Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Рембуд», в якому просить стягнути з відповідачів завдані збитки (матеріальну шкоду) в розмірі 841 331, 40 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що вона, разом з [PERSON] є співвласники квартири [ADDRESS] , та з метою відновлення будівлі альтанки на території будинку, ними було замовлено виготовлення проектної документації капітального ремонту огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] , та в червні 2020 року було здійснено вказане будівництво. Позивач зазначила, що після виконання будівельних робіт з будівництва об`єкта «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] », Львівським комунальним підприємством «Рембуд», на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 889 від 09.10.2023, будівлю альтанки знищено. Позивач зазначила, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі № 461/2863/21 позов [PERSON] до Виконавчого комітету ЛМР про визнання протиправним та скасування рішення задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п. 5 рішення Виконавчого комітету ЛМР за № 889 від 09.10.2020 «Про відновлення водозабірної колонки на [ADDRESS] ». Позивач стверджує, що дії виконавчого комітету ЛМР та ЛКП «Рембуд» завдали їй майнової шкоди (збитків) на загальну суму 841 331, 40 грн., які підлягають стягненню з відповідачів. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 30.10.2023 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. 28.11.2023 представник виконавчого комітету ЛМР Вовк І. подала відзив на позовну заяву, у якому просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник стверджує, що позивач не є власником майна, а саме альтанки індивідуального житлового будинку, відтак відсутні підстави для відшкодування майнової шкоди. 01.12.2023 директор ЛКП «Рембуд» Поліщук О. через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ЛКП «Рембуд» не є суб?єктом відповідальності за позовом [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої рішенням органу місцевого самоврядування, оскільки територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, а юридичні особи, створені відповідними територіальними громадами, не відповідають за зобов`язаннями цих територіальних громад. Просить відмовити у задоволенні позову. 08.12.2023 представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив ЛКП «Рембуд», у якій зазначила, що ЛКП «Рембуд» здійснило виконання протиправного рішення (в частині демонтажу) з використанням будівельної техніки у спосіб, що унеможливив подальше використання чи відбудову будівлі, зруйнувавши конструктивні та оздоблювальні частини такої. Завдані позивачу збитки є насідком протиправних дій обох відповідачів, відтак шкода, на стягнення якої пред`явлено цей позов, є об`єктивним наслідком як прийняття протиправного рішення, так і його виконання. Просить позов задоволити. 08.12.2023 представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив виконавчого комітету ЛМР, у якій зазначила, що твердження Вовк І. про те, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана майну фізичної особи, виключно за умови реєстрації права власності, суперечить закону. Також, [PERSON] стверджує, що майнова шкода, завдана протиправним рішенням виконавчого комітету підлягає відшкодуванню особами, які її завдала, а саме виконавчим комітетом Львівської міської ради та Львівським комунальним підприємством «Рембуд». Просить позов задоволити. 18.12.2023 директор ЛКП «Рембуд» Поліщук О. через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подав заперечення на відзив, у якому зазначив, що протиправність поведінки ЛКП «Рембуд» щодо виконання пункту 5 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.10.2020 №889 не підтверджується жодним судовим рішенням, більше того, ЛКП «Рембуд» не було стороною у справі №461/2863/21. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 05.02.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. 05.03.2024 директор ЛКП «Рембуд» Поліщук О. через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подав клопотання про долучення доказів. 05.03.2024 начальник Управління охорони історичного середовища Балукова Т. через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подала клопотання про залучення Управління охорони історичного середовища до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні виконавчого комітету ЛМР. 06.03.2024 представник виконавчого комітету ЛМР Вовк І. через Електронний суд подала клопотання про витребування доказів, виклик свідків та долучення доказів. 07.03.2024 представник виконавчого комітету ЛМР Вовк І. через Електронний суд подала клопотання про долучення електронних доказів. 19.03.2024 представник позивача [PERSON] подала заперечення щодо клопотання начальника Управління охорони історичного середовища Балукової Т. про залучення Управління охорони історичного середовища до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні виконавчого комітету ЛМР. 19.03.2024 представник позивача [PERSON] подала заперечення щодо клопотання про долучення електронних доказів. 08.04.2024 представник виконавчого комітету ЛМР Вовк І. через Електронний суд подала додаткові пояснення. 11.04.2024 представник позивача [PERSON] подала заперечення щодо клопотання про витребування доказів, виклик свідків та долучення доказів. 11.04.2024 представник виконавчого комітету ЛМР Вовк І. через Електронний суд подала клопотання про долучення висновку експерта. 18.04.2024 представник позивача [PERSON] подала клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме доказів понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні, протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника виконавчого комітету ЛМР Вовк І. про витребування доказів та виклик свідків, а також відмовлено у задоволенні клопотання начальника Управління охорони історичного середовища Балукової Т. про залучення Управління охорони історичного середовища до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні виконавчого комітету ЛМР. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили суд задоволити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Представник виконавчого комітету ЛМР Вовк І. в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Представник ЛКП «Рембуд» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 224784022 від 21.09.2020) /а.с.28-29/. 20.04.2020 між [PERSON] , [PERSON] (Замовники) та ФОП [PERSON] (Виконавець) укладено договір на виконання проектно - кошторисної документації №20/04/20 /а.с.30-32/. Пунктом 1.1. Договору на виконання проектно - кошторисної документації №20/04/20 від 20.04.2020 визначено, що в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України та даним Договором, Замовник доручає і зобов`язується прийняти виконані роботи разом із виготовленою Проектною документацією та оплатити виконані та прийняті Проектні роботи, а Виконавець бере на себе зобов`язання своєчасно та належно надати послуги з розробки проектно-кошторисної документації на Об`єкті будівництва: «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] » /а.с.30/. На виконання умов Договору №20/04/20 від 20.04.2020, ФОП [PERSON] виготовлено проектно - кошторисну документацію, про що складено та підписано акт №25/06/20 від 25.06.2020 /а.с. 79/. 25.06.2020 між [PERSON] , [PERSON] (Замовники) та ПАТ Автотранспортне підприємство «Західводбуд» (Підрядник) укладено договір підряду №25/06/20 /а.с.80-82/. Пунктом 2.1. Договору підряду №25/06/20 визначено, що підрядник зобов`язується за дорученням Замовників за рахунок власних або залучених сил та засобів та в межах Договірної ціни з використанням матеріалів Замовників у відповідності до ДБН виконати Роботи з будівництва Об?єкта (одноповерхова цегляна будівля з вбудованим нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , яка складається з несучих та огороджувальних конструкцій, які утворюють наземне приміщення з фундаментом та теплоізоляцією, призначене для перебування людей) згідно погоджених Сторонами умов, викладених у цьому Договорі та Додаткових договорах до цього договору та передати Замовникам готовий та придатний до експлуатації Об`єкт в терміни, визначені Договором. Склад і обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі будівництва. Інші параметри Об`єкта визначаються за погодженням Сторін шляхом укладення Додаткових договорів до цього Договору, які є його невід ємними частинами /а.с.80/. 25.06.2020 між [PERSON] , [PERSON] (Замовники) та ФОП [PERSON] (Виконавець) укладено договір на здійснення авторського нагляду №25/06/20 /а.с.84-85/. Пунктом 1.1. Договору на здійснення авторського нагляду №25/06/20 визначено, що Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується за плату здійснювати авторський нагляд за будівництвом Об`єкту: «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] » /а.с.84/. 30.06.2020 між [PERSON] , [PERSON] (Замовники) та ФОП [PERSON] (Виконавець) укладено договір про надання послуг №30/06/20 /а.с.102-103/. Пунктом 1.1. Договору про надання послуг №30/06/20 визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується за завданням Замовників усним або письмовим) надати останньому послуги з будівництва об`єкта «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] » відповідно до робочої документації «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] », виконаної ФОП [PERSON] 20.04.2020 та кошторисної документації об`єкта будівництва «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] », виконаної ФОП [PERSON] станом на 20.04.2020, а Замовники зобов`язуються оплачувати якісно надані Виконавцем послуги в обсязі та на умовах, визначених цим Договором /а.с.102/. На виконання умов Договору №30/06/20, ФОП [PERSON] надано послуги, про що складено та підписано акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року /а.с.107-109/. Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про відновлення водозабірної колонки на вул. Генерала М.Тарнавського, 71» №889 від 09.10.2020 у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про благоустрій населених пунктів» з метою відновлення водозабірної колонки та належного обслуговування систем водопостачання і водовідведення на [ADDRESS] вирішено: відновити водозабірну колонку на [ADDRESS] (п.1); визначити Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» виконавцем робіт з ремонту мереж холодного водопостачання та систем водовідведення і встановлення водозабірної колонки на [ADDRESS] (п.2); Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» забезпечити виконання робіт з ремонту мереж холодного водопостачання та систем водовідведення і встановлення водозабірної колонки на [ADDRESS] (п.3); Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» після виконання зазначених робіт передати витрати на баланс Личаківської районної адміністрації (п.4); Львівському комунальному підприємству «Рембуд» за участю представника Личаківської районної адміністрації демонтувати самовільно встановлену на території земель комунальної власності споруду на [ADDRESS] (п.5) /а.с.17/. На підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради за №889 від 09.10.2020 року демонтовано самовільно встановлену на території земель комунальної власності споруду на [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з вебсайту ЛМР /а.с.17-20/. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 у справі №461/2863/21 адміністративний позов [PERSON] до Виконавчого комітету Львівської міської ради задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п.5 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №889 від 09.10.2020 року "Про відновлення водозабірної колонки на [ADDRESS] ". В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення суду не оскаржене та 14.06.2022 набрало законної сили /а.с.21-24/. Відповідно до положень частин першої, другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 4 ЦПК України). Згідно ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (ч. 2 ст. 29). Останні є складовою частиною вихідних даних на проектування, які, окрім містобудівних умов та обмежень, складаються з технічних умов та завдання на проектування (ч. 1 ст. 29 вказаного Закону). Враховуючи те, що Локальним кошторисом на будівельні роботи № 02-01-01, складеним ФОП [PERSON] , передбачалось прокладання кабелів, прокладання трубопроводів каналізації, труб для холодної та гарячої води, відтак позивачем повинні були бути розроблені технічні умови, відповідно до ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Окрім того, згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини. Враховуючи розташування об`єкта будівництва в історичному ареалі м.Львова, буферній зоні ЮНЕСКО, що є загальновідомим фактом, відображеним на сайті Львівської міської ради, перед розроблення проектної документації на будівництво необхідно отримати дозвіл органу охорони культурної спадщини, чого позивачем дотримано не було. Відтак, позивачем до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт отримання нею в установленому порядку дозвільної документації для облаштування альтанки, що виключало правові підстави для її встановлення. Завдання на проектування об`єктів будівництва складається з урахуванням вимог державних будівельних норм ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» і затверджується замовником за погодженням із генпроектувальником (проектувальником) - п. 4.1. Порядку розроблення проектної документації на будівництво, затвердженого наказом Мінрегіонбуду № 45 від 16.05.2011 (в редакції чинній на 20.04.2020). Завдання на проектування - обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об`єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва, які складаються з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень (ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Після оформлення завдання на проектування, для технічно нескладних об`єктів будівництва, а також об`єктів будівництва з застосуванням проектів (проектних рішень) повторного використання на підставі вихідних даних та схваленої при двостадійному проектуванні попередньої стадії (стадія проекту - п. 4.6.2.) розробляється робочий проект (п. 8.1. ДБН А.2.2- 3:2014). Робочий проект розробляється для визначення містобудівних, архітектурних, художніх, екологічних, технічних, технологічних, інженерних рішень об`єкта будівництва, його кошторисної вартості. Робочий проект є інтегруючою стадією проектування і складається з двох частин - затверджувальної частини та робочої документації. Склад і зміст затверджувальної частини наведені у додатках Д та Е, де першою обов`язковою частиною включені вихідні дані, які позивачем не розроблялись, всупереч вимог законодавства та ДБН. Зважаючи на те, що будівництво здійснювалось на території історичного ареалу, охоронній зоні пам`ятки місцевого значення, такий об`єкт будівництва не міг відноситись до об`єктів із незначним класом наслідків (СС1), а отже проект будівництва альтанки мав обов`язково пройти експертизу (ч. 4 ст. 31, ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Слід зазначити, що лише після отримання вказаних складових вихідних даних, [PERSON] мала право звернутись за розробленням проектної документації на будівництво. Також, суд звертає увагу на те, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є співвласницею квартири [ADDRESS] , загальною площею 155,8 кв. м, до якої входить чотири житлові кімнати, кухня та комора у підвалі, площею 38,4 кв. м. Тобто альтанка не входила до об`єкта нерухомості, що належала позивачу на праві власності. Відповідно до ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкту, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Аналізуючи обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає, що порядок та реалізація суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу споруди залежить від виду об`єкту, що підлягає демонтажу, а саме: суб`єкт владних повноважень має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів самостійно, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою, а в той же час, якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з вимогами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, передбачено положеннями ст. 1173 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою. Відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має. Отже, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Слід зазначити, що матеріалами справи не доведено, що [PERSON] здійснила будівництво споруди на [ADDRESS] , з отримання відповідних дозволів та законністю дій, пов`язаних з проведеним будівництвом. Заявляючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої рішенням органу місцевого самоврядування, внаслідок демонтажу альтанки, позивач стверджує, що їй завдано майнової шкоди (збитків) на загальну суму 841 331, 40 грн. Розмір шкоди, визначений позивачем у позовній заяві та доданими до неї доказами, є обставиною, яка підлягає безумовному доказуванню. [PERSON] на підтвердження розміру завданої їй шкоди долучила до матеріалів справи наступні документи: Договір № 20/04/20 на виконання проектно-кошторисної документації від 20.04.2020; робоча документація «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] », виконана ФОП [PERSON] 20.04.2020; зведений кошторис розрахунку вартості об`єкта будівництва «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] », виконаного ФОП [PERSON] 20.04.2020; локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01 на Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] , виконаного ФОП [PERSON] 20.04.2020; розрахунки загальновиробничих витрат до Локального кошторису № 02-01-01 на Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] , виконаного ФОП [PERSON] 20.04.2020; підсумкова відомість ресурсів, виконана ФОП [PERSON] 20.04.2020; дефектний акт на капітальний ремонт «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] », виконаний ФОП [PERSON] 20.04.2020; акт № 25/06/20 від 25.06.2020 здачі-прийняття проектно-кошторисної документації за Договором 20/04/20; договір підряду від 25.06.2020 № 25/06/20; додатковий договір від 26.06.2020 до договору підряду № 25/06/20; договір 25/06/20 на здійснення авторського нагляду; кошторис на проведення авторського нагляду - додаток № 1 до договору про авторський нагляд від 25.06.2020; видаткова накладна № 48 від 16.09.2020 на суму 19 800, 00 грн.; рахунок на оплату № 154 від 20.07.2020; товарний чек від 01.07.2020 на суму 300 000 грн.; товарний чек від 17.08.2020 р. на суму 170124 грн.; акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 12/30/09 від 30.09.2020; Договір 30/06/20 про надання послуг від 30.06.2020; підсумкова відомість ресурсів за вересень 2020, складена ФОП [PERSON] ; акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року, а також інші видаткові накладні, квитанції, товарні чеки, платіжна інструкція банку. Статтею 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтями 77, 78, 79 ЦПК України визначено, що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування та які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до висновку судового експерта ФОП [PERSON] №08/24 від 05.04.2024 за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи - «Розроблена проектно-кошторисна документація «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] » не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а саме, ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва діючого станом на час її складання (20.04.2020). Невідповідність полягає у застосуванні ресурсних елементних кошторисних норм, розрахунку вартості проектних робіт, суми коштів на здійснення авторського нагляду, кошторисного прибутку (П), коштів на покриття адміністративних витрат будівельних організацій (АВ) не у відповідності до вимог ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва». Застосування ресурсних елементних кошторисних норм, визначення вартості проектних робіт, суми коштів на здійснення авторського нагляду, кошторисного прибутку (П), кошти на покриття адміністративних витрат будівельних організацій (АВ) здійснено відповідно «Настанови з визначення вартості будівництва», що вступила в дію лише 01.11.2021 та не діяла на час розроблення проектно - кошторисної документації. Відповідно до статті 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили, і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 80 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Суд бере до уваги наданий представником відповідача висновок судового експерта ФОП [PERSON] №08/24 від 05.04.2024 за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи, відповідно до якого «Розроблена проектно-кошторисна документація «Капітальний ремонт огорожі з відновленням та влаштуванням будівлі альтанки індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] » не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а саме ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва діючого станом на час її складання (20.04.2020), яка полягає у невідповідному застосуванні ресурсних елементних кошторисних норм, розрахунку вартості проектних робіт, суми коштів на здійснення авторського нагляду, кошторисного прибутку (П), коштів на покриття адміністративних витрат будівельних організацій, відтак суд не приймає такі, як належні та допустимі докази, які б підтверджували розмір завданої [PERSON] шкоди. Окрім того, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи видаткові накладні, рахунки на оплату, меморіальні ордери, платіжні інструкція банку та товарні чеки не є належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки не підтверджують, що будівельні матеріали, зазначені у цих документах та придбані [PERSON] використовувалися саме для будівництва альтанки по [ADDRESS] . Частинами 1 та 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до частини 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру завданої їй шкоди, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed