Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25.07.2019 між АТ «Кредобанк» та відповідачем було укладено кредитний договір. Банк свої зобов`язання по видачі кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору. У подальшому АТ «КредоБанк» відступило право вимоги на користь позивача за догвором, укладеним з відповідачем, заборгованості у загальному розмірі 180\~915,69 грн., у тому числі 135\~640,85 грн. заборгованість по тілу, 45\~274,84 грн. заборгованість по відсотках. Просить стяшгнути вказану суму. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.08.2023 передано справу до Зарічного районного суду м. Суми за підсудністю. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29.08.2023 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою від 29.11.2023 скасоване заочне рішення у справі, ухвалене 11.10.2023 та призначено судове засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував. Зазначив, що позивачем не надано належних доказів виконання обов`язку з надання кредитних коштів та отримання їх відповідачем. (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо, або виписки з банківського рахунку).Сам розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, які б дозволили перевірити, чи передавалися в дійсності кошти за кредит. Просить відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Пояснив, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 25.07.2019 відповідачем підписано анкету заяву на отримання ліміту по кредитній картці та паспорт споживчого кредиту (а.с. 14,15) 25.07.2019 між АТ «КредоБанк» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №ПКК/600, відповідно до якого позичальнику відкрито кредитну лінію, межах якої надано кредити у розмірах та на умовах, обумовлених цим договором. Максимальний ліміт заборгованості встановлено у 200\~000 грн., термін повернення до 25.07.2022. Визначено процентну ставку у фіксованому розмірі 36% у разі погашення кредиту після 25 числа місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, 0,00001% річних у разі погашення кредиту не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем отримання кредиту(а.с. 9-10). 21.12.2021 між АТ «КредоБанк»(клієнт) та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (фактор) укладено договір відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами. Додатком №1 до договору є перелік прав прав вимоги, які відступаються факторові. Відповідно до цього додатку право вимоги за договором №пкк/600 (позичальник [PERSON] ) також відступлено позивачу (а.с. 22-24). Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 25.07.2019 по 15.06.2023 позичальник 25.07.2019 використав кредитний ліміт в сумі 135\~640,85 грн. Частково погашав заборгованість у періоді з 25.08.2019 по 25.02.2021. Станом на 15.06.2023 розмір заборгованості за кредитним договором становить 180\~915,69 грн., у тому числі 128\~564,72 грн за тілом кредиту, 72\~453,99 грн. за відсотками (а.с. 26). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається з поданих до суду документів, відповідач, будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з розміром та порядком нарахування відсотків за користування кредитними коштами та платежами, які він доручає здійснити банку на користь інших осіб, особисто підписавши заяву-анкету на отримання кредиту, кредитний договір, паспорт кредиту, погодився з умовами повернення кредиту та умовами сплати процентів за користування кредитними коштами. Заперечень щодо факту укладення вищевказаних документів від відповідача не надійшло. Частинами 1 та 2\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1ст. 516 ЦК України\~передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється\~без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080,\~1084 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Позивач правомірно набув права вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості, на підтвердження чого надано відповідні документи. Стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві, суд зазначає, що умовами укладеного Кредитного договору було погоджено та встановлено сплату позичальником процентів за користування кредитом, порядок їх сплати, погашення заборгованості, та передбачено право банку вимагати від клієнта сплати сукупної вартості кредиту. Нарахування суми заборгованості та відсотків по кредиту відображено у розрахунку заборгованості. Наданий банком розрахунок відповідачем належними і допустимими доказами не спростований. Оцінивши у сукупності надані докази у справі, виходячи із принципу платності кредиту, апеляційний суд, вважає, що наведені відповідачем обставини, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог. Таким чином, позивачем обґрунтовано правомірність вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 180\~915,69 грн., у тому числі 128\~564,72 грн за тілом кредиту, 72\~453,99 грн. за відсотками. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved