Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») - [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача завдані збитки у порядку регресу в розмірі 25 896,55 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 31 грудня 2018 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , у місті Києві на вулиці А. Ахматової допустила зіткнення з транспортним засобом «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ5863320. [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124 та 130 КУпАП. На підставі заяви страхувальника та страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 25 896,55 грн. Оскільки відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року у справі № 753/1044/19 водій забезпеченого транспортного засобу перебував у стані алкогольного сп`яніння, то у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] копію ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримала 26 січня 2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 23 березня 2018 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/5863320, забезпечений транспортний засіб «Opel Vectra», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується полісом № АМ/5863320 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с. 23) Предметом зазначеного договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю у розмірі 200 000,00 грн, та майну потерпілих у розмірі 100 000,00 грн при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Також цей договір передбачає франшизу в розмірі 0 грн. 31 грудня 2018 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] у місті Києві на вулиці А.Ахматової допустила зіткнення з транспортним засобом «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року у справі № 753/1046/19 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 24). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року у справі № 753/1044/19 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 25). У постанові Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року у справі № 753/1044/19 зазначено, що 31 грудня 2018 року приблизно о 02-20 год в м. Києві на перехресті вул. А. Ахматової - пр-т [PERSON] керувала автомобілем «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується даними тесту, проведеного з використанням приладу Drager № ARHK - 0513 (тест № 1733). Своїми діями [PERSON] порушила п. 2.9 а) ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У суді [PERSON] визнала вину у вчиненні адміністративного правопорушення. 03 січня 2019 року водій транспортного засобу «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про ДТП (а.с. 7). Також 03 січня 2019 року водій транспортного засобу «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про ДТП (а.с. 11). 17 грудня 2019 року власник транспортного засобу «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 13). З метою встановлення вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] , було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено аварійний сертифікат № R15_19_PZU від 21 лютого 2019 року, відповідно до результатів якого було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику даного транспортного засобу, становить 28 620,86 грн (а.с. 26-30). 05 лютого 2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» склало страховий акт і розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування у розмірі 25 896,55 грн на користь власника транспортного засобу «Toyota» [PERSON] (а.с. 41-42). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України). Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до пп. «а» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У пунктах 31, 32, 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування». Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Диспозитивність - один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved