Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 22 серпня 2002 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Слов`янського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 431. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Спору щодо місця проживання дитини та про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Подружні відносини позивача із відповідачем припинилися з 2018 року, сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо, будь-яких стосунків не підтримують, що унеможливлює примирення та продовження сімейних стосунків. Просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 22 серпня 2002 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Слов`янського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 431. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про одруження, 22 серпня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Слов`янського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 431. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, оскільки на протягом тривалого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, суд приходить до висновку, що його слід залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 968 грн. 96 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved