Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Дніпровська міська рада звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді. В обґрунтування заяви позивач вказав, що Дніпровській міській раді стало відомо, що співвласниця квартири [ADDRESS] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Відомо, що спадкодавиця була самотньою, законні спадкоємці за заповітом та за законом відсутні. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 9/20 частин квартири [ADDRESS] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 року по справі №199/2921/22 у задоволенні позову [PERSON] до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, - відмовлено в повному обсязі. Також, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2023 року по справі №199/4331/23 у позові [PERSON] до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, - відмовлено. Таким чином, оскільки, спір стосовно спадкового майна вирішений, позивач просив суд визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що складається із 9/20 частин квартири [ADDRESS] , загальна площа квартири 77,5 кв.м, та передати 9/20 частин квартири [ADDRESS] , загальна площа квартири 77,5 кв.м, у власність територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Представник заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] надав до суду заперечення на заяву, у яких зазначив, що із наданої заявником Інформаційної довідки від 10.11.2015 року вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 2504363412000 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: квартира загальною площею - 78,6 кв.м, житлова площа - 50,5 кв.м. Єдиною особою, яка зареєструвала своє право власності на спірне нерухоме майно за вказаною адресою є [PERSON] із часткою 3/20. При цьому заявником не надано до суду відомостей про те, кому належать інші частки спірної квартири (17/20) і доказів належності померлій [PERSON] частки 9/20 квартири, яку заявник просить визнати відумерлою. У той час, у копії спадкової справи №544/21 міститься відповідь КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради (вих. №9587 від 28.07.2021р.) із якої вбачається, що станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про право власності, що належить 5 (п`ятьом) особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності за вказаними особами зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності від 18.12.1996 року, виданого ВАТ «Комінтерн» згідно з розпорядженням №501, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №332 за реєстровим №4. У відповіді також зазначено, що відповідно до технічної документації, наданої органом приватизації, житлова площа спірної квартири складає 51,0 кв.м, а загальна площа - 77,5 кв.м. Крім цього, представник заінтересованої особи зазначив, що у рішенні Амур-Нижньодніпровського районного суду від 19.10.2022 року у справі №199/2921/22 вказано, що «Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради в даній справі не є належним відповідачем, оскільки наявний спадкоємець першої черги [PERSON] .. Проте, останній після смерті доньки з питання оформлення спадщини не звертався, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Таким чином, на думку представника заінтересованої особи, наявність спадкоємця першої черги щодо спірної квартири і реалізація [PERSON] свого права на звернення до суду із позовом про визнання права власності, вказує на наявність спору про право і доцільність розгляду справи в порядку позовного провадження. У судовому засіданні представник Дніпровської міської\~ради Григоренко А.В. заяву підтримала та просила її задовольнити, додатково зазначила, що на даний час є усі правові підстави для визнання спадщини відумерлою. Після смерті [PERSON] єдиною особою, яка за весь період із 2009 року звернулася із заявою про прийняття спадщини, є її тітка [PERSON] , яка використала усі можливі способи для захисту свого права, однак в обох позовах судами їй було відмовлено, рішення суду набрали законної сили. Будь-які інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після спадкодавця не зверталися, до суду також позови не подавали, спір з приводу спадкового майна відсутній. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви та пояснила, що про смерть племінниці [PERSON] дізналася лише 2016 році. Через брак коштів, вперше звернулася до суду про визнання права власності в порядку спадкування у 2021 році, однак у задоволенні позову було відмовлено. Батько [PERSON] [PERSON] до нотаріуса для оформлення спадщини не звертався, на момент смерті спадкодавця спільно не проживали. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях, просив заяву залишити без розгляду, у зв`язку із наявністю спору про право. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної та спадкової справ, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 10.11.2015 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 9/20 частин квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] 30.06.2021 року на підставі заяви [PERSON] Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №546/2021. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. від 01.02.2022 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 9/20 частин квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , після [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини не була зареєстрована разом із померлою, тобто фактично спадщину не прийняла та заяву про прийняття спадщини згідно ст.1272 ЦК України не подала (а.с.64). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 року по справі №199/2921/22 у задоволенні позову [PERSON] до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, - відмовлено в повному обсязі (а.с.6-10). Також, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2023 року по справі №199/4331/23 у позові [PERSON] до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, - відмовлено (а.с.11-12). Відповідно до ст. 1216\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1277 ЦК України, передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Суд не бере до уваги посилання представника заінтересованої особи адвоката Верби А.П. про те, що існує спір про право, оскільки він не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Так дійсно, у 2022 році [PERSON] звернулася до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування. Як вже встановлено судом, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 року по справі №199/2921/22 у задоволенні вказаного позову відмовлено. Також, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2023 року по справі №199/4331/23 у позові [PERSON] до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, - відмовлено. Таким чином, на момент розгляду справи спір стосовно спадкового майна відсутній. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Даних про вирішення спорів щодо спадкування у судовому порядку, до суду також не надано. Суд звертає увагу на те, що спір про право, як підстава для залишення заяви без розгляду, не може бути гіпотетичним та виникнути у майбутньому, а повинен існувати саме на час залишення заяви без розгляду. Під спором про право потрібно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Відповідно виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права. Згідно з частиною другою статті 19\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про визнання спадщини відумерлою (частина першастатті 293\~ЦПК України). Порядок розгляду справ окремого провадження визначено статтею 294\~ЦПК України. Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 294\~ЦПК Українипід\~час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи; справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Аналогічні висновки викладені у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №636/1324/16-ц, провадження №14-225цс18. У постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №202/6418/18, провадження №61- 8511св19 та від 23 грудня 2019 року у справі №175/423/18, провадження №61-8171св19. Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний лише з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, у спорі існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. За відсутності цих елементів немає спору про право. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина першастатті 1277\~ЦК України). Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11 липня 2018 року по справі N 428/6162/16-ц, наявні підстави для визначення спадщини відумерлою та відсутність спору про право, навіть за умови заперечень заінтересованої особи, яка заявляє про свої права на спадщину після спливу встановленого законом строку. Таким чином, відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто зі спадкоємців в силу різних причин не претендує, або спадкоємці фактично чи юридично взагалі відсутні, внаслідок чого (неможливості спадкування) територіальна громада за місцем відкриття спадщини на підставі рішення суду стає законним правонаступником померлої особи в частині тих прав та обов`язків, які залишилися після її смерті. Згідно з\~ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Системний аналіз зазначених норм матеріального і процесуального права дає підстави для висновку, що відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщини чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури. Отже, набуття права власності на відумерлу спадщину територіальною громадою можна розглядати як правовий засіб, що слугує досягненню визначеності у відносинах власності на засадах справедливості. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, спадщина не прийнята, із часу відкриття спадщини сплив термін більше ніж п`ятнадцять років, тому суд вважає, що є підстави для визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою та передачі її у власність територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: approved