Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

У березні 2024 року громадянин України [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із заявою, яку підтримав у судовому засіданні, про усиновлення неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що 08.10.2022 року він уклав шлюб з [PERSON] . Дружина має неповнолітню дитину [PERSON] . Відомості про батька дитини записані в актовому записі про народження записані відповідно до ст.135 СК України. Заявник фактично виконує батьківські обов`язки щодо дитини, займається її вихованням, матеріально забезпечує. Між ними склалися дуже добрі стосунки. Мати дитини [PERSON] надала письмову згоду на усиновлення заявником дитини, засвідчену нотаріусом. Матеріально він забезпечений, може забезпечити дитину усім необхідним для її повноцінного розвитку. З правовими наслідками усиновлення ознайомлений. Просить заяву задовольнити і внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, а саме змінити дитині прізвище на « [PERSON] », по батькові на « [PERSON] », записати його батьком дитини. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.03.2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у судовому засіданні в порядку окремого провадження (а.с.27). Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в заві. Додатково суду пояснивши, що проживають спільно з [PERSON] та [PERSON] два роки. Він виховує та піклується про [PERSON] , вважає його рідною дитиною. Хоче бути батьком не лише фактично, а і юридично, щоб уся родина були на одній фамілії. Орган опіки та піклування розглянувши поданий ним пакет документів надав позитивний висновок щодо усиновлення ним дитини. Просить заяву задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] заяву чоловіка підтримала, просить її задовольнити. Суду пояснила, що [PERSON] з біологічним батьком не спілкувався. Тягнеться до заявника, який фактично виконує батьківські обов`язки по відношенню до її дитини, піклується про них з сином, займається вихованням дитини, матеріально забезпечує. Їх сім`я давно вже склалася. Олександрійська районна військова адміністрація Кіровоградської області як орган опіки та піклування, подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника. З заявленими [PERSON] вимогами погоджуються в повному обсязі та просять задовольнити (а.с.44, 45). Заінтересована особа Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки представника не повідомили, будь-яких заяв не надходило (а.с.39). Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] проживають спільно однією сім`єю. 08.10.2022 року вони зареєстрували шлюб, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб (а.с.12). Разом з ними постійно проживає дитина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відомості про батька в актовому записі про реєстрацію народження та відповідно у свідоцтві про народження [PERSON] були записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, за вказівкою матері (а.с.41-42). [PERSON] подала письмову заяву, засвідчену нотаріусом, про надання згоди на усиновлення дитини [PERSON] , вітчимом [PERSON] (а.с.19). Заявник [PERSON] у розшуку і засудженим за кримінальними справами не значиться, що підтверджується довідкою МВС України станом на 26.02.2024 року (а.с.11). За станом здоров`я [PERSON] може бути усиновителем, що підтверджено висновком про стан його здоров`я №107 від 27.02.2024 року (а.с.10). [PERSON] працевлаштований та має стабільний дохід ( а.с.24). Дитина разом із матір`ю та вітчимом, проживають в будинку [ADDRESS] . Умови проживання сім`ї добрі, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 29.02.2024 року (а.с.22). Дитина [PERSON] в судовому засіданні висловив згоду на своє усиновлення вітчимом [PERSON] і на зміну у зв`язку з усиновленням прізвища на «[PERSON]», по батькові на « [PERSON] ». Орган опіки та піклування Олександрійської районної військової адміністрації Кіровоградської області надав висновок від 01.03.2024 року №01-33/80/1, в якому зазначив, що вважає усиновлення неповнолітнього [PERSON] вітчимом [PERSON] , доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.4-6). Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З наведених положень законодавства про охорону дитинства випливає, що виховання дитини у повній сім`ї має беззаперечне значення для її духовного та фізичного розвитку, формування її особистості, яке неможливо переоцінити. Одним з завдань сімейного законодавства в силу ст. 1 СК України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини (ст. 5 СК України). Статтею 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Главою 18 Розділу ІV СК України внормовані питання усиновлення. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем в свою сім`ю особи на правах доньки або сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно із ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за добровільною згодою її батьків. Стаття 211 СК України передбачає, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодше 21 року. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Як випливає із приписів ст.217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Стаття 218 СК України передбачає, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Частиною 4 ст.218 СК України визначено, що згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до ст.219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони:1) невідомі;2) визнані безвісно відсутніми;3) визнані недієздатними;4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Вирішуючи заяву, суд враховує встановлені під час судового розгляду обставини. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним. Суд також перевіряє відсутність перешкод для усиновлення дитини, передбачених ст.ст. 212, 216 СК України. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Таким чином, Сімейним кодексом України встановлені вимоги до особи усиновлювача, з наявністю яких закон пов`язує можливість усиновлення. Вказана норма не надає суду права, враховуючи інтереси дитини, скорочувати різницю у віці між усиновлювачем та усиновленим, тобто є імперативною. Між тим, вікова різниця між усиновлювачем та усиновленою дитиною не відповідає вимогам, встановленим ч.2 ст. 211 СК України та становить 14 років і 3 місяці. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed