-05/21 від 18 травня 2021 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 501191789 від 03.10.2019 на суму 66210,83 грн, з яких 39556,53 грн сума за основною заборгованістю в валюті договору на дату укладення договору, 26654,30 грн сума заборгованості в валюті договору (проценти та комісія за кредитом) на дату укладення договору. 01 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал»\~ та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023. Згідно з п. 2.1 договору за ним первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредиторові, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатку №1 та №3 до цього договору. Згідно з реєстром боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 501191789 від 03.10.2019 на суму 76562,68 грн, з яких 39556,53 грн сума за основним зобов`язанням, 37006.15 грн сума заборгованості за нарахованими процентами. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як визначено\~ ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином суд встановив, що ТОВ «Коллект центр» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за кредитним договором, укладеними між [PERSON] та\~ АТ «Альфа-банк», а [PERSON] прийняла умови та правила надання кредитних коштів, однак в порушення умов кредитного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів. Укладений договір підписаний відповідачем, що свідчить про її обізнаність з умовами кредиту та обставинами сплати процентів. Згідно з наданим позивачем розрахунком [PERSON] станом на 09.01.2024 має заборгованість за договором № 501191789 від 03.10.2019 у розмірі 76562,68 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 39556,53 грн, заборгованості за відсотками\~ у сумі 37006,15 грн. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів належного виконання зобов`язань за договорами не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 грн. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Як вбачається з договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року представництво позивача ТОВ «Коллект Центр» здійснюється адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». Згідно з заявкою на надання правової допомоги №285 від 02 січня 2024 року сторони погодили надання наступних\~ правових послуг: надання усної консультації з вивчення документів (вартість 3000 грн. за 2 години роботи із розрахунку вартості години -1500 грн.), підготовка пропозицій ( вартість 4000 грн. за 2 години роботи\~ із розрахунку вартості години - 2 000 грн.), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (10 000 грн. за 5 годин роботи із розрахунку вартості години 2000 грн.) загальна вартість послуг становить 17 000 грн. Згідно платіжної інструкції №0406010000 від 10.01.2024 позивачем ТОВ «Коллект Центр» сплачено 52000,00 грн. АО «Лігал Ассістанс»\~ надання правової допомоги згідно договору №02-02/2023 від 02.01.2023. Позивачем також надано витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги, підписаний АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з яким вартість наданих послуг за боржником [PERSON] складається із надання\~ усної консультації з вивчення документів на загальну суму\~ 3000 грн., підготовка пропозицій на загальну суму 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду на суму 10000 гривень. Суд вважає, що надання такої послуги як «підготовка пропозицій» вартістю 4000 гривень за 2 години роботи вочевидь не є фактичною і неминучою, оскільки по своїй суті охоплюється такою послугою як «надання усної консультації з вивченням документів». Також, суд приймає до уваги, що дана категорія справ, яка виникає з кредитних правовідносин, є досить поширеною та не є складною, не потребує особливих затрат часу на вивчення документів та є фактично типовою для адвокатського об`єднання, оскільки воно працює з позивачем на постійній основі. Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved