Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Хмельницької обласної прокуратури, Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання та інфляційних втрат та з врахуванням зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з Державного бюджету України на його користь три проценти річних від простроченої суми грошового зобов`язання у розмірі 24\~984,47 грн. та інфляційні втрати нараховані на суму грошового зобов`язання у розмірі 94\~574,77 грн. Позивач направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги з врахуванням зменшення розміру позовних вимог підтримав та просить позов задовольнити. Повноважні представники відповідачів у відзивах на позов та в судовому засіданні проти позову заперечували та вказували на його безпідставність. Заслухавши пояснення представників відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. Як встановлено судом, Постановою Верховного Суду від 6 жовтня\~2021\~року у справі №686/30061/18 змінено рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 травня\~2019\~року та постанова Хмельницького апеляційного суду, викладено резолютивну частину постанови суду апеляційної інстанції у такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 904 695\~(дев?ятсот чотири тисячі шістсот дев?яносто п?ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди». Висновком, що викладений в мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 6 жовтня\~2021\~року у справі №686/30061/18, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 10 квітня\~2020\~року №3022/19-26\~вартість 1 320 338 штук простих іменних акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», належних [PERSON] , станом на дату реалізації у виконавчому провадженні - 23 березня 2004\~року, становить 1 115 949,68 грн., розмір коштів від реалізації акцій, за рахунок яких відбулося виконання рішення Хмельницького міського суду від 04 червня\~2003\~року становить 211 254,08 грн., розмір відшкодування шкоди складає\~904 695,60 грн.. Відтак, через незаконно накладений арешт на 1 320 338 штук належних [PERSON] акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» постановою прокуратури Хмельницької області від 28 листопада\~2002\~року, позивач був обмежений скористатись правом розпоряджатися свої майном, зокрема, іменними цінними паперами товариства та в результаті не зумів отримати повну їх вартість, що на 23.03.2004\~року становила суму 1 115 949,68 грн., тобто, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Закону 266/94-BP недоотримав\~904 695,60 грн., що підтверджено висновком експертизи від 10 квітня\~2020\~року та встановленими рішеннями судів у справі №686/30061/18. 13.08.2021\~року Державна казначейська служба України виконала рішення Хмельницького апеляційного суду від 20 травня\~2020\~року та перерахувала на картковий рахунок [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк»\~904 695,60 грн., що підтверджується випискою по надходженню на картковий рахунок [PERSON] .. Судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, у зв?язку з виконанням якого виник даний спір про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання зобов?язання та інфляційних втрат, ухвалено на підставі положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов?язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов?язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов?язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов?язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов?язанням. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Згідно частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов?язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов?язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов?язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов?язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов?язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. 3 жовтня\~2023\~року Велика Палата Верховного Суду винесла Постанову у справі №686/7081/21, якою частково задоволила касаційну скаргу матері позивача [PERSON] до Хмельницької обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов?язання, яке виникло при відшкодуванні завданої їй матеріальної шкоди, так як вона володіла простими іменними акціями BAT «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» в кількості 1 342 086 штук, що станом на 01.05.2004\~року складали вартість у розмірі 1 175 530,33 грн., які не змогла реалізувати із-за накладеного постановою прокуратури Хмельницької області арешту на належні їй акції та завдана шкода по рішенню суду була відшкодована державою в\~2019\~році. Суд погоджується з думкою позивача про те, що Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що можуть бути застосовані приписи статті 625 ЦК України до правовідносин, які виникають унаслідок порушення державою обов?язку з виплати відшкодування шкоди у визначеному в чинному рішенні суду розмірі, а саме у разі несвоєчасного виконання такого рішення. Велика Палата Верховного Суду вирішила, що норми статті 625 ЦК мають застосовуватися не з дня набрання чинності цим рішенням, а з наступного дня після спливу трьох місяців від пред?явлення до виконання органу Державної казначейської служби України виконавчого документа. Відповідно до чинної постанови Хмельницького апеляційного суду у справі №686/30061/18 від 20.05.2020\~року, вирішено рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07.05.2019\~року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови та зменшити стягнуту на користь [PERSON] суму відшкодування до\~904 695\~грн. 60 коп. На виконання даної постанови 09.06.2020\~року позивач звернувся з заявою до Державна казначейська служби України у Хмельницькій області про прийняття до виконання виконавчого листа Хмельницького апеляційного суду у справі №686/30061/18 від 09.06.2020\~року, що підтверджується матеріалами справи. 13.08.2021\~року Державна казначейська служби України виконала постанову Хмельницького апеляційного суду від 20.05.2020\~року та перерахувала на картковий рахунок позивача\~904 695,60 грн., що підтверджено витягом з виписки по платіжній картці. Таким чином, відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду право позивача вимагати від відповідачів сплати коштів та їх обов?язок з такої сплати виник з 10.09.2020\~року, тобто з наступного дня після спливу трьох місяців від пред?явлення до виконання органу Державна казначейська служби України виконавчого документа та до 12.08.2021\~року, що передує дню повного виконання судового рішення та складає 336 днів. Згідно з висновком Великої Плати Верховного Суду визначеному у Постанові (пункт 91), у разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів з Державного бюджету України (прострочення виконання підтверджено судовим рішенням грошового зобов?язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону №4901- VI встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3 % річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення. Також у висновку щодо застосування норм матеріального права по аналогічних обставинах та з подібних правовідносин (пунк 94) Постанови визначено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. З огляду на цей припис прострочення держави-боржника настає за сукупності таких юридичних факторів: стягувач подав до органу ДКС України виконавчий документ про стягнення з держави коштів; держава за цим виконавчим документом не перерахувала кошти протягом трьох місяців з дня його надходження до органу Державної казначейської служби України. Тому припис частини другої статті 625 ЦК України щодо юридичних наслідків прострочення виконання грошового зобов?язання боржником (зокрема державою) поширюється на випадки порушення підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням грошового зобов?язання держави з відшкодування завданої нею шкоди з наступного дня після спливу трьох місяців від пред?явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа і включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення. Таким чином, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №686/7081/21 від 03.10.2023\~року досліджені та визнані судом обставини спростовують надані відповідачами Міністерства юстиції України та Хмельницької обласної прокуратури у відзивах на позовну заяву про те, що дія частини другої статті 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв?язку із заподіянням майнової шкоди та виконанням судових рішень та що дія Закону України «Про гаранті держави щодо виконання судових рішень» не поширюється на Закон України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та що даний Закон такого обов?язку Державній казначейській службі не встановлює. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Судові витрати слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved