Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ «ФК "ЄАПБ») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов обґрунтовано\~тим,\~що 10.01.2023\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Маніфою» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір позики\~№5028563 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача. Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб сайті Товариства протягом 3 днів з дати підписання договору. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору позики. 13.07.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13-07/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 13.07.2023 року до договору факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 800,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Таким чином, [PERSON] \~має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» на зазначену вище суму. Також, 23.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір позики №72812689, за умовами\~якого позика\~надається позичальнику\~на погоджений\~умовами договору\~строк,\~шляхом перерахування\~на банківський\~картковий рахунок\~позичальника,\~зі сплатою\~процентів від\~суми позики.\~14.06.2021\~між ТОВ\~«1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів»\~та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~укладено договір\~факторингу №14/06/21,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ\~«1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів»\~передає (відступає)\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» за\~плату належні\~йому права\~вимоги,\~а ТОВ\~«ФК «ЄАПБ\~приймає належні\~ТОВ «1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів»\~право вимоги\~до боржників,\~вказаними у\~реєстрі боржників.\~Відповідно до\~реєстру боржників\~№8\~від 26.07.2023\~року до\~договору факторингу\~№14/06/21\~від 14.06.2021\~року,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача в\~сумі 16009,60\~грн.,\~з яких:\~5088\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~10921,60\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками. Таким чином, [PERSON] \~має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» на зазначену вище суму. Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому, просить стягнути з [PERSON] на користь\~ТОВ «ФК «ЄАПБ»\~заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 31 809,60 грн. та судові витрати. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.66). Представник позивача ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи за відсутності представника позивача, щодо винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.6). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку через засоби поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання судових повісток (а.с.69,72 ), відзив на позов не подавав. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; він не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, з письмової згоди представника позивача, виносить рішення на\~підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому\~ст.280 ЦПК України. Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 10.01.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №5028563, підписано одноразовим ідентифікатором (у відповідності з п.п. 9.1 Договору). Відповідно до п.п. 2.3.3. Договору сума позики 5000 грн. Згідно з п.п. 2.3.4. Договору строк позики до 15.03.2023 року (64 днів) /а.с.7-11/. Підпунктами 2.4.1.-2.4.3. пункту 2 Договору встановлено, що акційна процентна ставка, фіксована 2,20000% на день, застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цієї ставкою відповідно до п. 3.1.1. цього Договору. Базова процентна ставка, фіксована 2,20000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2. цього Договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду. Основна процентна ставка, фіксована 3,00000%. Відповідно до п.п. 10.1.5. п. 10 Договору позики відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання фінансових послуг ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною Договору, а також вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики. 27.01.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору позики №5028563 від 10.01.2023 року, згідно з умовами якої строк користування позикою продовжено до 17.04.2023 року (80 днів), дата повернення позики 17.04.2023 року. Базова процентна ставка 2,20000% на день; основна процентна ставка 3,00000% на день (а.с.19) 26.02.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до договору позики №5028563 від 10.01.2023 року, згідно з умовами якої строк користування позикою продовжено до 17.05.2023 року (80 днів), дата повернення позики 17.05.2023 року. Базова процентна ставка 2,20000% на день; основна процентна ставка 3,00000% на день. 13.07.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №113-07/2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 15800 грн., з яких 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10800 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою (а.с.25-29). 23.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №72812689, за умовами якого строк кредиту 20 днів, сума кредиту 6000 грн., процентна ставка 2,5 % за один день від суми позики (а.с. 35-36). Згідно з пунктом 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно пункту 2 договору позики №72812689 передбачено, що за порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми позики за цим договором, він зобов`язується сплатити нараховані проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі 2,7% від суми позики за кожен день прострочення повернення. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункту 21 договору позики, реквізити та підпис сторін. Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». (п.п. 5.1. п. 5 договору позики). А також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. (п.п. 5.3. п. 5 договору позики). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.38-39). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено договір позики №5028563 від 10.01.2023 року та договір позики №72812689 від 23.10.2022 року, за умовами яких відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зареєстрований для цієї мети в особистому кабінеті. Вказані договори було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону [PERSON] . Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі. Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем було укладено в електронній формі договір позики №5028563 від 10.01.2023 року на суму кредиту 5 000 грн. та договір позики №72812689 від 23.10.2022 року на суму кредиту 6000 грн. та отримано кредитні кошти за договорами у вказаному розмірі на зазначений відповідачем картковий рахунок, зареєстрований позичальником в особистому кабінеті. При цьому, вказані договори підписані електронними підписами, використання яких є неможливим без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. З врахуванням викладеного, суд вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання договорів позики між [PERSON] \~та первісними кредиторами. Щодо стягнення заборгованості за договором позики №5028563 від 10.01.2023 року. Матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за договором позики №5028563 від 10.01.2023 року у розмірі 5000 грн, проте, не виконав взяті на себе зобов`язання та у добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані у кредит кошти не повернув. У зв`язку із даними обставинами, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) в розмірі 5000 грн по даному кредитному договору, підлягають задоволенню. При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, згідно матеріалів справи встановлено, що за договором позики №5028563 від 10.01.2023 року, [PERSON] отримав кредит в сумі 5 000,00 грн. на строк до 15.03.2023 року (п. 2.3.3. та п. 2.3.4.). Згідно розрахунку за договором (додаток № 1 до договору) визначено загальна вартість позики та процентів у розмірі 7290 грн., з яких 5 000 грн. сума позики, 2290 грн. нараховані проценти за користування позикою (а.с. 12-13). 27.01.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1, якою погоджено строк позики до 17 квітня 2023 року та визначено, що проценти за користування позикою у період дії цієї додаткової угоди нараховуються за погодженим графіком. При цьому, згідно вказаного графіку всього до сплати за користування позикою підлягає 9050 грн., з яких\~5 000 грн. сума позики, 4050 грн. нараховані проценти за користування позикою (а.с.19-21). Крім того, 26.02.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2, якою погоджено строк позики до 17 травня 2023 року та визначено, що проценти за користування позикою у період дії цієї додаткової угоди нараховуються за погодженим графіком. При цьому, згідно вказаного графіку всього до сплати за користування позикою підлягає 9050 грн., з яких\~5 000 грн. сума позики, 4050 грн. нараховані проценти за користування позикою (а.с.22-24). Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Таким чином, розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору позики становить 4050 грн і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Суд зазначає, що визначені умовами договору проценти за користування кредитом, можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному ч.2 статті 625 ЦК України, проте, таких вимог позивачем заявлено не було. Також судом встановлено, що за кредитним договором № 5028563 від 10.01.2023 право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується договором факторингу від 13.07.2023 №13-07/2023 укладеним між первісним позичальником та позивачем, а також актом прийому передачі реєстру боржників від 13.07.2023 та витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 13.07.2023. Отже, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь\~ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики № 5028563 від 10.01.2023 року у розмірі 9050 грн., з яких 5 000 грн. сума позики, 4050 грн. - нараховані проценти за користування позикою. Щодо стягнення заборгованості за договором позики №72812689 від 23.10.2022 року. Дослідженні судом письмові докази підтверджують факт укладення відповідачем договору позики №72812689 від 23.10.2022 року та отримання ним грошових коштів у визначеному розмірі. Водночас, будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором, матеріали справи не містять. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.38-39). Згідно підпункту 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) заплату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 є невід`ємною частиною договору. Згідно підпункту 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.3.1. Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказуються в таких реєстрах боржників (а.с.39). Додатковою угодою №2 до договору факторингу від 28.07.2021, сторони погодили внести зміни до п. 1.3. Договору та виклали його в наступній редакції: « 1.3. Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення прав вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення прав вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства» (а.с.40). Додатковою угодою №9 від 26.07.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 внесено зміни до договору факторингу щодо передачі прав вимоги, а саме: загальної суми прав вимоги та ціну продажу щодо реєстру боржників №8 від 26.07.2023 року (а.с.41). Актом прийому-передачі реєстру боржників №8 від 26.07.2023 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримало реєстр боржників №8 кількістю 6178, і стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей, серед яких і боржник [PERSON] за договором позики №72812689 заборгованість в розмірі 16009,60 грн (а.с.42-43). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17 зазначив, що передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. У даній справі, що розглядається, позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача [PERSON] перейшло від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». Разом з тим, на момент укладення Договору факторингу від 14.06.2021 року боргові зобов`язання [PERSON] за договором позики № 72812689 від 23 жовтня 2022 року ще не існували,\~відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. \~Оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником\~ [PERSON] , то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року. Крім того, на час укладення такого Договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Таким чином між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЕАПБ» на час укладення Договору відступлення прав вимоги від 14 червня 2021 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивач не довів факту набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за Договором позики № 72812689, укладеним з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», а тому у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 72812689 від 23 жовтня 2022 року в розмірі 16009,60 грн, слід відмовити. Відповідно до\~вимог ст.\~141\~ЦПК України\~суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 16.01.2024 (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають задоволенню частково на загальну суму 9050 грн, що становить 28,45 % від ціни позову (31809,60), тому на користь позивача з [PERSON] слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 861,47 грн (3028х28,45%).

Outcome: partial