Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради про стягнення заробітної плати. Вимоги обґрунтувала тим, що наказом Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради від 15.05.2023 року №3-к [PERSON] звільнено з посади головного фахівця відділу інформаційно-методичної роботи з 16.05.2023 року за згодою сторін. За час роботи на посаді позивачеві нарахована, але не виплачена заробітна плата з 01.08.2022 року по 14.05.2023 року в розмірі 50 564,50 грн, компенсація за дні невикористаної відпустки в розмірі 6942,16 грн. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно проводити виходячи з мінімальної заробітної плати в розмірі 6700 грн на місяць. Розрахунковий період: червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2023 року (6*6700 = 40200,00 грн). Загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунком при звільненні - 40200,00 грн. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить стягнути з Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради на користь [PERSON] заробітну плату в розмірі 97706,66 грн, з яких: 50564,50 грн заробітна плата з 01.08.2022 року по 14.05.2023 року; 6942,16 грн компенсація за дні невикористаної відпустки; 40200,00 грн середній заробіток за час затримки розрахунком при звільненні. Стягнути з Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 20.12.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 13.02.2024 року відповідач - Комунальна установа «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради надав до суду відзив. У відзиві відповідач зазначає, що згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 Херсонська міська територіальна громада з 01.03.2022 року по 11.11.2022 року входила до Переліку територій, які були тимчасово окуповані російською федерацією. З 11.11.2022 року по сьогоднішній день Херсонська міська територіальна громада входить до Переліку територій, на яких ведуться активно бойові дії. В установі відсутні особові справи, табелі обліку робочого часу, відомості з нарахування заробітної плати на 2022 року. Прізвища, ім`я, по батькові, контактні дані працівників, що працювали в установі протягом 2022 року не відомі (у зв`язку з окупацією міста Херсона). Відповідно до даних системи дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства Казначейство» колишнім головним бухгалтером [PERSON] з січня по 28 грудня 2022 року включно проводилася реєстрації юридичних і фінансових зобов`язань із заробітної плати та єдиного соціального внеску. Під час здійснення річної інвентаризації щодо стану розрахунків ХОЦФ «Спорт для всіх» з бюджетами та цільовими фондами за даними органів ДПС у грудні 2023 року було встановлено наступне. Протягом 2022 року колишнім головним бухгалтером [PERSON] були подані податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них доходу, а також сум нарахованого єдиного внеску до органів ДПС за І квартал 2022 року та ІІ квартал 2022 року. 29.05.2023 року [PERSON] були подані до органів ДПС Податкові розрахунки за ІІІ квартал 2022 року та за ІV квартал 2022 року. 31.05.2023 року [PERSON] було подано Податковий розрахунок до органів ДПС за І квартал 2023 року. Протягом січня-травня 2023 року [PERSON] не була перереєстрована в органах ДКСУ кредиторська заборгованість 2022 року із заробітної плати (КЕКВ 2111) та ЄСВ (КЕКВ 2120), не подавалися до органів ДКСУ реєстри юридичних і фінансових зобов`язань із заробітної плати (КЕКВ 2111) та ЄСВ (КЕКВ 2120) за період січень перша половина травня 2023 року, хоча Податкові розрахунки до органів ДПС подавалися за підписом головного бухгалтера і керівника. 30.05.2023 року [PERSON] через органи ДКСУ зареєстровано та проведено виплату заробітної плати працівникам лише за другу половину травня 2023 року. Юридичні та фінансові зобов`язання по КЕКВ 2111 та КЕКВ 2120 за період з січня по першу половину травня 2023 року не реєструвалися [PERSON] в органах ДКСУ, не відображені в бухгалтерському обліку установи, а кредиторська заборгованість не відображена в бюджетній та фінансовій звітності. Відсутність в установі первинних документів з кадрового обліку, особових справ працівників, відомостей нарахування заробітної плати за 2022 рік та з січня по першу половину травня 2023 року, контактних даних та інформації щодо фактичного місцезнаходження колишніх працівників унеможливлює проведення розрахунків із заробітної плати та ЄСВ. Подана [PERSON] податкова звітність може не відповідати дійсності, адже головним бухгалтером не дотримані вимоги бюджетного законодавства щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам установи, відображення кредиторської заборгованості в бюджетній та фінансовій звітності. Просив відмовити в задоволенні позовної заяви позивача повністю. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наказу Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради від 15.05.2023 року №3-к [PERSON] звільнено з посади головного фахівця відділу інформаційно-методичної роботи Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради, 16.05.2023 року за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпПУ). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Відповідно до довідки від 27.07.2022 року №3004-5001926872, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічний припис міститься у ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Суд зауважує, що позивач у позові зазначив суму заборгованості по заробітній платі за період з 01.08.2022 року по 14.05.2023 року становить 50 564,50 грн. При розрахунку заборгованості по заробітній платі суд вважає необхідним керуватись відомостями, які зазначені у наданих позивачем, оскільки інша інформація щодо розміру нарахувань позивачеві у матеріалах справи відсутня, а відповідач не надав докази на спростування зазначених обставин. Відповідно до положень статтей 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Положеннями статтей 4,6 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (частина першастатті 6 Закону України «Про відпустки»). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Таким чином, з урахуванням того, що відповідачем не спростована сума компенсації за невикористані дні відпустки, заявлені позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.117 ЦПК України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Судом встановлено, що відповідачем всупереч вимог ст. 116 КЗпП України позивачу не було виплачено у день звільнення усі належні йому суми. Докази проведення цих виплат на час розгляду справи відсутні. За таких обставин, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та з Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради на його користь підлягає стягненню 97706,66 грн, з яких: 50 564,50 грн заробітна плата за період з 01.08.2022 року по 14.05.2023 року; 6942,16 грн компенсація за дні невикористаної відпустки; 40200,00 грн середній заробіток за час затримки розрахунком при звільненні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі вказаного позову за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує у тому числі, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат до матеріалів справи додані наступні документи: договір про надання правничої допомоги №46-пд/2023 від 24.10.2023 року; додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №46-пд/2023 від 24.10.2023 року (вартість послуг адвоката (прайс-лист)); звіт №2 про надані послуги за договором №46-пд/2023 від 24.10.2023 року, відповідно до якого на виконання замовлення [PERSON] від 12.12.2023 року про надання правничої допомоги адвокатом Білою Тетяною Володимирівною надано наступні послуги: 1) проаналізовано надані [PERSON] документи та судову практику у подібних правовідносинах; 2) підготовлено позовну заяву про стягнення з Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вартість наданих послуг склала 5000,00 грн. Дослідивши надані докази, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved