Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

У грудні 2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в уточненій редакції якої позивач просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] між її співвласниками, виділивши [PERSON] житлове приміщення №5 площею 13,2 кв.м., а [PERSON] , житлове приміщення № [NUMBER] площею 20,3 кв.м., залишивши у спільному користуванні приміщення: № [NUMBER] , коридор, площею 5,1 кв.м.; №2, кладова, площею 1,6 кв.м.; №3, туалет, площею 1,6 кв.м.; №4, кухня-вітальня, площею 35,4 кв.м.; №7, санвузол, площею 4,7 кв.м.; а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався, що він з [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , яка має дві ізольовані кімнати. З огляду на те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що спричинило погіршення стосунків, а згоди щодо порядку користування спільним майном (квартирою), сторони не дійшли, останній вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.01.2022 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.12.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача, підтримав вимоги заявлені в уточненій позовній заяві та надав пояснення аналогічні викладеним у ній. У судовому засіданні представник відповідача, заперечував щодо заявлених позовних вимог. Зазначив, що спір між сторонами відсутній оскільки у квартирі відповідач не проживає з огляду на знаходження за кордоном. Також зазначив, що ключі від квартири знаходяться у позивача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] та [PERSON] належить по частині квартири [ADDRESS] . Згідно копії довідки №393 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, у квартирі [ADDRESS] , рахуються: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] виготовленого станом на 31.08.2023, вищезазначена квартира має дві житлові кімнати: кімната № [NUMBER] площею 13,2 кв.м.; кімната №6 площею 20,3 кв.м. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Тобто, з аналізу вказаних норм матеріального права вбачається, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Відповідно до\~висновку викладеного\~у постанові\~ВС від\~17.02.2016\~прийнятого за\~результатами розгляду\~справи №6-1500цс15\~та у\~постанові ВС/КЦС\~від 03.10.2018\~прийнятій за\~результатами розгляду\~справи №363/928/16-ц,\~у разі\~якщо спірні\~правовідносини не\~стосуються розподілу\~майна для\~припинення права\~спільної часткової\~власності і\~такий правовий\~режим зберігається,\~суд виділяє\~в користування\~сторонам спору\~в натурі\~частки,\~адекватні розміру\~їх часток\~у праві\~власності на\~спільне майно. При цьому\~допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним\~у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. З огляду на те, що представником відповідача висловлено заперечення з приводу заявлених позовних вимог, що свідчить про відсутність згоди між сторонами щодо встановлення порядку користування квартирою та враховуючи те, що кожен із співвласників наділений правом на виділ йому у користування тієї частки, яка є співмірною розміру його частки у праві власності, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд зазначає, що за варіантом запропонованим позивачем, відповідачу у користування виділяється більша за площею кімната ніж позивачу. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на рахунок позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved