Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за нею право власності на ідеальної частки вказаної квартири та визнати за [PERSON] право власності на ідеальної частки квартири Скасувати реєстрацію права власності на автомобіль марки OPEL VIVARO, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , за відповідачем [PERSON] . Визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль марки OPEL VIVARO, д.н.з. [NUMBER] , який оформлено на ім`я відповідача [PERSON] . Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору та витрати на правничу (правову) допомогу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.08.1994. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2020 шлюб між ними розірвано. В шлюбі народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , (після одруження змінила прізвище на [PERSON] ), та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час вже є повнолітніми. За час спільного проживання вони з відповідачем за спільні кошти купили квартиру в [ADDRESS] , яку було оформлено на ім`я відповідача [PERSON] . Але відповідач фактично не визнає того, що вказана квартира є їхньою спільною сумісною власністю як подружжя, тому вона змушена звертатися до суду з позовом про поділ майна подружжя та визнання за нею права власності на частки у вказаній квартирі. У період з 23.10.2013 по грудень 2013 року вона за власні особисті кошти, отримані від продажу успадкованих нею після смерті матері трьох земельних ділянок та об`єкта незавершеного будівництва, купила автомобіль марки OPEL VIVARO, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Оскільки вона не мала посвідчення водія та не вміла водити (посвідчення водія отримала тільки 06.12.2022), то вказаний автомобіль було оформлено на ім`я відповідача [PERSON] . Вказаний автомобіль вона придбала за ціною 18 750 доларів США, що на день придбання автомобіля за курсом НБУ становило 150 000 грн. Договору купівлі-продажі вказаного автомобіля в неї на даний час немає. Про наявність такого автомобіля свідчить копія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/797198, укладеного на період з 10.11.2018 по 09.11.2019 на ім`я [PERSON] . Відповідач не визнає того, що вказаний автомобіль є її особистою власністю, оскільки придбаний нею за її особисті кошти, тому вона змушена звертатися до суду з позовною вимогою про визнання права власності на вказаний автомобіль. Позивачка та її представник у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задоволити. Окрім цього, представник позивачки зазначила, що докази понесення витрат пов`язаних з розглядом справи, нею будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по справі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Жовнір М.Й. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутності та ухвалити рішення на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач за первісним позовом позовні вимоги визнає частково. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 10.05.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. 25.05.2023 позивачка подала до суду заяву про долучення доказів (т.1 а.с. 59-70). 31.05.2023 представник позивачки подала до суду клопотання про витребування доказів (т.1 а.с. 71-75, 87-90). Ухвалою суду від 05.06.2023 клопотання представника позивачки адвоката Гайтанюк Мар`яни Миколаївни про витребування доказів задоволено. 20.06.2023 до суду надійшли витребувані документи з Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області (т.1 а.с. 115-121). 20.06.2023 до суду надійшли витребувані документи з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області (т.1 а.с. 124-125). 08.08.2023 представник позивачки подала до суду клопотання про долучення письмових доказів (т.2 а.с. 1-5). 08.08.2023 представник позивачки подала до суду клопотання про долучення письмових доказів (т.2 а.с. 7-18). 27.09.2023 представник позивачки подала до суду клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи (т.2 а.с. 22-25). Ухвалою суду від 27.09.2023 призначено судову автотоварознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 16.01.2024 на адресу суду надійшов звіт-висновок про вартість транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (т.2 а.с. 42-71). Ухвалою суду від 19.01.2024 відновлено провадження у справі. 31.01.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Жовнір М.Й. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутності та ухвалити рішення на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач за первісним позовом позовні вимоги визнає частково (т.2 а.с. 85). 27.02.2024 представник позивачки подала до суду заяву, в якій просила закрити підготовче засідання по справі та призначити справу до судового розгляду. Підготовче судове засідання просить проводити без її участі та участі позивачки (т.2 а.с. 110-111). Ухвалою суду від 28.02.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі з 13.08.1984 перебули у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2020 було розірвано (т.1 а.с. 16). За час шлюбу у сторін народилися донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 24.05.1995, № 032655 від 12.07.2000 відповідно (т. 1 а.с. 17, 18). Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.11.1996, посвідченого державним нотаріусом Тихан О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-Д-683, відповідач [PERSON] придбав двохкімнатну квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с. 19). Посвідчення водія позивачка [PERSON] отримала 06.12.2022, що підтверджується копією посвідчення водія [NUMBER] (т.1 а.с. 20). Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/797198 його укладено на період з 10.11.2018 по 09.11.2019 на ім`я [PERSON] , жителя [ADDRESS] . Забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «OPEL VIVARO», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (т.1 а.с. 21) [PERSON] встановлена інвалідність третьої групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 757963 від 09.05.2022, копією індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 926 та копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] (т.1 а.с. 22-24). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2007 (т.1 а.с. 25). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2008 встановлено, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] , крім іншого майна, успадкувала: земельну ділянку площею 1 га, що знаходиться на території пр. Вороненко Яблуницької сільської ради (т. 1 а.с. 26). 21.01.2010 [PERSON] написала нотаріально засвідчену заяву до компетентного органу, в якій просила земельну ділянку площею 0,7500 га, яка розташована в с. Яблуниця уч. Вороненка, що належить їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2008, поділити на площі 0,2500 га та 0,5000 га (т.1 а.с. 27). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.02.2010, який посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 317, [PERSON] продала земельну ділянку площею 0,5000 га, яка розташована в с. Яблуниця ур. Вороненка, вартістю 171833,00 грн. (т.1 а.с. 28). Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2013, який посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2650, [PERSON] продала земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована в [ADDRESS] , вартістю 86 100 грн., що є еквівалентом 10500 доларів США (т.1 а.с. 29-30). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2013, який посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2644, [PERSON] продала земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована в с. Яблуниця ур. Вороненка, вартістю 1004500,00 грн. без ПДВ, що є еквівалентом 122500 доларів США (т.1 а.с. 31-32). Згідно з платіжним дорученням № 269 від 23.10.2013 [PERSON] перераховано кошти в сумі 954 275,00 грн. за земельну ділянку площею 0,2500 га. за договором купівлі-продажу від 23.10.2013 (а.с. 33). Відповідно до договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 23.10.2013, який посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2647, [PERSON] продала об`єкт незавершеного будівництва в с. Яблуниця участок Вороненко, який розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, вартістю 82 000 грн. без ПДВ, що є еквівалентом 10000 доларів США (т.1 а.с. 34-35). Згідно з платіжним дорученням № 268 від 23.10.2013 [PERSON] перераховано кошти в сумі 77900,00 грн. за об`єкт незавершеного будівництва за договором купівлі-продажу від 23.10.2013 (т.1 а.с. 36). 22.10.2023 між ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» та [PERSON] було укладено договір №51/Т/08 банківського рахунку фізичної особи в національній валюті в українських гривнях (т.1 а.с. 37-39). 23.10.2024 [PERSON] звернулася до ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» зі заявою про видачу готівки в розмірі 1 032 175,00 грн. та сплатила 6709,14 за видачу готівки (т.1 а.с. 40). Відповідно до платіжних доручень № 266, 267 від 23.10.2013, квитанції від 23.10.2013 та квитанції від 09.02.2010 [PERSON] сплатила ПДФО у розмірах 50225,00 грн., 4100,00 грн., 4305,00 грн. та 8591,65 грн. відповідно (т.1 а.с. 41-44). Ринкова вартість квартири, що знаходиться по [ADDRESS] становить 688989,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна (т.1 а.с. 60-69). Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] . Реєстру застрахований осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено, що за 1999 рік останньому для пенсії відраховано 2157,86 грн., за 2000 рік 1741,82 грн., за 2003 рік 3697,14 грн., за 2024 рік 4643,32 грн., за 2005 рік 4000,19 грн., за 2006 рік 14040,80 грн., за 2007 рік 28742,49 грн., за 2008 рік 37322,85 грн., за 2009 рік - 45550,54 грн., за 2010 рік 64572,20 грн., за 2011 рік 44193,45 грн., за 2012 рік - 13419,50 грн., за 2015 рік 16646,76 грн., за 2016 рік 48204,64 грн., за 2017 рік 89048,39 грн., за 2018 рік 108617,42 грн., за 2019 рік 124183,38 грн., за 2020 рік 106347,11 грн. (т.1 а.с. 115-120). Згідно з реєстраційною карткою автомобіль «OPEL VIVARO», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 29.10.2013 було зареєстровано за [PERSON] (т.1 а.с. 125). Відповідно до листа заступника начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 05.07.2023 ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомляє про неможливість виконання ухвали суду від 05.06.2023 щодо отриманих доходів [PERSON] , оскільки дана особа в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків з наведеним в ухвалі суду РНОКПП не зареєстрована (т.1 а.с. 181). В довідці № 1163 від 26.07.2023, виданій ГУ ПФУ України, зазначено, що [PERSON] у період з 26.02.2014 по 31.12.2016 отримувала пенсію по інвалідності (т.2 а.с. 3-4). Всі фінансові зобов`язання згідно з умовами договору від 01.09.2015 № Т-021/15, укладеного між Надвірнянським коледжем Національного транспортного університету та [PERSON] , про надання коледжем освітніх послуг її сину [PERSON] позивачкою виконані в повному обсягу, загальна вартість освітньої послуги становила 29200,00 грн., що підтверджується довідкою від 03.08.2023 № 230 та договором від 01.09.2015 № Т-021/15 (т.2 а.с. 8, 9 Ринкова вартість транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , станом на дату оцінки 08.01.2024 становить 236713,97 грн., що підтверджується відповідним звітом-висновком (т.2 а.с. 43-71). Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зі ст.\~60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України. Згідно зі ст.\~63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~№ 11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно зі законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 р (справа № 6-399-цс17). Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, суд зобов`язаний з`ясувати, чи це майно може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені в статті 57 СК України, у пунктах 1-3 частини першої якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд приходить до висновку, що квартира, що знаходиться по [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана під час шлюбу подружжям за спільні кошти, що не оспорюється відповідачем та іншого суду у свою чергу не доведено. Таким чином, суд вважає за можливе в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за кожним із сторін право власності по частці вказаної квартири. Окрім цього, судом встановлено, що 09.02.2010 позивачкою було продано успадковану земельну ділянку за кошти, що становлять 171 833 грн. (з цієї суми було сплачено 8 591,65 грн. податку на доходи фізичних осіб), а 23.10.2013 нею від продажу успадкованого нерухомого майна було отримано 1 172 600 грн. (з вказаної суми було сплачено 58630,00 грн. податку на доходи фізичних осіб, а також 6709 грн. за зняття готівки з поточного рахунку). Таким чином, від продажу успадкованого майна позивачкою було отримано кошти, що в сукупності становлять 1270502,35 грн. Водночас спірний автомобіль «OPEL VIVARO», д.н.з. [NUMBER] , було придбано через декілька днів після продажу спадкового майна та 29.10.2013 зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Зі слів позивачки, вказаний автомобіль вона придбала за ціною 18750 доларів США, що на день придбання автомобіля за курсом НБУ становило 150000,00 грн. Договору купівлі-продажі вказаного автомобіля в неї на даний час немає. Ринкова вартість транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , станом на дату оцінки 08.01.2024 становить 236713,97 грн., що підтверджується відповідним звітом-висновком. Відповідач будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду не надав, так само як не доказав факту пидбання автомобіля за спільні кошти подружжя. Таким чином, є всі підстави вважати, що спірний транспортний засіб «OPEL VIVARO», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст.\~57\~СК України є особистою приватною власністю позивачки та не входить до складу спільного майна подружжя, що підлягає поділу, оскільки його придбано [PERSON] за особисті кошти, отримані від продажу успадкованого після смерті матері нерухомого майна. За таких обставин, з урахуванням викладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ст. 141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 8859,24 грн. (5690,00 грн. + 2147,20 грн. + 1022,04 грн.) (т.1 а.с. 9, 10, т.2 а.с. 92). А тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 8859,24 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 20, 325, 364, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 65, 69, 70, 71, 72 СК України,

Outcome: approved