Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] є її рідна сестра, а [PERSON] є її рідний брат. [INFO] помер їхній батько [PERSON] і після смерті якого успадкувала усе належне йому майно їхня мама [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.12.2001. 23.09.2003 [PERSON] склала заповіт, зробивши на випадок своєї смерті заповідальне розпорядження про те, що усе належне їй майно вона заповідає позивачу [PERSON] [INFO] померла мама [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно. Позивач зазначає, що вона разом із своєю сім`єю постійно проживала і була зареєстрована з матір`ю за однією адресою на час відкриття спадщини, а тому є такою, що прийняла спадщину. Рідний брат [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті мами в нотаріальну контору не звертався, спадщину у встановлені строки не прийняв та не має наміру звертатись із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] після закінчення вищого навчального закладу працювала у Золочівському районі, а після закінчення аспірантури залишилась працювати у м. Кам`янець-Подільський, де і проживає на даний час. На день відкриття спадщини сестра була пенсіонеркою, а тому відповідно до ст. 1242 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині. В травні 2019 [PERSON] звернулась у Володимир-Волинську міську державну нотаріальну контору із заявою про прийнтяття спадщини після смерті мами [PERSON] , претендуючи на обов`язкову частку у спадщині. Позивач зазначає, що вона постійно проживала із мамою, котра хворіла та в період з 2003 по 2010 перенесла два інсульти. В лютому 2011 [PERSON] проходила стаціонарне лікування у хірургічному та неврологічному відділенні КП «Володими-Волинське ТМО». В квітні 2011 [PERSON] здійснили операцію у Нововолинській центральній міській лікарні (видалили жовчний міхур). З того часу в неї дуже погіршився стан здоров`я, вона пересувалась з допомогою інвалідного візка, потребувала постійного стороннього догляду, допомоги, піклування. Увесь цей час позивач опікувалась матір`ю, доглядала за нею. Відповідач [PERSON] ухилялась від надання допомоги матері, не давала грошей на придбання ліків. У 2018 у мами почались проблеми із зором і їй було запропоновано зробити операцію на праве око. Оскільки вона, а також мама не мали коштів на операцію, а тому вона звернулась до [PERSON] із проханням надати матеріальну допомогу. Однак [PERSON] категорично відмовила у наданні коштів на операцію мами. В останні роки перед смертю мами позивач неодноразово просила [PERSON] здійснити догляд матері для того, щоб вона могла поїхати на нетривалий час на заробітки, оскільки мама потребувала сторонньої допомоги. Однак [PERSON] жодного разу не приїхала до мами, усвідомлюючи свій обов`язко по відношенню до мами, хоча мала реальну можливість його виконувати. За вісім років постійного догляду за матір`ю, [PERSON] лише перед смертю мами приїхала і три дні була з нею. Оскільки [PERSON] свідомо ухилилась від надання необхідної допомоги матері, котра через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, а тому позивач просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 03.12.2020 відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 08.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 12.2021 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] - залишено без розгляду. 18.01.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що [PERSON] є їхньою із позивачем матір`ю. Вона разом із позивачем та батьками проживали у [ADDRESS] . Після закінчення Львівського зооветеринарного інституту вона з 1979 працювала на Львівщині, а в 1981 переїхала на постійне проживання у Хмельницьку область м. Кам`янець-Подільський, де проживає і на теперішній час. Оскільки проживала у м. Кам`янець-Подільський, який знаходиться на значній відстані від місця проживання батьків, маючи постійно роботу, свою сім`ю, вона не мала змоги часто відвідувати батьків. Однак раз в рік їх відвідувала, постійно спілкувалась із ними по телефону, надавала матеріальну допомогу, забирала матір на лікування в м. Кам`янець - Подільський. Мама склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно вона заповіла позивачу. На день смерті мами вона досягла пенсійного віку, а тому має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті мами. Позивач зазначає, що вона умисно ухилилась від виконання своїх обов`язків по відношенню до матері по наданню допомоги та придбанню ліків, а тому з тих підстав просить усунути її від права на спадкування за законом після смерті матері. Однак такі обгрунтування є безпідставними, надуманими. Зазначає, що вона постійно спілкувалась із матір`ю, щороку відвідувала її, надавала їй матеріальну допомогу на лікування, перераховуючи кошти на рахунок позивача, а також надавала кошти особисто позивачу, коли прїжджала до матері. Також не відповідає дійсності факт безпорадного стану матері та спростовується копіями фотознімків із зображенням матері. Оскільки вона не ухилялась від виконання обов`язків по відношенню до матері по наданню допомоги, а тому просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просили позов задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що у 2012 вона забрала маму в м. Кам`янець-Подільський, котра мала незадовільний стан здоров`я та потребувала лікування. Після двох місяців лікування матір захотіла їхати додому, а тому вона поїхала до себе у с. Федорівка, Володимир-Волинського району, Волинської області. Ні мама, ні позивач, не звертались до неї із проханням надати допомогу на операцію мами. Кошти надавала мамі регулярно. Не мала змоги часто їздити до мами, оскільки працювала, однак постійно спілкувалась з нею по телефону. Позивач не висловлювала жодних претензій до неї щодо ненадання допомоги матері. Вона пропонувала позивачу знайти людину, котра буде допомагати їй та здійснювати догляд за мамою, однак позивач відмовилась від такої пропозиції. Приїжджала до мами, відвідувала її в лікарні, купувала їй ліки. Позивачу пропонувала залишити кошти на лікування мами, однак остання відмовилась взяти гроші. Домовилась із позивачем, що після смерті мами, вона віддасть позивачу витрати на поховання матері. Після похорону мами вона віддавала гроші позивачу, однак остання відмовилась їх брати. Зазначає, що не ухилалась від надання допомоги матері. Просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не довела одночасну наявність таких обставин: ухилення [PERSON] від надання спадкодавцеві допомоги; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача. Оскільки лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома із сім`єю позивача з 1996. [PERSON] бачила на похороні [PERSON] . Позивач доглядала [PERSON] , котра хворіла та потребувала догляду. Їй не відомо чи надавала [PERSON] допомогу [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] здійснювала догляд за своєю мамою [PERSON] . Йому не відомо чи надавала [PERSON] допомогу [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є зятем [PERSON] . [PERSON] хворіла та потребувала догляду. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] З 2009 [PERSON] приїжджала до своєї мами лише два рази. Не чув, що [PERSON] надавала допомогу свої мамі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її мамою, котра здійснювала постійний догляд за [PERSON] . Бачила, що [PERSON] приїжджажа до мами лише двічі. Відомо, що [PERSON] передавала кошти бабусі на її День народження, а також на День народження [PERSON] . [PERSON] просила [PERSON] приїхати до неї, однак остання розповідала, що не має змоги приїхати. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином [PERSON] . Між [PERSON] та її мамою - [PERSON] , до дня смерті останньої, були хороші відносини. [PERSON] , а токож він, постійно телефонували [PERSON] та спілкувалисьз нею. [PERSON] їздила щороку до своєї мами. Також забирала її до себе у м. Кам`янець-Подільський. [PERSON] , як через банківські установи, так і особисто, перераховувала і надавала кошти позивачу на лікування [PERSON] . [PERSON] була пристуня на похороні [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою [PERSON] . За життя [PERSON] , котра була їй бабусею, відносини між її мамою та [PERSON] були нормальні. [PERSON] разом із нею відвідувала свою маму [PERSON] , привозила їй подарунки, спільно проводили час. Із [PERSON] вона постійно спілкувалась. Однак [PERSON] не висловлювала жодних перетензій щодо ненадання [PERSON] допомоги у догляді [PERSON] . Також таких претензій не висловлювали близькі родичі [PERSON] , а навпаки говорили, що [PERSON] допомагала своїй мамі. У випадку потреби у наданні допомоги, то [PERSON] телефонувала до [PERSON] , яка перераховувала кошти на ліки бабусі. [PERSON] не мала змоги часто приїжджати до своєї мами, оскільки працювала, а тому приїжджала зазвичай влітку на 7-14 днів, коли була у відпустці. [PERSON] у її присутності надавала кошти [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що зі слів [PERSON] їй відомо, що остання допомагала свої мамі [PERSON] , надаючи їй гроші останні п`ять років до дня смерті матері. [PERSON] забирала свою матір до себе додому та здійснювала за нею догляд. Це було більше п`яти років до дня смерті матері. Останні п`ять років до дня смерті [PERSON] , вона не бачила останню. Заслухавши поясення позивача, відповідача, їхніх представників, свідків, оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи та встановлені судом правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого [PERSON] успадкувала належне йому майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.12.2001, виданого державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори. 23.09.2003 [PERSON] склала заповіт, зробивши на випадок своєї смерті заповідальне розпорядження про те, що усе належне їй майно вона заповідає позивачу [PERSON] . Дана обставина підтверджується заповітом посвідченим секретарем Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 23.09.2003. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно. На час відкриття спадщини, [PERSON] проживала разом із [PERSON] та була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою Зарічанської сільської ради Володимирського району Волинської області від 11.08.2020, копією паспорта, копією будинкової книги на житловий будинок по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] подала до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На день відкриття спадщини [PERSON] була пенсіонером, тобто непрацездатною, а тому відповідно до вимог 1242 ЦК України має право на обов`язкову частку після смерті мами [PERSON] . Відповідач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк подала до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (обов`язкова частка). Позивач просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] з тих підстав, що [PERSON] свідомо ухилялась від надання матері допомоги, яка через похилий вік, тяжку хворобу, перебувала у безпорадному стані та потребувала необхідної допомоги. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України). Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Суд зауважує, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі, тому доводи позивача оцінює з урахуванням предмета доказування у цій справі, встановлених судом обставин та їх правової оцінки відповідно до наданих сторонами доказів. Оцінюючи доводи позивача, суд зазначає, що у справах про усунення від права на спадкування, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, суд має встановити сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, провадження № 61-3197св19, від 25 березня 2019 року у справі № 766/810/17, провадження № 61-37615св18, від 11 лютого 2019 року у справі № 756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц, провадження № 61-1302св 18, від 04 липня2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18, на які посилається заявник у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що відповідач [PERSON] з 1981 постійно проживає у Хмельницькій області м. Кам`янець-Подільський. Матір сторін проживала разом із позивачем [PERSON] у Волинській області, Володимирський район, с. Федорівка та отримувала від позивача належний догляд та допомогу. Оскільки відповідач [PERSON] проживала на значній відстані від матері, що становить близько 350 км, а тому суд погоджується із обгрунтуванням відповідача про те, що вона не мала змоги часто приїжджати до матері. Так як матір сторін не мала мобільного телефона, а тому відповідач фактично щодня телефонувала на мобільний телефон [PERSON] та спілкувалась із матір`ю, що підтверджується інформацією телефонних з`єднань ПрАТ «Київстар» та не заперечується стороною позивача. Крім того, фотокопіями від 16.09.2016, 04.01.2016, 17.09.2016, 10.08.2018, 12.08.2018, 12.08.2018, 15.08.2018, 07.11.2018 підтверджується, що відповідач [PERSON] приїжджала до матері, спілкувалась із нею та сім`єю позивача. Також в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] протягом останніх 5 років спілкувалась із своєю мамою [PERSON] , періодично приїжджала до неї та надавала їй необхідну матеріальну допомогу. Відносини відповідача із позивачем та їхньою матір`ю буди добрі. В судовому засіданні не доведено, що матір сторін [PERSON] зверталась до відповідача [PERSON] із проханням про надання їй матеріальної допомоги чи допомоги у постійному догляді, однак відповідач відмовив у наданні такої допомоги. Тобто, не доведено, що спадкодавець потребував постійну потребу у допомозі саме відповідача [PERSON] . Також не доведено, що [PERSON] зверталась до [PERSON] із проханням надати матері фінансову допомогу чи допомогу у догляді, однак відповідач відмовив у наданні такої допомоги. Таким чином, позивач не довела факт ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги матері, винної поведінки відповідача (зокрема, відмова від надання допомоги матері), постійну потребу спадкодавця у допомозі саме відповідача, що згідно зі статтею 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Судом встановлено, що матір сторін постійно проживала разом із позивачем, а тому отримувала саме від позивача постійний, належний догляд і допомогу. Не доведено, що допомога, котра надавалась позивачем своїй матері була недостатньою і матір сторін потребувала допомогу саме відповідача. Факт проживання позивача із своєю матір`ю [PERSON] та надання позивачем постійної допомоги та здійснення догляду за матір`ю, не свідчить про умисне ухилення відповідача від надання такої допомоги своїй матері. Та обставина, що позивач [PERSON] здійснювала догляд за матір`ю з якою постійно проживала, без доведення факту ухилення відповідача від надання допомоги матері, винної поведінки відповідача та факту постійної потреби матері у допомозі саме відповідача, не є достатньою правовою підставою для усунення відповідача від права на спадкування. Пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] жодним чином не підтверджують, що окрім наданої позивачем допомоги [PERSON] , остання потребувала допомоги відповідача, не підтверджують факт ухилення (умисного чи бездіяльності) відповідача від надання допомоги матері, тобто наявність факту ухилення, котре було б пов`язане з винною поведінкою відповідача, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. При цьому, свідки у своїх поясненнях підтверджують, що [PERSON] дійсно добросовісно виконувала свій обов`язок утримувати свою матір, котрий передбачений ч.1 ст. 202 СК України, що не є самостійною правовою підставою для усунення від спадкування іншого спадкоємця, без наявності сукупності підстав, передачених ст. 1224 ЦК України. Також суд бере до уваги, що позивач [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області та в період з жовтня 2014 по 30.11.2018 здійснювала догляд за [PERSON] , отримувала компенсацію як особа, що здійснювала догляд за 80-річним престарілим. Дана обставина підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області від 31.07.2020 № 1345. Тобто, [PERSON] будучи призначеною державою особою, яка зобов`язана здійснювати догляд за престарілою [PERSON] та отримуючи компенсацію за такий догляд, зобов`язана була надавати [PERSON] необхідну допомогу та здійснювати за нею постійний догляд. У матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] не виконувала своїх обов`язків по здійсненню догляду за [PERSON] , або не в повному обсязі їх виконувала. Наведене свідчить, що [PERSON] була забезпечена постійним доглядом, отримувала необхідну допомогу і не потребувала допомоги саме відповідача. Оскільки позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є його процесуальним обов`язком, тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідача від права на спадкування після смерті їхньої матері [PERSON] . Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є недоведеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed