Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що [INFO] народився у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, де постійно проживав до 1993 року. За вказаною адресою заявник був зареєстрований до 1983 року та був знятий з реєстрації у зв`язку із призовом до Збройних Сил колишнього СРСР. У 1985 році заявник повернувся до місця свого проживання у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, однак реєстрацію місця проживання не здійснив. У 1993 році заявник переїхав проживати до с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області, де проживає і до цього часу. За межі території України заявник не виїжджав та місце проживання не змінював. 31.08.1981 заявник був документований паспортом громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] , виданим відділом внутрішніх справ Тернопільського райвиконкому Тернопільської області. Після проголошення незалежності України 24.08.1991 та після набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 заявник паспорт громадянина України не отримував. Наприкінці 2023 року заявник звернувся до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області з заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України. Однак у видачі паспорта громадянина України заявнику відмовлено у зв`язку із неможливістю встановити належність [PERSON] до громадянства України. За таких підстав заявник просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991). 20.02.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження та призначене судове засідання на 12.03.2024. 12.03.2024 замінено неналежну заінтересовану особу Тернопільський відділ № 1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області на належну заінтересовану особу Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області. Судове засідання відкладене на 09.04.2024. 02.04.2024 від заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області до суду надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що особа заявника органом міграційної служби встановлена та ідентифікована. Однак через невстановлення належності заявника до громадянства України останньому відмовлено у видачі паспорта громадянина України. У судовому засіданні 09.04.2024 заявник [PERSON] та його представник адвокат Жовтий М.М. підтримали заяву про встановлення факту постійного проживання на території України з підстав, викладених у заяві, та просили заяву задовольнити повністю. Заявник додатково пояснив, що народився і проживав у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області. З 1983 року до 1985 року проходив військову службу, у зв`язку з чим був знятий з місця реєстрації проживання. З 1985 року знову проживав у с. Красівка, а з весни 1991 року постійно проживає у с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області без реєстрації місця проживання. Вказав, що працював у місцевому колгоспі «Батьківщина», випасав худобу, виконував зварювальні та інші роботи. Потім працював за наймом у приватних осіб. Проживав без реєстрації шлюбу із [PERSON] , яка вже померла. Зазначив, що встановлення факту постійного проживання на території України необхідне для отримання паспорта громадянина України. У судовому засіданні 09.04.2024 представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області Гаврилюк З.Б. пояснила, що згідно з даними, наявними у міграційній службі, вдалось встановити та підтвердити особу заявника. Однак відсутні відомості про зареєстроване місце проживання заявника на момент проголошення незалежності України, а тому неможливо встановити приналежність заявника до громадянства України. Зазначила, що у разі задоволення цієї заяви заявник зможе отримати паспорт громадянина України. Висловила думку про можливість встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991. У судовому засіданні 09.04.2024 свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом заявника. Свідок показав, що [PERSON] протягом тривалого часу, орієнтовно з 1990-х років, точніше свідок не пам`ятає, постійно проживає у с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області. Зазначив, що вони з заявником разом працювали у колгоспі. Також показав, що заявник не виїжджав за межі України. У судовому засіданні 09.04.2024 свідок [PERSON] пояснив, що є рідним братом заявника. Свідок показав, що [PERSON] народився та до 1992 року проживав у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, а потім переїхав у сусіднє с. Дичків, де проживає до сьогодні. Також показав, що заявник не виїжджав за межі України. У судовому засіданні 09.04.2024 свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою заявника. Свідок показала, що [PERSON] народився та проживав у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області. З 1991 року заявник проживає у с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області. Також показала, що заявник не виїжджав за межі України. Заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що [PERSON] народився [INFO] у с. Красівка Великоборківського району Тернопільської області. Указане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Також відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00044336222 [PERSON] народився [INFO] . У графі відомості про батька зазначено [PERSON] , українець; у графі відомості про матір зазначено [PERSON] , українка. Зі змісту атестату № 690096 від 25.06.1977, який виданий Яблунівською середньою санаторною школою Гусятинського району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON] , який [INFO] народився у с. Красівка Великоборківського району Тернопільської області, у 1977 році закінчив повний курс даного навчального закладу (а.с. 5). Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] від 15.06.1985, виданого на ім`я [PERSON] , останній народився [INFO] у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області та у період з 06.06.1983 до 13.05.1985 проходив військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР (а.с. 7-10). Згідно з довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 128 від 28.03.2023 [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований і проживав разом із своїми батьками до 1993 року на [ADDRESS] (акт опитування свідків 13.02.2024) (а.с. 11). Також, як вбачається з довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 58 від 16.02.2024, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає на [ADDRESS] без реєстрації з 1993 року і по даний час (акт опитування свідків 28.08.2023) (а.с. 12). При цьому\~у період\~з 1985\~року до\~2002\~року [PERSON] працював у місцевому господарстві колгоспі «Батьківщина», що підтверджується архівною довідкою архівного відділу Тернопільської районної військової адміністрації № 04-04/114 від 13.02.2024 (а.с. 70). Разом з тим рішенням Тернопільського відділу № 1 УДМС у Тернопільській області від 06.01.2024 [PERSON] відмовлено в оформленні і видачі паспорта громадянина України. Підставою відмови зазначено невстановлення належності [PERSON] до громадянства України. При цьому встановлено, що [PERSON] , [INFO] , документований паспортом колишнього СРСР взірця 1974 року серії [NUMBER] , виданим 31.08.1981 відділом внутрішніх справ Тернопільського райвиконкому Тернопільської області. Копія даного паспорта долучена заявником до заяви (а.с. 6) та його оригінал оглянутий судом у судовому засіданні, що дає можливість встановити особу заявника та ідентифікувати його саме як [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24.08.1991, зазначені у пункті 2, - з 13.11.1991 (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) або набрання чинності Законом України № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13.11.1991). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991; постійного проживання на території України за станом на 13.11.1991. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п.п. «а» п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 № 215/2001 (далі за текстом - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 або проживання в Україні за станом на 13.11.1991. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Ураховуючи зазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 522/20494/18, від 05.04.2021 у справі № 523/14707/19, від 19.05.2021 у справі № 496/818/19. Таким чином встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Суд вважає, що заявник надав суду належні та достатні докази постійного та безперервного проживання заявника на території України до та на момент проголошення незалежності України, зокрема з 08.03.1960 (з моменту народження, за виключенням періоду проходження військової служби) та до теперішнього часу, тобто і станом на 24.08.1991 та на 13.11.1991. Також даний факт підтверджений показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , наданими у судовому засіданні. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що даний факт знайшов своє підтвердження наданими доказами, такий факт має для заявника юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація права заявника на оформлення набуття громадянства України, та іншого порядку встановлення даного факту немає. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Також відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved