Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

У грудні 2023 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг від 09.11.2019 в розмірі 150 307,36 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустило проєкт monobank, в рамках якого фізичним особам відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Попередня ідентифікація особи відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. 09.11.2019 відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що така анкета разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши електронним підписом анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Частиною 6 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг відповідач просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті нею в банку. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором в частині погашення заборгованості по кредиту у строки та розмірах визначених умовами договору. Станом на 02.11.2023 заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 150 307,36 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за тілом кредиту. З підстав невиконання позичальником умов кредитного договору у частині повернення заборгованості за тілом кредиту АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 150 307,36 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2023 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 04.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. 29.02.2024 [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому заперечила щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що жодних кредитних відносин із позивачем вона не мала, кредитних коштів не отримувала, а стала жертвою шахрайських дій з боку невідомої особи у зв`язку з недостатньою захищеністю інформації щодо клієнтів банку. Крім того вказала, що позивачем не надано до суду доказів, щодо: загальної суми грошових коштів, які їй були начебто надані згідно анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 09.11.2019; доказів на підтвердження такої виданої суми; факту видачі їй картки; загальної суми грошових коштів, які були отримані нею за весь період, починаючи з 09.11.2019; виписки щодо руху коштів по банківському рахунку; доказів підтвердження узгодження сторонами розміру кредитного ліміту в сумі 100 000,00 грн. У зв`язку з наведеним відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 02.04.2024 представником позивача подано до суду відповідь на відзив у формі письмових пояснень, у якій зазначено про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача у повному обсязі відповідно до анкети-заяви до договору надання банківських послуг, Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», тарифів за карткою Мonobank. Зокрема, у відповіді на відзив зазначено, що боржник не зверталася до банку з непогодженням про зміни Умов та правил надання банківських послуг, тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжувала користуватись карткою, а отже, з ними погодилася, що вбачається з довідки про рух коштів по картці від 07.03.2024 за період з 09.11.2019 по 09.11.2021. У банку використовується електронний договір та застосування електронного підпису. Відповідач погодилася з усіма запропонованими послугами банку, зайшовши у застосунок Мonobank та підписавши анкету-заяву до договору надання банківських послуг. Також представник позивача зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Крім того вказав, що твердження відповідача щодо отримання невідомою особою або групою невідомих осіб доступу до її карткового рахунку, встановлення кредитного ліміту по картці, переведення коштів з картки, включаючи кошти, отримані в рамках встановленого кредитного ліміту, належними докази не підтверджені. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки вона суд не повідомила. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що особливістю проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Попередня ідентифікація особи відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті банку https://www.monobank.ua/terms), витяг з умов та тарифів додані до позову. Відповідно до змісту анкети-заяви визначено, що така анкета разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву 09.11.2019, відповідач [PERSON] підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, пільговий період становить до 62 днів з пільговою відсотковою ставкою 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4 % від заборгованості, не менше 100 грн., та не більше залишку заборгованості; базова відсоткова ставка 3,1 % на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожен день з моменту виникнення заборгованості); збільшена відсоткова ставка за карткою на суму загальної заборгованості 6,2 % на місяць на прострочену заборгованість. Санкції за порушення зобов`язань за кредитом: від 1 до 30 днів - штраф у розмірі 50 грн.; від 31 до 90 днів штраф у розмірі 100 грн.; від 91 дня до 120 (210) днів - штраф, що розраховується за формулою: 100 грн.+ 6,2 % від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,00001 % річних; від 121 (210) дня до повного погашення строк, після спливу якого формується фінальний рахунок, що визначається банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів - відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4 % річних. На підставі укладеного договору від 09.11.2019 відповідач отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 07.03.2024 про розмір встановленого кредитного ліміту. Випискою від 07.03.2024 про рух коштів по картці, наданою за період з 09.11.2019 по 09.11.2021 підтверджується, що [PERSON] користувалася наданими банком кредитними коштами у власних потребах, частково вносила кошти на погашення заборгованості за кредитом. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.11.2019 встановлено, що [PERSON] станом на 02.11.2023 має заборгованість перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у сумі 150 307,36 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за тілом кредиту. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом також досліджено наявний у матеріалах справи відзив на позовну заяву та відповідь на відзив. Також суд зазначає, що судова практика у правовідносинах щодо притягнення до цивільно-правової відповідальності клієнтів банку, у разі втрати, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції Банком - є сталою та полягає у наступному. Згідно правових висновків Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13.05.2015 у справі №6-71цс15, тягар доведення та встановлення обставин, що беззаперечно свідчать, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені покладається на позивача. Та в разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я відповідача, не є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved