Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У січні 2024 року ТОВ Фінансова компанія «Фінфорс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна», назва якого 02.08.2021 року була змінена на ТОВ «Містер Кеш», і [PERSON] був укладений кредитний договір 318390-М за умовами якого остання отримала у розмірі 14\~950,00 гривень на строк 5 днів (по 09.07.2021 рік) та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,592% від суми кредиту за кожен день його користуванням. Також 05.07.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна» і [PERSON] була укладена угода до кредитного договору №318390-М від 05.07.2021 року (автопролонгація) згідно якої сторонами було погоджено наступні умови автопролонгації кредитного договору: строк автопролонгації з 10.07.2021 по 29.07.2021 рік включно, запланована дата повернення кредиту 29.07.2021 рік. У встановлений термін 09 липня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано до 29 липня 2021 року включно. У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту 29 липня 2021 року відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 14\~950,00 гривень - тіло кредиту та 10\~427,70 гривень - нараховані проценти. 26 серпня 2021 року між ТОВ «Містер Кеш» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № 42987483-76, згідно з умовами якого ТОВ «Містер Кеш» відступив ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги за кредитним договором 318390-М від 05 липня 2021 року на загальну суму 25\~377,70 гривень. Ураховуючи наведене позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором 318390-М від 05 липня 2021 року в розмірі 25\~377,70 гривень та судові витрати у виді сплати судового збору у розмірі 2\~684,00 гривень та витрат на правову допомогу у сумі 7000,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно дост.280ЦПК України,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна» та [PERSON] укладений кредитний договір №318390-М відповідно до Правил надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна», які знаходяться на сайті https://www.mistercach.ua разом з примірним договором. За умовами вказаного договору сторони погодили, що сума кредиту становить 14\~950,00 гривень, строк кредитування становить 5 днів, тобто до 09.07.2021 рік; розмір відсотків за користування кредитними коштами 1,592 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Також умовами кредитного договору сторонами було визначений порядок його автопролонгації згідно яких у разі несплати позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору та не продовження строку його дії, кредитодавцем застосовується автопролонгація з наступного дня після дня запланованої дати повернення кредиту (п.5.2 Договору). Одночасно з підписанням кредитного договору 05 липня 2021 року сторони уклали угоду до кредитного договору №318390-М від 05 липня 2021 року (автопролонгація) сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 20 днів по 29.07.2021 року. Позичальником кредитний договір та угода до кредитного договору (автопролонгація) підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором f29624. ТОВ «Еквіфін Україна» перерахувало [PERSON] грошові кошти в розмірі 14\~950,00 грн. на її банківську картку. Позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26 серпня 2021 рік становить 25377,70 гривень та складається з тіла кредиту в сумі 14\~950,00 гривень та процентів в сумі 10\~427,70 гривень. 26 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Містер Кеш» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» укладений договір факторингу № 42987483-76, у відповідності до умов яких фактор (ТОВ «Фінфорс») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Містер Кеш») за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за яким настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та ніші дані зазначені в реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з витягом з додатку № 1 від 30 листопада 2023 року до договору факторингу № 42987483-76 від 26 серпня 2021 року «Реєстр прав грошових вимог до договору факторингу № 42987483-76 від 26 серпня 2021 року», на умовах договору ТОВ «Містер Кеш» відступив ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги до боржника [PERSON] (№ 753) за цивільно-правовою угодою 318390-М від 05 липня 2021 року в розмірі 25\~377,70 гривень. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон). Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,207 ЦК України). Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4ст. 263\~ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Згідно зі\~ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст.\~1077,1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібрані докази вказують на те, що 05.07.2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «Еквіфін Україна» (назва якого була змінена на ТОВ «Містер Кеш») в електронній формі відповідний кредитний договір, за умовами якого, з урахуванням укладеної 05.07.2021 року угоди про автопролонгацію кредитного договору, вказана фінансова компанія перераховувала на картковий рахунок [PERSON] кредитні кошти у загальному розмірі 14\~950,00 гривень, а та зобов`язалася повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договорами. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. У подальшому вказана фінансові компанія відступила ТОВ «Фінфорс» право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. З огляду на викладене слід дійти висновку, що [PERSON] не виконала обов`язки за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Фінфорс» слід стягнути заборгованість за відповідним кредитним договором. Згідно представленого розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №318390-М від 05.07.2021 року, станом на 26 серпня 2021 рік становить 25377,70 гривень та складається з тіла кредиту в сумі 14\~950,00 гривень та процентів в сумі 10\~427,70 гривень. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного договору, доказів на його спростування матеріали справи не містять. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за договором №318390-М від 05.07.2021 року в сумі 25\~377,70 грн., з яких: 14\~950,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 10\~427,70 гривень заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до\~ст.133, ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 684,00 гривень та 7000,00 понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: approved