Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Відповідачі у підготовче судове засідання не явились, надали суду заяви в яких просили розглянути справу у їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі позивача, про що надала відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 08.01.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 26.02.2024 року о 09:00 годині, про що було повідомлено сторін у справі. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя йому належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 28.12.2000р. Інші 3/4 частини квартири належать позивачу та відповідачам по 1/4 частині кожному. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є сторони по справі: дружина відповідач [PERSON] та донька позивач [PERSON] . Ніхто із спадкоємців у встановлений законом строк не звернувся до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.01.2024р. Проте на момент смерті матері [PERSON] його дружина донька спадкодавця проживали разом із померлим, про що свідчить довідка Ренійської міської ради від 13.02.2023р., тобто прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] на спадщину не претендувала, не заперечувала щоб спадщину оформила донька на її ім`я. Таким чином, позивач прийняла спадщину на частину квартири та не заявила про відмову від неї. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину квартири, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 02.11.2023р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого батька та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Крім того, 20.03.2023р. відповідачі будучи власниками 2/4 частин спірної квартири, подарували позивачу [PERSON] належні їм частини та уклали відповідний договір. Відповідачі передали\~позивачу у\~дар вищезазначене\~нерухоме майно,\~а позивач\~його прийняла\~у дар.\~Сторони уклали\~письмовий договір\~дарування та\~домовились,\~що після\~підписання договору\~посвідчать укладений\~договір дарування\~в нотаріальному\~порядку.\~Через деякий\~час позивач\~звернулась до\~відповідачів із вимогою про посвідчення договору у нотаріальному порядку, але досі договір нотаріально не посвідчений. Позивач, вважає, що вони ухиляються від нотаріального посвідчення договору та звернулась до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті батька позивач прийняла спадщину у вигляді 1/4 частини квартири фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] не заперечує проти того, щоб вказане майно оформила позивач на своє ім`я. Щодо вимог про визнання права власності на іншу 2/4 частину квартири, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України, прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.\~Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передав позивачу нерухоме майно та документи на нього, а позивач прийняв майно, фактично вступив у володіння цим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо нерухомого майна та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дарування нерухомого майна дійсним та визнати право власності на 2/4 частини квартири за позивачем.

Outcome: approved