Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: звільнити з-під арешту спадкове майно померлої дружини [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] , який накладено Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що маючи намір отримати спадок після смерті дружини [PERSON] , а також бажаючи здійснити реєстрацію права власності на житло, йому стало відомо від про наявність арешту. 27.10.2023 звертався із заявою до відповідача про зняття арешту з квартири за адресою: [ADDRESS] , проте отримав відмову з рекомендацією звертатися до суду. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за від 26.10.2023 №351919408 на квартиру [ADDRESS] , Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) державним реєстратором Ясінською К.М. було накладено арешт на нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження [NUMBER], виданий 16.01.2020, особа, майно якої обтяжується - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру правочинів набувачем даної квартири є [PERSON] , а відчужувачем [PERSON] . Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2019 ВП № [NUMBER] на підставі виконавчого листа № 2-8896/10 виданий 19.02.2013 Шевченківським районним судом м. Києва, боржником вказано в постанові [PERSON] , [INFO] . Після здійснення купівлі-продажу майна продавець [PERSON] не знялася з місця реєстрації у даній квартирі, і по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отже, суд наклав арешт на квартиру [PERSON] без повідомлення [PERSON] , яка не була учасником судової справи, по якій прийнято рішення про накладення арешту, що є явним порушенням права приватної власності. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2023 залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «НАДРА» та відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено про її розгляд за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду позивачем та третьою особою було отримано - 23.01.2023 та 24.01.2024, а зазначену ухвалу з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 10.01.2024, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштового відправлення. 16.01.2024, 28.02.2024 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. 02.02.2024 до суду від уповноваженого представника третьої особи [PERSON] надійшли пояснення на позовну заяву, у яких остання просила відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки арешт накладено у зв`язку з невиконанням кредитного зобов`язання [PERSON] . Пояснила суду, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо здійснює виведення ПАТ «КБ «НАДРА» з ринку з 28.09.2020. В Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду (далі-ЄОІС) зберігається інформація щодо кредитів, рахунків, руху коштів по рахунках, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку (06.02.2015). За даними ЄОІС ПАТ «КБ «Надра» наявний клієнт (контрагент) [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), у якого був укладений кредитний договір від 14.02.2008 № 133/П/99/2008-840. За даними ЄОІС ПАТ «КБ «Надра» право вимоги за кредитним договором від 14.02.2008 № 133/П/99/2008-840 було відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ 40696815) у складі лоту GL48N718070, оформлено протоколом електронного аукціону від 22.05.2020 №UA-EA-2020-05-12-000017-b. Переможцем даного аукціону було визначено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Враховуючи, що у [PERSON] перед банком була наявна заборгованість за кредитним договором від 14.02.2008 № 133/П/99/2008-840 відповідно даний актив містився у ліквідаційній масі банку і був виставлений на продаж. Беручи до уваги те, що [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні, відтак відсутні правові підстави для зняття арешту з майна. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2024 залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Інших заяв по суті справи від учасників справи не надійшло. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галущенко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1570, [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (а.с. 13). Зазначений договір купівлі продажу квартири від 09.03.2011 був укладений між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 29402288 від 23.03.2011, 23.03.2011 було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу 1570 від 09.03.2011 (а.с.14). Позивачем у даній справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Києва, що підтверджується копією паспорту серія [NUMBER] (а.с.8-9). [PERSON] 14.05.2016 уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 14.05.2016 серія [NUMBER] , виданого Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 11). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.04.2022, серія [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12). 10.05.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою І.Є. було заведено спадкову справу № 12/2022 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі: 69271657 (а.с. 15). Як убачається із листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. від 30.06.2023, коло спадкоємців за спадковою справою 12/2022, що заведена 10.05.2022 після померлої [INFO] [PERSON] складається з: чоловіка - [PERSON] , сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] , матері - [PERSON] , [INFO] , яка відмовилась від спадщини на користь [PERSON] , [INFO] . При цьому, зазначеним листом [PERSON] було повідомлено про відмову у посвідченні договору про поділ спадкового майна та запропоновано звернутись до органів опіки та піклування для отримання дозволу на укладення вказаного договору (а.с.16). Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було надано дозвіл на розподіл спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , відповідно до якого неповнолітньому сину померлої [PERSON] , [INFO] , буде належати 2/3 частини квартири [ADDRESS] ; чоловіку померлої [PERSON] буде належати 1/3 частина квартири [ADDRESS] , та автомобіль марки КІА. комерційний опис SORENTO. 2012 року випуску, колір-чорний. ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; повнолітній доньці померлої [PERSON] буде належати 1/2 частина квартири [ADDRESS] (а.с. 17). Разом з цим, постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінською К.М. від 16.01.2020 було накладено арешт на майно, що належить боржнику, а саме на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-8896/10 виданого 19.02.2013 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА». Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 351919408 від 26.10.2023, наявний запис про обтяження нерухомого майна [PERSON] , а саме: накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , підстава: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: [NUMBER] від 16.01.2020, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.20). Листом Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 105169 від 01.11.2023, [PERSON] , посилаючись на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», вказано про те, що арешт у виконавчому провадженні № [NUMBER] може бути знятий за рішенням суду (а.с.18-19). Зважаючи на викладене, судом убачається, що арешт у межах виконавчого провадження № [NUMBER] було накладено на майно [PERSON] , [INFO] , яка є боржником у зазначеному виконавчому провадженні, а саме: на квартиру [ADDRESS] . При цьому, судом установлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору-купівлі продажу від 09.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галущенко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1570 була зареєстрована за [PERSON] . Згідно зі ст. 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормою ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України). За приписами ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У справі «Спорррінг і Льонрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини звернув увагу, що принцип мирного володіння майном для держави означає не лише обов`язок утримуватися від дій, що можуть призвести до втручання у право особи на мирне володіння майном, а і певних позитивних дій, які необхідні та є умовами мирного володіння, що випливає з того, що держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції. За правилом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено, що арешт на квартиру [ADDRESS] накладений у виконавчому провадженні № [NUMBER] боржником у межах якого є [PERSON] . Проте, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за іншою особою - [PERSON] , яка померла [INFO] , відтак арешт було накладено на майно іншої особи, що не є стороною виконавчого провадження, що свідчить про відсутність правових підстав для накладення такого арешту та дає суду підстави для зняття арешту з квартири [ADDRESS] . При цьому, судом установлено, що реєстрація права власності на зазначену квартиру за [PERSON] відбулась до накладення арешту у межах відкритого виконавчого провадження. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «НАДРА», ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», про звільнення спадкового майна з-під арешту. Враховуючи наведене та

Outcome: approved