Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

[PERSON] , в січні 2024 року звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він з 01 вересня 2001 року по 13 вересня 2022 року працював в ПП «Автомагістраль». Після звільнення 13.09.2022 року, з боку відповідача позивачу не виплачена в повному обсязі заробітна плата за період з квітня по вересень 2022 року, заробітна плата за роботу в понаднормовий час та за роботу у вихідні, святкові та не робочі дні за весь період роботи на підприємстві та компенсацію за невикористані дні відпустки при звільненні. Крім того, зазначає, що в день звільнення позивача 13.09.2022 року ,відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.\~1 ст.\~116 КЗпП України, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість по заробітній платі за період з квітня по вересень 2022 року та заробітну плату за роботу у понаднормовий час та за роботу у вихідні, святкові та не робочі дні за весь період роботи на підприємстві та компенсацію за невикористані дні відпустки при звільненні, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду в сумі 294\~352,40 грн. та включно по день винесення рішення суду, а також відшкодування моральної шкоди в сумі 25\~000,00 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.01.2024 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 13.02.2024 року представник відповідача - адвокат Корзаченко\~В.М. до суду подав відзив на позовну заяву, в якому вважає її необґрунтованою та надуманою, а вимоги такими, що непідтверджені належними та допустимими доказами, а відтак такими що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки заявлені після спливу визначеного законодавством строку для такого звернення.\~Оскільки позивач був звільнений 13.09.2022 року, то 3-місячнийстрок звернення до суду з відповідним позовом сплив 13.12.2022 року, оскільки позивач, не отримавши повний розрахунок чи відповідні довідки у день звільнення, довідався про порушення свого права і про особу, яка його порушила фактично у день звільнення, тобто 13.09.2022 року. Натомість позивач звернувся до суду лише 26.12.2023 року, що свідчить про суттєве пропущення ним строку звернення до суду, а відтак і про відсутність правових підстав для задоволення позову. Звернув увагу суду нате, що головний офіс ПП «Автомагістраль», його територія та значна частина виробничих приміщень, які знаходяться у селі Синяк Бучанського району Київської області, упродовж часу з 25 лютого 2022року по 03 квітня 2022року перебували під окупацією російських загарбників. У зв`язку з цим, виникли об`єктивні реальні загрози життю та здоров`ю працівників, було пошкоджено приміщення офісу та викрадено чи пошкоджено значну кількість транспортних засобів (27\~шт.). Окрім того, було викрадено чи знищено всю офісну оргтехніку, документи, тощо. Також було повністю знищено сервер, значну кількість допоміжного обладнання та різноманітного устаткування, чим заподіяно надзначних матеріальних збитків, розмір яких перевищив 50\~млн.грн., у зв`язку з чим підприємство опинилося у вкрай скрутному фінансовому становищі та ще й до цього часу вживає заходів щодо відновлення своєї діяльності. Після деокупації підприємство має критичну ситуацію з виплатою заробітної плати працівникам, оскільки підрозділи Державного казначейства не здійснюють перерахування коштів на рахунок підприємства за виконані роботи та надані послуги, що унеможливлює своєчасні розрахунки з бюджетом, працівниками та контрагентами за придбані матеріали. Таким чином, внаслідок ведення бойових дій у Бучанському районі Київської області та інших обставин непереборної сили, у тому числі й існування заборгованості з бюджету держави за вже виконані роботи та надані послуги, підприємство повідомляло усіх своїх працівників про існування форс-мажорних обставин та змушене було припинити своєчасну виплату заробітної плати працівникам, а також сплату бюджетних платежів до бюджетів усіх рівнів. Зауважив, що ПП\~«Автомагістраль» виплатило [PERSON] заборгованість із заробітної плати та компенсації за відпустки у загальній сумі 34\~760,66 грн., що підтверджується довідкою №\~А000000041 від 06.02.2024 року та платіжною інструкцією від 07.02.2024 року №\~1128. Крім того зазначив, що існування заборгованості є наслідком непереборної сили та випадку, який трапився не з вини ПП «Автомагістраль», а тому, відповідно до ч.\~3 ст.\~10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (який є спеціальним та має перевагу над приписами ст.\~117 КЗпП України), відповідач звільнений від будь-якої відповідальності за порушення зобов`язання, в тому числі й від стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. На підставі викладеного, просить про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній плати при звільненні, та виплати компенсації за невикористані відпустки, оскільки вказана заборгованість в розмірі 34760,66 грн. перед позивачем погашена, що підтверджується відповідною квитанцію. У задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди просить відмовити повністю. Відповідно до ч.\~5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.\~13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.\~2 ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до наказу №\~733 від 30.08.2021 року [PERSON] прийнято на посаду машиніста екскаватора 5 розряду відділу механізаторів ПП «Автомагістраль». Згідно наказу №\~528 від 13.09.2022 року [PERSON] звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст.\~38 КЗпП України, про що зроблено записи в трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с.\~8). З довідки №\~А-00000041 від 06.02.2024 року вбачається, що [PERSON] працював в ПП «Автомагістраль» з 01.09.2021 року по 13.09.2022 року на посаді машиніста екскаватора 5 розряду. Нарахований дохід за період з 01.01.2022 року по 13.09.2022 року складає 80\~015, 73 грн.(64\~412,66 грн. - дохід за вирахуванням утримань за період з 01.01.2022 року по 13.09.2022 року, в тому числі нараховано компенсацію за відпустки 14\~898,96 грн., виплачено за вирахуванням утримань 11\~993,67 грн. Разом з тим встановлено, що заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористані дні відпустки ПП «Автомагістраль» перед [PERSON] в розмірі 34760, 66 грн. погашено, що підтверджується платіжною інструкцією №1128 від 07.02.2024 року. Позивач своїми процесуальними правами не скористався і відповідь на відзив на позовну заяву суду не надав. Відповідно ч.\~1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав суду докази на спростування заперечень відповідача на позовні вимоги. Таким чином, оскільки позивачем не доведено про існування вказаної заборгованості відповідача перед ним, в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані дні відпустки не підлягають задоволенню, як не доведенні. Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне. Судом встановлено, що роботодавець не виконав вимог трудового законодавства щодо вчасної виплати всіх належних при звільненні позивачу сум у передбачені статтею 116\~КЗпП України строки. Як вбачається зі змісту ст.\~116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.\~117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №\~243/2071/18 (провадження №\~61-48088сво18) вказано, що: «зважаючи на вимоги позивача - виплата заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за затримку видачі трудової книжки та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а також встановлені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства». Статтею 617\~ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №\~64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого\~Законом України від 24 лютого 2022 року №\~2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти до теперішнього часу. Згідно ст.\~10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Відповідно до ст.\~14-1\~Закону України\~«Про торгово-промислові\~палати в\~Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (ч.\~2 ст.\~14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №\~905/857/10 (провадження №\~12-56гс21) зазначила, що заробітна плата є відповідальністю в розумінні\~статті 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили, а також, дійшла висновку, що: «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч. 1\~ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Згідно ч.\~3 ст.\~82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до норм чинного в Україні законодавства, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) - надзвичайними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань. На засвідчення існування в державі форс-мажорних обставин Торгово-промислова палата України 28 лютого 2022 року опублікувала відповідний загальнодоступний лист за №2024/02.0-7.1, згідно якого форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) визнано: військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року. Зазначені обставини з цього часу до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Крім того, загальновідомими є також і обставини тимчасової окупації та ведення бойових дій внаслідок військової агресії російської федерації на території с.\~Синяк Бучанського району Київської області з 25 лютого по 01 квітня 2022 року (ст.\~82 ЦПК України). Судом встановлено, що головний офіс ПП «Автомагістраль» знаходиться у селі Синяк Бучанського району (колишнього Вишгородського) Київської області, його територія та значна частина виробничих приміщень протягом часу з 25 лютого 2022 року по 03 квітня 2022 року перебували під окупацією російської федерації, де відбувалися бойові дії. У зв`язку з цим, виникли об`єктивні загрози життю та здоров`ю працівників, пошкоджено та викрадено значну кількість транспортних засобів, приміщення офісу, офісної техніки, документів, тощо. Також знищено значну кількість обладнання та різноманітного устаткування, чим заподіяно надзначних матеріальних збитків, у зв`язку з чим підприємство опинилося у вкрай скрутному фінансовому становищі. За результатами звернення підприємства до правоохоронних органів щодо вказаних вище подій розслідується кримінальне провадження №\~1202211105000108 від 08.04.2022 року за ч.\~2 ст.\~438\~КК України (порушення законів та звичаїв війни). Зазначене підтверджується дослідженими в суді доказами: даними протоколу допиту свідка [PERSON] (юрист юридичного відділу ПП «Автомагістраль») від 14 квітня 2022 року, даними протоколу огляду місця події від 14 квітня 2022 року в кримінальному провадженні №\~1202211105000108, листом ПП «Автомагістраль» №\~272 від 28 квітня 2022 року, направленого Міністру інфраструктури України Кубракову О. Згідно\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 06\~грудня 2022\~року №\~1364\~«Деякі питання\~формування переліку\~територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих російською\~федерацією» та Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №\~309 від 22 грудня 2022 року, до територій, на яких велися бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, відноситься також і с.\~Синяк Бучанського району Київської області, яке перебувало під окупацією в період з 25 лютого 2022 по 01 квітня 2022 року. Таким чином, судом встановлено, що у ПП «Автомагістраль» існували обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), які об`єктивно унеможливили належне та своєчасне виконання обов`язку щодо виплати заборгованості працівникам підприємства по заробітній платі згідно вимог ст.\~10\~Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» ст.ст.\~116-117 КЗпП України. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача (ст.\~117 КЗпП України), оскільки внаслідок ведення бойових дій, пошкодження та викрадення майна підприємства, заподіяння підприємству значних матеріальних збитків, відповідач з поважних причин не залежних від його волі, не мав можливості своєчасно здійснити оплату праці позивачу за виконану роботу та провести повний розрахунок із ним при звільненні. Таким чином, відповідно до положень Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» та ст.\~117 КЗпП України, зазначене є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці несвоєчасного проведення з працівником розрахунку при звільненні. Відтак, вимога позову про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягає. Також у суду відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed