Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання за ними права власності на 1/2 частку кожній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вказаною адресою станом на 01.07.1990 року проживала їхня мати [PERSON] їй на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаню адресою та інше майно. [INFO] [PERSON] померла. Їхній батько [PERSON] помер ще [INFO] , а вітчим [PERSON] помер [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Ще за життя мати посвідчила заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла їм та їхньому брату [PERSON] в рівних частках. Всі вони являються спадкоємцями після смерті матері, прийняли спадщину і бажають оформити право власності на все спадкове майно матері на свої імена. Однак в нотаріальному порядку позивачам було відмовлено в оформленні спадщини за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на нерухоме майно. У зв`язку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними право власності на 1/2 частку кожній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак в позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву (а.с. 86), в якій позов визнав, просив його задовільнити, вказав, що претензій не має і нем буде мати в майбутньому та просив справу розглянути у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської\~книги №\~1\~Гостівської сільської\~ради Тлумацького\~району Івано-Франківської\~області станом\~на 01.07.1990\~року,\~виданої Гостівським\~старостинським округом\~Тлумацької міської\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~обдасті №\~ 32\~від 26.01.2024\~року,\~за [PERSON] \~(мати\~позивачів),\~ [INFO] ,\~яка була\~головою двору,\~числився колгоспний\~двір,\~який побудований\~до 1992\~року,\~по [ADDRESS] (а.с.\~13).Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 22.01.2024 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у 1980 році (а.с. 4-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~від 22\~грудня 1995\~року №20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (мати позивачів) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] народилася [INFO] , а позивач [PERSON] народилася [INFO] і їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями повторних свідоцтв про народження (а.с.17, 22). 13.08.1991 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 18). 29.11.1995 року позивач [PERSON] одружилася з [PERSON] та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про одруження (а.с. 23). 30.12.1999 року [PERSON] (чоловік позивача) змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові (а.с. 24). 02.07.1983 року [PERSON] (мати поивачів) уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 21) і [INFO] у них народився син [PERSON] (відповідач, брат позивачів), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 53 зворот). [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 15). Ще за життя [PERSON] (мати позивачів) посвідчила заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося заповіла своєму синові [PERSON] (відповідач, брат позивачів), дочці [PERSON] (позивач), та дочці [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 30.08.2000 року (а.с. 14). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] (мати позивача) позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (відповідач, брат позивачів) прийняли спадщину за законом, оскільки в шестимісячний термін звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 45, 48 зворот, 51 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 39/2023 від 15.02.2023 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (мати позивачів) (а.с. 44-84), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач, брат позивачів) є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (мати позивачів), які прийняли спадшину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. 03.01.2024 року [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач, брат позивачів) уклали договір про розподіл спадщини, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франнківської області Водославською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 14 (а.с. 16), відповідно до якого спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , переходить відповідно: - [PERSON] (відповідач, брат позивачів) 2/3 частки квартири [ADDRESS] ; земельні ділянка в цілому, яка призначена для ведення особистого селянського господарства площею 0,1689 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] (позивач) 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] (позивач) 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на 1/2 частку кожна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивачам в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 1/2 частки кожній житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який б посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франнківської області Водославською Н.В. №\~73/02-31 від 05.02.2024 року (а.с. 19-20). Зазначені обставини\~перешкоджають позивачам\~належним чином\~оформити право\~власності на\~належному кожному\~з них\~частину житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності\~до ч.\~1\~ст.\~82\~ЦПК України, обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності\~до ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивачів, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі\~ст.ст.\~316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1241, 1268, 1276 ЦК України,

Outcome: approved