Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

06 квітня 2021 року [PERSON] звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 січня 2021 року між нею та ТОВ «Еквіфін Україна» був укладений договір позики. Вона декілька разів сплачувала відсотки за користування кредитом. В подальшому, через погіршення фінансового стану запропонувала реструктуризувати борг, проте відповідачем в реструктуризації було відмовлено. Просить суд розірвати договір позики та усі зараховані позивачем кошти у вигляді пролонгації зарахувати у тіло позики. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 23 січня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідачу наданий строк для надання відзиву. У підготовчому засіданні сторони відсутні про час і місце розгляду справи в підготовчому засіданні повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, оскільки вона перебуває за кордоном (а.с. 30). Відповідач ТОВ «Еквіфін Україна» про причини неявки представника суд не повідомило, відзиву на позов не подало, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталося. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року закрито підготовче провадження по вказаній справі, призначено справу до розгляду по суті (а.с. 40-41). У судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог Закону, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 26 січня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Еквіфін Україна» укладено кредитний договір 179768-М, відповідно до умов якого ТОВ «Еквіфін Україна» надало позивачу у користування грошові кошти (кредит) в розмірі 5300 грн., на строк з 26.01.2021 по 24.02.2021, включно (30 днів), зі сплатою процентів за акційною процентною ставкою в розмірі 0,72 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 262,8%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно. Загальна вартість кредиту становить 6444,8 грн.. Вказаний договір кредиту підписаний позивачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 4.10 кредитного договору позичальник має право відмовитися від отримання кредиту до моменту перерахування йому кредитних коштів або протягом 14 календарних днів з дати укладення цього договору шляхом направлення відповідного повідомлення в письмовій формі на поштову адресу кредитодавця з прикріпленням копії паспорту та копії ідентифікаційного номеру при умові, що строк, на який було видано кредит, ще не закінчився. У випадку відмови від отримання кредиту після отримання кредитних коштів від кредитодавця, позичальник зобов`язаний повернути протягом 7 календарних днів з дати вручення такого повідомлення кредитодавцю отриманий кредит та сплатити проценти за ним, нараховані за діючою процентною ставкою, починаючи з дати видачі кредиту та закінчуючи фактичною датою його повернення. Пунктом 5.1 кредитного договору погоджено, що позичальник має право продовжити строк користування кредитом. Для продовження строку користування кредитом, позичальник сплачує кредитодавцю нараховані проценти за ту кількість днів, на яку бажає продовжити строк. У разі не сплати позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору та не продовження строку дії договору, кредитодавцем застосовується автопролонгація з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Позичальник, який підписує даний договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження строку дії договору з дня запланованої дати повернення кредиту ще на 20 календарних днів. Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту у разі. Якщо він не повернув кредит і не продовжив строк користування кредитом до дня закінчення дії строку автопролонгації (п. 5.2 кредитного договору). Відповідно до п. 5.3 кредитного договору позичальник має право продовжити строк користування кредитом необмежену кількість разів. Факт оплати позичальником нарахованих процентів є підставою для оформлення відповідної додаткової угоди до цього договору. При кожному продовженні строку користування кредитом, між позичальником та кредитодавцем укладаються відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами цього договору (п. 5.4 кредитного договору). У випадках продовження строку договору відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Результати таких перерахунків зазначаються у відповідних додаткових угодах до цього договору (п. 5.5 кредитного договору). Сторони погодили, що угода на автопролонгацію договору підписується позичальником одночасно з підписанням цього договору (п. 5.8 кредитного договору). Відповідно до п. 9.1.1 кредитного договору позичальник має право повернути кредит достроково, як в повному обсязі, так і частково, на умовах та в порядку, передбаченими цим договором. Позичальник також має право звернутися до кредитодавця з заявою про реструктуризацію простроченої заборгованості на умовах та в порядку, передбаченими цим договором (п. 9.1.4 кредитного договору). 4 лютого 2021 року сторони уклали додаткову угоду «TOP up» до кредитного договору № 179768-М від 26.01.2021 (а.с. 9), відповідно до якої кредитодавець збільшив суму наданого позичальнику кредиту, яка становить 7950 грн.. За користування кредитом позичальник сплачує кредиту проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (реальна річна процентна ставка 262,8%). Загальна вартість кредиту становить 9495,48 грн.. Дата повернення кредиту - 24.02.2021. 25 лютого 2021 року кредитний договір було автопролонговано на строк з 25.02.2021 по 16.03.2021, включно (а.с. 10). Відповідно до вказаної угоди про автопролонгацію сума кредиту 7950 грн., зі сплатою процентів за підвищеною процентною ставкою в розмірі 4,15% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (реальна річна процентна ставка - 1022,01%). Загальна вартість кредиту становить 18412,30 грн.. 15 березня 2021 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 179768-М від 26.01.2021 про продовження строку дії договору з 18.03.2021 по 27.03.2021, відповідно до якої сторони погодили суму кредиту 7950 грн., строк кредиту 10 днів, зі сплатою процентів за стандартної процентною ставкою в розмірі 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (675,31% річних) (а.с. 3-4). 28 березня 2021 року кредитний договір було автопролонговано на строк з 28.03.2021 по 16.04.2021, включно (а.с. 5-6). Відповідно до вказаної угоди про автопролонгацію сума кредиту 7950 грн., зі сплатою процентів за підвищеною процентною ставкою в розмірі 4,15% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (реальна річна процентна ставка - 1266,69%). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Підписанням даного кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором позивач підтвердила, що вона повністю ознайомилася і погоджується з умовами цього договору вони є зрозумілими і справедливими для неї і на момент укладання цього договору вона не знаходиться під впливом тяжких обставин, є платоспроможною і може забезпечити повне та своєчасне виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 11.8 договору, позичальник підтверджує, що до укладення цього договору отримав від кредитодавця всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування відповідно до норм чинного законодавства України (в т. ч. відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про захист прав споживачів»), що надана інформація є повною і зрозумілою і надана без нав`язування придбання фінансової послуги кредитодавця, що позичальник ознайомлений з правилами надання коштів у кредит, які є невід`ємною частиною договору, і з політикою конфіденційності. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. З матеріалів справи вбачається, що договір містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами шляхом звернення позивача з пропозицією щодо укладання договору та погодження відповідачем на укладання такого договору. Як вбачається з п. 16.1 кредитного договору № 179768-М від 26.01.2021 договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами і діє до 24.02.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (в т.ч. в разі автопролонгації та/або оформлення позичальником продовження строку користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. У даному випадку, надаючи оцінку доводам позивача, суд вважає, що розірвання (зміна) договору у зв`язку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобов`язань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін. При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у частині першій статті 651 ЦК України. Необхідно звернути увагу на те, що ч. 2 ст. 652 ЦК України передбачено те, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Суд вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування наявності підстав для розірвання спірного договору в порядку ст. 652 ЦК України. Разом з цим, доводи позивача про те, що вона не має можливості виконувати своїх зобов`язань у зв`язку із погіршенням фінансового становища, у розумінні вимог ст. 652 ЦК України не є підставою для розірвання спірного договору у судовому порядку. Щодо доводів позивача в обґрунтування позову про те, що відповідач відмовив їй у реструктуризації боргу, то доказів звернення позивача до відповідача з відповідною заявою про реструктуризацію боргу та відмови відповідача у задоволенні такої заяви суду не надано. З огляду на викладене вище та оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданого позову, а тому підстав для його задоволення не знаходить. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed