Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення із [PERSON] 153 699 гривень боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 травня 2015 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики,\~оформлений власноручно написаною відповідачем розпискою. За змістом розписки відповідач отримала від позивача 20\~000 доларів США. Сума неповернутої позики становить 4000 доларів США, що еквівалентно 153 699 гривень. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила стягнути із відповідача борг за договором позики в сумі 4000 доларів США (що еквівалентно 153699,60 гривень) та судові витрати у справі. Відповідач у відзиві позовні вимоги визнала та просила розстрочити виконання судового рішення. Відповідно до приписів статей 19, 274 ЦПК України суд розглянув справу за правила загального позовного провадження. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та не заперечила проти розстрочення виконання судового рішення. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали повністю. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення статей 200, 206 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення за результатами підготовчого судового засідання. Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходить з такого. Предметом спору є договір позики. Відповідно до частини першої статті 627\~ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина друга статті 640 ЦК України). Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК). Отже розписка підтверджує укладення договору позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною першою статті 527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі (частини перша, четверта статті 545 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16ц (провадження № 14-465цс18) викладений висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Суд встановив, що 10 травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримала від позивача позику в розмірі 20000 доларів США. Строк виконання зобов`язання у договорі позики не встановлений. Укладення договору позики підтверджується оригіналом розписки, яка написана власноручно відповідачем та надана суду позивачем. Зміст розписки свідчить про укладення між сторонами саме договору позики. Факт написання розписки відповідач не заперечує. За матеріалами справи відповідач повернула позивачу частину позики - 16000 доларів США. Наявність оригіналу розписки у позивача засвідчує \~не повне виконання відповідачем зобов`язань з повернення боргу. Оцінивши надані позивачем докази суд дійшов висновку про доведеність існування між сторонами договірних відносин з позики, факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, що, відповідно, дає підстави для стягнення заборгованості у валюті договору. Щодо розподілу судових витрат. Враховуючи визнання відповідачем позову судовий збір розподіляється за правилами ч.1 ст.142 ЦПК України : 50% сплаченого судового збору слід повернути позивачу, а 50% стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК Україниу суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст.435 ЦПК України). Розстрочення виконання судового рішення сприятиме справедливому балансу між інтересами сторін.

Outcome: approved