Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

АТ «Універсал Банк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 49581,24 грн.. В обґрунтування позову зазначається, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 12 листопада 2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка складає 49581,24 грн.. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства "Універсал Банк" вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідач у відзиві на позов та у запереченнях зазначив, що позов не визнає. У відзиві на позов відповідач окремо зазначив, що згідно Закону України № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" Банк не має права нараховувати штрафні санкції за невиконання боргових зобов`язань за споживчими кредитами. Крім того, НБУ відкритим листом рекомендував фінансовим установам пропонувати споживачам (фізичним особам) реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитом або кредитні канікули. Способи реструктуризації різні та залежать від типу кредиту (беззаставні, заставні, валютні), суми кредиту (отриманої, поверненої, невиплаченої) та внутрішньої політики самої фінансової установи. На підставі викладеного відповідач звернувся до керівництва АТ «Універсал Банк» 24 жовтня 2023 року листом в якому зазначив, що у зв`язку з даною ситуацією прошу розглянути питання про проведення процедури реструктуризації та часткового дисконтування заборгованості даної кредитної лінії. Проте, відповіді не отримав. На думку відповідача, Банком не доведено укладання з [PERSON] кредитного Договору на який посилається Банк в позові та, що були узгодженні Умови такого кредитування між Банком та боржником. Банком надано до суду лише підписана відповідачем Анкета-заява з бажанням відкрити відповідний банківський рахунок та в подальшому можливістю встановити кредитний ліміт, згідно з якою на його ім`я нібито бути відкритий картковий рахунок, але за відсутності умов кредитування та підтвердженням видання мені будь-якої кредитної картки і якої саме (серія, номер, строк дії), с відомостей не вбачається і з інших наданих позивачем на обґрунтування своїх вимог доказів. Відповідачем також зазначено, що Банком не надано суду достатніх доказів укладання з ним договору про надання банківських послуг, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, а також не підтверджені обставини фактичного отримання та користування відповідачем грошовими коштами, то позовні вимоги слід вважати необгрунтованими, не доведеними та за цих підстав у позові слід відмовити у повному обсязі. Також, відповідач послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня і та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути формованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських г, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору та постанову Верховного Суду від 16 вересня 2020 / справі №200/564/18, в якій вказано, що доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного України від 18 червня 2003 року № 254 виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що АТ «Універсал Банк» підписання анкети-заяви та інших документів із клієнтом проведено у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, Закону України "Про електронну комерцію", Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач кредит отримав, протягом трьох років відповідач користувався кредитною карткою, борг частково погашав, тобто був обізнаний щодо умов кредитування. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з підстав зазначених у відзиві та запереченнях на позов. Дослідивши письмові докази, що є у справі, заслухавши відповідача в судовому засіданні суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 12 листопада 2019 року між АТ "Універсал Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", згідно з умовами якого останній відкрив поточний рахунок № [NUMBER] із спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. Згідно п. п. 2, 3 вказаної Анкети-заяви позичальник погодився та підтвердив підписанням даного Договору, що він ознайомлений та отримав примірник у мобільному додатку підписаної ним анкети-заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, які разом складають договір про надання банківських послуг, та зобов`язався виконувати умови вказаного Договору. Анкета-заява [PERSON] підписана власноруч, що особа підтвердила в судовому засіданні. Також банком надано витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), копію раздруківки з робочого стола відповідача щодо адреси, місця та часу отримання картки, фото відповідача з паспортом в місці отримання картки. Протягом 2019-2022 року кредитний ліміт неодноразово змінювався від 20000 до 70000 грн.. З наданих позивачем виписок про рух коштів по картці вбачається, що [PERSON] тривалий час активно користувалася кредитним лімітом, здійснював оплату товарів та послуг, знімав готівку в банкоматах та частково погашав кредит. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на серпень 2023 року становить 46897,24 грн.. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі N732/670/19, від 23.03.2020 року у справі N404/502/18, від 07.10.2020 року N127/33824/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що в жовтні 2017 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Так, судом встановлено, що відповідачем договір кредитування із Банком укладено шляхом заповнення анкети-заява, яка містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус. Встановленні факти відповідачем також не оспорювались. Судом досліджено оригінал Анкети-заяви із підписом відповідача. У 2019 році відповідач ознайомився із умовами кредитування під час отримання кредитної картки та підписав заяву анкету, в якій погодився на отримання Паспорту споживчого кредиту, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів в електронному вигляді через мобільний додаток. Крім цього інші кроки в укладанні кредитного договору [PERSON] виконано в електронному вигляді, за допомогою згенерованого особистого ключа, зазначеного в пункті 6 Анкети-заяви підписаної відповідачем власноруч. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами шляхом заповнення відповідачем Анкети-заяви та ознайомлення із Паспортом кредитування. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту. В судовому засіданні відповідач не заперечував факт укладання кредитного договору з Банком та користування кредитними коштами. Також відповідач не оспорював суми зазначенні Банком в довідці про рух коштів по картці та рахунку, відкритому на відповідача в АТ «Універсал Банк», а тому безпідставним є посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 14-131цс19, в якій йдеться про необізнаність відповідача щодо умов кредитування. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604- 609 ЦК. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання. Так, відповідач не згодний із сумою боргу з підстав не врахування Банком Закону України № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" щодо заборони Банкам нараховувати штрафні санкції за невиконання боргових зобов`язань за споживчими кредитами та неврахування Банком рекомендації НБУ, викладеній у відкритому листі для фінансових установ щодо пропонування споживачам (фізичним особам) реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитом або кредитні канікули. Щодо Закону України № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" слід зазначити наступне. Зазначеним Законом встановлено заборону для фінансових установ нараховувати штрафні санкції за невиконання боржниками фінансових зобов`язань та застосування ст. 625 ЦК України. Однак, як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості наданому Банком до суду АТ «Універсал Банк» протягом 2022-2023 років відповідачу нараховувало лише відсотки за кредитом без застосування будь-яких штрафних санкцій. За таких даних, Банком вимоги Закону України № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" в цій частині виконані по відношенню до відповідача. Щодо рекомендації НБУ слід зазначити наступне. Як вбачається з доказів наданих відповідачем, він неодноразово з жовтня 2023 року звертався до АТ «УніверсалБанк» із проханням провести реструктуризацію грошового зобов`язання, однак така реструктуризація Банком проведена не була. Чинним законодавством не встановлено обов`язок Банку провести реструктуризацію боргового зобов`язання, навіть в умовах воєнного стану та втрати боржником роботи або засобів до існування, таку реструктуризацію Банк може провести лише добровільно, про що зазначено у відкритому листі НБУ до фінансових установ. У суду також відсутні повноваження щодо зобов`язання Банку провести таку реструктуризацію. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем до суду не надано альтернативного розрахунку боргу для врахування судом, як доказу наявності розбіжності щодо нарахованого боргу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). З розрахунку позивача та виписки про рух коштів, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що відповідач користувався карткою за рахунок кредитних коштів. Усі платежі щодо використання коштів, відображені у виписці по рахунку. Він частково погашав кредит та відсотки. Щодо відсутності первинних документів Банку, як доказу наявності боргу, суд зазначає наступне. Так, доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. За пунктом 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2019 року у справі N910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому можуть підтверджувати факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором. Отже, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Наведене також узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі N204/2217/16-ц (провадження 61-47244св18) та від 16 вересня 2020 року у справі N200/5647/18 (провадження N 61-9618св19). Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення боргу у розмірі 46897грн. 24 коп., оскільки згідно надано Банком розрахунку до нього включено також сума судового збору сплаченого Банком під час звернення із позовом до суду, однак відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір на користь позивача стягується лише після розгляду справи та окремо від основної суми. Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача окремо підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 2684 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: partial