Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до Одеської міської ради, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , в який вона проживала останні роки та була зареєстрована. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є вона, [PERSON] , рідна донька померлої. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Вказувала, що після смерті [PERSON] вона спадщину не прийняла, оскільки на час смерті матері, через початок воєнних дій зі сторони російської федерації, постійними обстрілами, нервовою напругою, хвилюванням за збереження свого життя та життя її дитини, вона була вимушена виїжджати з сином за кордон. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжується Указами Президента України до теперішнього часу. Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» від 24 червня 2022 року №719 були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану від 28 лютого 2022 року №1164, підпунктом 3 якої встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Позивачка зазначила, що перебіг відповідного строку за вже відкритою спадщиною було зупинено з 06 березня 2022року (включно), в день набрання чинності постановою КМУ від 06 березня 2022року №209 «Деякі питання державної реєстрації в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164», якою постанову було доповнено пунктом 3. З урахуванням останніх змін пунктом 3 Постанови було встановлено граничний строк зупинення перебігу такого строку 4 місяці. Таким чином, для спадщини, 6-місячний строк для прийняття якої не сплинув до набрання чинності п.3 Постанови або яка відкрилася під час дії воєнного стану, строк для прийняття (відмови від) спадщини становитиме 10 місяців. При цьому строк для прийняття (відмови від) спадщини, яка відкрилася під час дії воєнного стану, може бути меншим ніж 10 місяців у разі припинення або скасування воєнного стану. Стверджувала, що у неї існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку, оскільки на момент смерті спадкодавця вона проживала в Німеччині, де 01 червня 2022 року отримала посвідку на тимчасове проживання у Німеччині, терміном до 03 березня 2024 року, на підставі чого, у разі будь-якої небезпеки (вибухи, прильоти снарядів, постійні сповіщення сигналу тривоги), створеної через російську агресію, вже після смерті матері, вона з сином періодично виїжджали з території України до Німеччини. Вказував, що тільки в листопаді 2023 року вона отримала можливість звернутися до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Левіної К.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але листом від 13 листопада 2023 року №4528/01-16 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини та на момент смерті не була зареєстрована разом з померлою, а також роз`яснено необхідність його поновлення в судовому порядку. Також, у даному листі було вказано про відсутність заведеної спадкової справи до майна померлої. Позивачка вважає, що причини пропуску встановленого законом строку для прийняття нею спадщини є поважними, тому посилаючись на вище викладені обставини, просила суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Одеса, терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 24 листопада 2023 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 24). Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с. 38). Позивачка та її представник, діюча за ордером від 20 листопада 2023 року у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про підтримання позовних вимог, та просили суд розглянути справу за їх відсутністю (а.с. 18, 19, 55). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 32, 36, 47). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає,\~що спірні\~правовідносини,\~які виникли\~між сторонами,\~регулюються розділом третім главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 16). При житті, а саме 28 вересня 2022 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2005 року та квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 липня 2012 року (а.с. 16 звор., 17 звор.). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , рідна донька померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 15). Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , позивачка не мала можливості прийняти спадщину, оскільки на час смерті померлої, через початок воєнних дій зі сторони Росії, постійними обстрілами, нервовою напругою, хвилюванням за збереження свого життя та життя її дитини, вона була вимушена виїжджати з сином за кордон. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжується Указами Президента України до теперішнього часу. Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» від 24 червня 2022 року №719 були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану від 28 лютого 2022 року №1164, підпунктом 3 якої встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Перебіг відповідного строку за вже відкритою спадщиною було зупинено з 06 березня 2022 року (включно), в день набрання чинності постановою КМУ від 06 березня 2022 року №209 «Деякі питання державної реєстрації в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164», якою постанову було доповнено пунктом 3. З урахуванням останніх змін пунктом 3 Постанови було встановлено граничний строк зупинення перебігу такого строку 4 місяці. Таким чином, для спадщини, 6-місячний строк для прийняття якої не сплинув до набрання чинності п.3 Постанови або яка відкрилася під час дії воєнного стану, строк для прийняття (відмови від) спадщини становитиме 10 місяців. При цьому строк для прийняття (відмови від) спадщини, яка відкрилася під час дії воєнного стану, може бути меншим ніж 10 місяців у разі припинення або скасування воєнного стану. Встановлено, що на момент смерті [PERSON] , позивачка проживала в Німеччині, де 01 червня 2022 року отримала посвідку на тимчасове проживання у Німеччині, терміном до 03 березня 2024 року, на підставі чого, у разі будь-якої небезпеки (вибухи, прильоти снарядів, постійні сповіщення сигналу тривоги), створеної через російську агресію, вже після смерті матері, вона з сином періодично виїжджали з території України до Німеччини (а.с. 14). Отже, у позивачки існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку, оскільки на момент смерті спадкодавця вона перебувала в Німеччині. В листопаді 2023 року позивачка отримала можливість та звернулася до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Левіної К.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Левіна К.М., своїм листом від 13 листопада 2023 року №4528/01-16 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини та на момент смерті не була зареєстрована разом з померлою, також було роз`яснено необхідність його поновлення в судовому порядку (а.с. 13). Також, у даному листі було вказано про відсутність заведеної спадкової справи до майна померлої. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно з частинами 1, 2 ст. 1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з ч.1ст. 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Частиною третьою статті 1272\~ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, має право на спадщину, тому має право на звернення до суду з зазначеними вимогами. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272\~ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зі змісту п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця на вчинення цих дій. За таких обставин суд прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачка пропустила з поважної причини. Вказані обставини свідчать про існування для позивачки об`єктивних труднощів для своєчасного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, суд враховує, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, оскільки в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, тому у відповідності до ч.1 ст. 81ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 1073,60 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: approved