Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив припинити стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] на підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року з 21 жовтня 2022 року, відкликати з Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 212/10092/21 та стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи стягнення з 21 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 11 листопада 2016 року між сторонами було укладено шлюб, від якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання їх доньки у розмірі частини його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 09 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. У лютому 2022 року відповідач, значи про судову справу № 211/7399/21 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, без дозволу позивача, без нотаріальної довіреності від нього про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, вивезла їх спільну доньку до Республіки Польща. У Польщі відповідач була затримана поліцією та у неї було відібрано їх доньку, яку в подальшому влаштовано до чужої родини. За рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] . На теперішній час, позивачем здійснюються заходи, які направлені на повернення доньки до України. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутись до суду із позовом про звільнення його від сплати аліментів, припинення стягнення аліментів з 21 жовтня 2022 року, з дати відібрання доньки у відповідача органом опіки і піклування Республіки Польща за рішенням районного суду міста Рибнік. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштової кореспонденції на зареєстроване місце проживання, відзив на позов до суду не подала, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не надала. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб 11 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 11 листопада 2016 року Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 719 (а.с.28). Від шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 27 грудня 2017 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1640 (а.с.28). За судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року, з [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні № 68644601, відкритого Довгинцівським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.10). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 09 березня 2022 року (а.с.29). Згідно відповіді секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Вих.№ 31984.4/К-18823.3/22/48.2 від 28 листопада 2022 року, позивачу рекомендовано звернутись до однією із згаданих у відповіді установ із заявою про забезпечення реалізації права доступу до дитини або із заявою про сприяння поверненню її із-за кордону (а.с.12-13). Позивач звертався до районного суду місті Рибнік IV Відділу у справах сім`ї із заявою про надання допомоги, яка полягає у негайному поверненні дитини із-за кордону, вивезеної з України без дозволу батька, в якій просив посприяти йому у поверненні малолітної [PERSON] , [INFO] народжння на територію України та передання дитини на виховання до батька [PERSON] (а.с.14). На вищевказану заяву позивача, Центром з питань родинної опіки та піклування в місті Рибнік надіслано рішення Районного суду місті Рибнік щодо малолітньої [PERSON] , яка перебуває на вихованні у будинку сімейного типу родини Віолетти та [PERSON] (а.с.15). Зі змісту рішення Районного суду місті Рибнік від 10 жовтня 2022 року, з метою безпеки малолітню [PERSON] , [INFO] , передано органам з питань родинної опіки та піклування на час розгляду справи (а.с.17). Рішенням Районного суду місті Рибнік від 21 жовтня 2022 року, постановлено: від бюро надано забезпечення та уповноважено осіб, виконуючих опікунські обов`язки щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , представляти інтереси малолітньої в службових, адміністративних, медичних, реабілітаційних, виховних питаннях, з правом ознайомлення з ходом лікування, реабілітації навчання, з правом ознайомлення та отримання копій медичної документації тощо (а.с.17, 19). Згідно відповіді Генерального консульства України в Кракові Вих. № 61317/19-40-18669-ВН від 02 березня 2023 року, установою підтримується контакт з дитячим осередком в місті Рибнік, де перебуває малолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка є повністю здоровою, розвиненою відповідно віку, відвідує індивідуальні заняття в дитячому садочку та спілкується з іншими людьми. Також, позивача проінформовано про те, що він має постійний контакт з донькою у визначені дні та години, як і мати дитини [PERSON] , яка не була позбавлена батьківських прав. З приводу звернення позивача у питанні щодо надання допомоги у поверненні дитини до України, рекомендовано звернутись до суду з метою отримання судового зобов`язання про повернення неповнолітньої дитини на територію України (а.с.11). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за місцем його постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Рішення суду набрало законної сили 19 червня 2023 року (а.с.21-24). Згідно із частиною 7\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. На підставі\~ст.8 Закону України Про охорону дитинства\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з частинами першою, другою\~статті 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3\~статті 181\~СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 179\~СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Згідно з ч.4\~ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до статті 273 СК України, \~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16) за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Такі висновки відповідають висновкам висловленим Верховним Судом у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21. Відповідно до частин першої, шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, у судовому засіданні доведено належними та допустимими доказами обставини, що можуть бути підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини, оскільки малолітня дитина з 21 жовтня 2022 року з матір`ю не проживає, оскільки передана на виховання до будинку сімейного типу польської родини на підставі рішення Районного суду місті Рибнік. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання доньки, які стягуються на підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року Звільнення від сплати аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала, та фактично перебувала у прийомній родині у Польщі, то звільнення від сплати аліментів має бути з дати коли малолітня дитина була відібрана у матері та передана на виховання у іншу родину з 21 жовтня 2022 року. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд враховує, що малолітня донька [PERSON] з 21 жовтня 2022 року і станом на момент ухвалення рішення у даній справі перебуває у Республіці Польща і разом з позивачем не мешкає, що не заперечувалось самим позивачем, а отже суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини є передчасними, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача. Так, при зверненні до суду із позовом про звільнення від сплати аліментів позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, враховуючи, що позивач при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів був звільнений від сплати судового збору, судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід\~віднести за рахунок держави.

Outcome: partial