Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Директор ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» [PERSON] , засобами поштового зв`язку звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.10.2017 між\~АТ «Альфа-Банк»\~та\~ [PERSON] було укладено договір\~позики CCNG-500626690 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 58831,20 грн. В подальшому 20.12.2021 між АТ «Альфа-Бак» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором ССNG-500626690 від 27.10.2017. Враховуючи, що відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строк, передбачений кредитним договором, в результаті чого представник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 48750,26 грн. та судові витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 3028 грн. 00 коп., а також витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7100 (сім тисяч сто) грн. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецьким О.Ю. від 19.02.2024 відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 18.03.2024 за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу\~п`ятиденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів (а.с. 35-36). Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. 05.03.2024 відповідачка надала заперечення на позов, вказуючи на те, що з тексту позовної заяви та доданих до неї додатків не вбачається волевиявлення відповідача щодо укладення договору кредиту, а також відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що відповідачем були прийняті умови оферти. Крім того, відповідачка стверджує, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання, не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Також відповідачка не погоджується з позивачем в тому, що все що знаходиться на сайті позивача може бути належним доказом, оскільки все повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Також, відповідачка не погоджується з випискою позивача від 13.10.2023, оскільки у ній, на думку відповідачки, не міститься жодної інформації щодо до того, до якого рахунку і до якого кредитного договору вона відноситься. [PERSON] вказала, що між нею та АТ «Альфа-банк» укладено кредитний договір на суму 59831,20 грн. який був закритий 24.09.2020., відповідно до інформації АТ «Сенс Банк», що передані до Українського бюро кредитних історій (а.с.42-46). Слухання справи відкладено на 08.04.2024. 26.03.2024 представником позивача директором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», [PERSON] надано пояснення на заперечення відповідача та на спростування зазначених доводів до даного заперечення. Так, у додатках до позовної заяви позивач надав Оферту, акцепт та паспорт споживчого кредиту. Крім того, про надання доказів про видачу кредитних коштів відповідачу, вказує виписка по рахунку клієнта, яка підтверджує факт видачі коштів клієнту і підтверджує наявну заборгованість позичальника. Окрім того, відповідач свого розрахунку заборгованості не надав. Також, позивач не погоджується з твердженням відповідачки про закриття даного кредиту, оскільки остання надала інформацію з Українського бюро кредитних історій, що не є підтвердженням закриття саме кредитного договору укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с.56). 02.04.2024 відповідачка надала відповідь на пояснення ТОВ «Еліт Фінанс» згідно якого вбачається, що з тексту позовної заяви не можливо встановити волевиявлення відповідачки щодо укладення кредитного договору та відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що відповідачкою були прийняті умови оферти. Крім того, відповідачка стверджує, що виписка надана банком, а саме зазначений номер рахунку, який не належить відповідачці, у виписці немає інформації щодо зарахування грошових коштів відповідачці. [PERSON] не погоджується з розрахунками позивача оскільки вони різняться; - знято коштів з рахунку 57300,00 грн, внесено коштів на рахунок 52\~300,00 грн. Однак позивач в своїй позовній заяві все ж вказує «перераховані на рахунок відповідачки безготівковим шляхом кошти в розмірі 58\~831,20 грн.» Крім того, позивач пропонує відповідачці надати власний розрахунок заборгованості, зважаючи на викладене відповідачка вказує, що вона є фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, не веде бухгалтерський облік, не є експертом та і доведення саме наявної заборгованості покладається на позивача. Також, відповідачка не може надати інформацію, щодо кредитного договору який був закритий 24.09.2020. Щодо виписки з Бюро кредитних історій відповідачка стверджує, що саме АТ «Сенс Банк» передав інформацію до Бюро кредитних історій про закриття кредитного договору, оскільки АТ «Сенс Банк» є партнером Бюро кредитних історій. 08.04.2024 відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить розписка про вручення судової повістки у приміщенні суду (а.с.54). Представник позивача 08.04.2024 надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечує. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до частини 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 27.10.2017 ПАТ «Альфа-Банк»\~та\~ [PERSON] уклали договір про надання кредиту №500626690, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 59831,20 грн, з процентною ставкою 12,99 % річних, строк кредиту 48 місяців. Отримання відповідачем кредиту у вказаному розмірі підтверджено Оферта на укладання угоди про надання кредиту, акцепт пропозиції про укладення угоди про надання споживчого кредиту, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. 20 грудня 2021 року АТ «Альфа-банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (Фактор) уклали договір факторингу №4, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до Боржників, за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору. Згідно з додатком 1-1 до договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року АТ «Альфа-банк» передало ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги до [PERSON] за договором №ССNG - 500626690 від 27.10.2017 в сумі 48750,26 грн, з яких 44665,35 грн сума за основною заборгованістю без урахування пені/штрафу/неустойки, 4084,91 грн пеня/штраф/неустойка на дату укладення договору факторингу (а.с.15). Відповідно до копії банківської таємниці АТ «Сенс банк» станом на дату 13.10.2023 та час 16:10:39 формування виписки вбачається, що поточна сума заборгованості становить 48750,26 грн. (а.с.16-24). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №500626690 від 27.10.2017 станом на 20.12.2021 заборгованість [PERSON] за даним кредитним договором складає 48 756,26 грн. (а.с.25). Згідно до пункту 2 Оферти на укладення угоди про надання кредиту №500626690 дата повернення кредиту 30.10.2021. В пунктом 3 Оферти на укладення угоди про надання кредиту №500626690 зазначено, що кредит надано для власних потреб в розмірі 52300 грн. та сплата страхового платежу в розмірі 7531,2 грн., що в загальній сумі становить 59831,20 грн. Крім того, Оферта на укладення угоди про надання кредиту №500626690, паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послух містять власноручний підпис [PERSON] (а.с.5, 7, 8). Згідно з пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями\~статті 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 516 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з\~статтею 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У частині 1\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У\~статті 526 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (стаття 525 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У\~статті 598 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до положень статті 12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Щодо тверджень відповідачки про те, що підписання споживачем паспорту кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту суд, зазначає наступне. Частиною 1 статті 639\~ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього\~Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно частини 1\~статті 641 ЦК України\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно статті 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Як вбачається з матеріалів справи, Оферта на укладення угоди про надання кредиту №500626690, паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послух містять власноручний підпис [PERSON] , що відображає волевиявлення сторони та прийняття пропозиції. Крім того, відповідачкою не доведено факт закриття кредиту №500626690 від 27.10.2017, оскільки, інформація кредитний звіт від 21.02.2024 містить дані про кредит виданий саме 30.12.2017 з терміном дії 30.12.2021. Як вбачається з Оферти а укладення угоди про надання кредиту №500626690 дата укладення кредиту 27.10.2017, відповідно до пункту 2 Оферти дата повернення кредиту 30.10.2021. Суд також не бере до уваги твердження відповідачки про незрозумілість суми заборгованості, адже позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитом згідно якої загальна сума заборгованості [PERSON] становить 48750,26 грн. (а.с.25). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору з [PERSON] , доведено факт порушення останньою свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у розмірі 48750,26 грн. Стосовно вимоги про стягнення 7 100,00 грн витрат на професійну правову допомогу суд зазначає таке. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частина 3\~стаття 2 ЦПК України). Відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8\~стаття 141 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2\~стаття 137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій\~статті 62 ЦПК України\~передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина 3\~стаття 4 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Відповідно до\~статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Такі висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 31 травня 2023 року у справі №757/13974/21-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначено, що витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті\~137, частини сьомої статті\~139\~та частини третьої статті\~141 ЦПК України. Заява про розгляд справи за відсутності представника позивача подана адвокатом Плачиндою К.О., на підтвердження повноважень якого надано довіреність, яка видана директором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 26 квітня 2023 року за попередньою усною домовленістю з адвокатом. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну допомогу які ним сплачені ТОВ «Перший інвестиційний клуб». На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано укладений ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб» договір про надання юридичних послуг №02/10-23 від 02.10.2023; додатковий договір №3 від 25.01.2024 до договору про надання юридичних послуг №02/10-23, акт №3 приймання - передачі виконаних робіт від 25.01.2024; платіжну інструкцію №391 від 26.01.2024 про оплату позивачем ТОВ «Перший інвестиційний клуб» 7 100,00 грн згідно з договором №02-10/23 про надання юридичних послуг. В матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ «Перший інвестиційний клуб» є адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням згідно\~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~та докази того, що послуги, вказані у акті приймання-передачі виконаних робіт від 25.01.2024 надані позивачу адвокатом. Також матеріали справи не містять належних доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалась йому у справі адвокатом Плачиндою К.О., а також договору про надання правової допомоги з цим адвокатом. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 7 100,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи положення\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до статей 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: partial