Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] . Заява мотивована тим, що спілне життя з відповідачем не склалось у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Спільне господарство не веденться, подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу не є можливим. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Дитини проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин [PERSON] просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 18 вересня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Києвській області, актовий запис № 912 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частки усіх видів заробітку (доходів), починаючи з жовтня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, вирішити питання про розподіл судових витрат. Провадження у справі відкрито 19.01.2024, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явився, надали заяву про слухання справи за їх відсутності. Як свідчать матеріали справи, відповідач визнав заявлені вимоги в повному обсязі і розглянути справу за його відсутності.. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 18 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , актовий запис №912, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу позивач прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.07.2018, копія якого міститься в матеріалах справи. Позивач вказує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились та спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем не є можливим. Викладені позивачем [PERSON] обставини визнаються [PERSON] . Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про спільне проживання сторін, ведення спільного господарства. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача та відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін. За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач тривалий час не проживають сім`єю, у них різні погляди на життя, на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Враховуючи зазначені обставини та те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них (позивача), примирення між сторонами є неможливе, суд дійшов висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, у зв`язку із розглядом справи за відсутності позивача таке питання не вирішувалось в судовому засіданні. Позивач вказує, що неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утримані, в той час як батько а не приймає участі в її утриманні . Наведені позивачем обставини також визнаються і не спростовуються відповідачем . Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до вимог ст. 180 СК України. За рішенням суду, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це визначено ч. 2 ст. 181 СК України. Згідно зі ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на вищенаведені норми права, беручи до уваги визнання [PERSON] позову і в частині стягнення аліментів на утримання доньки, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст.ст.141,142 ЦПК України та вважає з необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у зв`язку із задоволенням позову в частині стягнення аліментів та повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого за подачу позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved