Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представник позивача [PERSON] адвокат Боровець М.С. подав до суду позовну заяву до Лопатинської селещної ради Червоноградського району Львівської області (відповідач), у якій просить: встановити факт постійного проживання позивача - [PERSON] з спадкодавцем - [PERSON] за однією адресою на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , про що 13 липня 2010 року зроблений відповідний запис №149, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області; визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] , які належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до зареєстрованого Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №081567, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12509 від 24.01.2001 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,7790 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,0949 гектарів (кормових угідь). В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право власності на земельну ділянку загальною площею 0,8739 га, що розташована на території колишньої Миколаївської сільської ради тепер Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив. Останній проживав разом із сином [PERSON] без реєстрації в с. Миколаїв Червоноградського району Львівської області. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустив строк у шість місяців для прийняття спадщини. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У підготовче судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання учасників справи Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, проти ухвалення рішення на користь позивача не заперечує (а.с.32). Представник позивача подав на розгляд суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с.33). Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 1, 3 статті 211, частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 05.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження(а.с.27-28). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.05.1993 серії [NUMBER] , актовим записом №140(а.с.12). [PERSON] 01 липня 1975 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.11.2009 року за №00001703175(а.с.13). [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] про, що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 25.01.1994 серії [NUMBER] , актовим записом №11 (а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть від 13.07.2010 [PERSON] помер [INFO] у м. Сокаль Сокальського району Львівської області(а.с.15). Довідкою Лопатинської селещної\~ради Червоноградського\~району Львівської\~областівід 11.07.2022 року №375 встановлено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] дійсно був зареєстрований в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області (а.с.16). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ №081567, виданого на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000 року № 12509, [PERSON] є власником земельної ділянки площею загальною 0,8739 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.20). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що встановлено витягом зі спадкового реєстру(а.с.23). Постановою приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П. від 29.02.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки він вважається таким, що не прийняв спадщину, адже протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини(а.с.24). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Норми статей 293 та 294 ЦПК України, визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема, встановлення факту родинних відносин та визначають обсяг суб`єктивних прав і юридичних обов`язків, якими наділені сторони у цих правовідносинах. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами ЦК України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами частини 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони у цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] помер [INFO] в м.Сокаль Сокальського району Львівської області. Останній, до дня смерті був зареєстрований в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області. Однак, до дня смерті фактично проживав в м.Сокаль Червоноградського району Львівської області разом з сином, оскільки потребував догляду. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання позивача разом з [PERSON] на час смерті останньго повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами), які відповідають критеріям належності і допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту постійного спільного проживання позивача з батьком [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Встановлення зазначеного факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в одержанні ним у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину після смерті батька позивача [PERSON] . Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку у порядку спадкування) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1261-1265, 1268, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved