Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 17.11.2023 АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.12.2016 в розмірі 14304,96 грн., та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2684 грн., оскільки остання не виконує умови договору. Вказує, що 29.12.2016 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківських рахунок та отримання платіжної картки, тому їй було надано кредит у вигляді кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п. 2.1.1.2.2-2.1.1.2.4., Умов та Правил, на підставі яких відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку Вважає, що АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу [PERSON] не сплатила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 30.10.2023 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 14304,96 грн., з яких: 9398,72 грн. - заборгованість за кредитом, 4906,24 грн. - заборгованість по відсоткам. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 2684 грн. судового збору. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання представник позивача Шкапенко О.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно поштового повідомлення, а.с. 55-56, 62-63, а також за допомогою оголошення про виклик відповідача, яке було опубліковано на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с. 59, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надала. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-30 год. 22.01.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.02.2024 постановлено ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, надано строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків п`ять днів з дня отримання копії ухвали, шляхом направлення до суду зміненої позовної заяви з долученням належних доказів. Ухвалою від 11.03.2024, продовжено розгляд цивільної справи. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 08.04.2024 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із копії укладеної та підписаної 03.01.2012 Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк", [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 9). Як видно з довідки за лімітами, 29.08.2023 було проведено збільшення кредитного ліміту до 9400 грн. (а.с. 27), та згідно довідки за картами, строк дії картки становить до липня 2027 (а.с. 28). Згідно наданого розрахунку заборгованості, - а.с. 4-8, судом встановлено, що станом на 30.10.2023 [PERSON] має заборгованість в розмірі 14304,96 грн., з яких: 9398,72 грн. - тіло кредиту (7247,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2151,08 грн. - за простроченим тілом кредиту); 598,83 грн. - залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість, 4307,41 грн. - залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість. Відповідно до виписки по картці відповідач [PERSON] за період з 16.01.2017 по 07.10.2022 користувалася кредитними коштами, з якої вбачаються операції за картками, а саме зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, тощо (а.с. 10-26). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до анкети-заяви, відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 9). Крім того, до кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms/ (а.с. 29-36). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Матеріалами справи підтверджується, що Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит (а.с. 4-28 ). Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит, відсотки за його користування не сплатила, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 30.10.2023 становить 14304,96 грн., з яких: 9398,72 грн. - тіло кредиту (7247,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2151,08 грн. - за простроченим тілом кредиту); 598,83 грн. - залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість, 4307,41 грн. - залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість що підтверджується наданим розрахунком Банком (а.с. 4-8). Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/) неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Так, споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Суд вважає, що при укладенні договору з відповідачем АТ «А-Банк» не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк, а тому Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.01.2012 шляхом підписання заяви-анкети. Даний висновок суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. При цьому, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві-анкеті позичальника від 03.01.2012 процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні також умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Крім того, до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», Банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms/ (а.с. 29-36), який не містить підпису відповідача або ж застереження про те, що саме ці Умови було надано останній для ознайомлення, тому відсутні підстави вважати, що сторони уклали у письмовому вигляді кредитний договір, в якому обумовили у письмовому вигляді порядок та розміри нарахування відсотків. Також, слід врахувати, що ухвалою суду від 22.02.2024 позовну заяву заяву було залишено без руху, оскільки, в обгрунтування позову представник позивача вказує, що 29.12.2016 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, та на підставі вказаної анкети-заяви відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту та нарахування відсотків за користування кредитними коштами, однак, до позовної заяви додано підписану відповідачем Анкету-заяву від 03.01.2012 та роздруківку про рух коштів починаючи з 2016. На вказану ухвалу, представник позивача Омельченко Є.В. в своїй заяві від 08.03.2024 пояснив, що 03.01.2012 [PERSON] звернулася до банку за отриманням банківських послуг, підписала Анкету-заяву, та в подальшому будучи клієнтом банку замовила відкриття поточного рахунку, повторна ідентифікація та верифікація не проводилася, а оформлення кредитного договору 29.12.2016 підтверджується банківською випискою та підписаним Паспортом споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка". Так, відповідно до виписки по картці (а.с. 10-26) відповідач [PERSON] в період з 16.01.2017 по 07.10.2022 користувалася кредитними коштами, однак слід звернути увагу, що до позову не додано Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" на який посилається представник позивача в заяві від 08.03.2024, тому суд при прийнятті рішення досліджує надані до суду докази та враховує Анкету-заяву від 03.01.2012, як укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. Врахувавши аналіз викладених норм права, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні частини позову щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотки в розмірі 4906,24 грн., у зв`язку з відсутністю передбаченого в підписаній між сторонами анкеті-заяві обов`язку відповідача по їх сплаті та відсутністю належних та допустимих доказів, які підтверджують обов`язок відповідача по їх сплаті. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому, суд зазначає, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, наявність заборгованості підтверджується розрахунком, який доданий до матеріалів справи, з яким суд погоджується, а відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9398,72 грн., що також узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові від 03 липня 2019 року Великої палати Верховного суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн., а.с. 45, який сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial