Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

позивач звернулася з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення пені, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, для здійснення діяльності приватного виконавця, на виконання вимог ст.32 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», нею було відкрито цілий ряд рахунків у АТ КБ «Приватбанк», в тому числі і рахунок номер [NUMBER] . 26.03.2021 фізична особа [PERSON] пред`явила позивачці для примусового виконання виконавчий лист у справі №369/10399/20, виданий 24.03.2021 Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «Соларенерго» заборгованості в сумі 200005255,00 грн. В той же день, вона, позивачка, відкрила виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. 29.04.2021 [PERSON] оформила платіжну вимогу [NUMBER] про списання грошових коштів з рахунку ТОВ «Соларенерго», відкритого в АБ «Південний». Вказує, що цього ж дня, платіжна вимога була подана до банку, який здійснював обслуговування позивачки - АТ КБ «Приватбанк». 29.04.2021 платіжна вимога була направлена в АБ «Південний» для виконання та примусового списання коштів з рахунку боржника. АБ «Південний» отримав платіжну вимогу 05.05.2021, що підтверджується відповідним штампом банку на платіжній вимозі. 06.05.2021 АБ «Південний» виконав платіжну вимогу частково та списав наявні на рахунку боржника кошти в сумі 8561313,88 грн. Проте, встановлені законом строки грошові кошти, які були списані з рахунку ТОВ «Соларенерго», вона не отримала. В зв?язку з цим, 11.05.2021 позивачкою направлено відповідачеві вимогу №1298 про негайне зарахування коштів на рахунок позивача. У відповідь на вимогу від 11.05.2021 позивачкою отримано лист №20.1.0.0.0/7-210517/5135 про те, що вимога не відповідає ЗУ «Про банки та банківську діяльність» в частині положень про банківську таємницю, а тому відповідач не може її виконати. Тобто, відповідач відмовився виконати вимогу позивачки та зарахувати кошти на її рахунок, оскільки порушено вимоги ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Звертає увагу суду, що інститут банківської таємниці направлений на захист інформації про клієнта, яка стала відома банку та передбачає неможливість розголошення такої інформації третім особам. Проте даний інститут не може застосовуватися до вимог клієнта, адресованих банку, про виконання операцій на користь клієнта та/або надання інформації про операції. А тому така відповідь відповідача не грунтується на вимогах законодавства та порушує норми ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Пізніше позивачка отримала від відповідача лист №20.1.0.0.0/7-210511/13699, датований 21.05.2021 про те, що відповідач відмовив в проведенні підозрілої фінансової операції в сумі 8561313,88 грн. (платник ТОВ «Соларенерго») відповідно до абзацу 7 частини 1 ст. 15 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». 20.05.2021 позивачкою направлено відповідачеві вимогу №1442 про сплату пені відповідно до ст. 32 3У «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповіді на вимогу про сплату пені позивач так і не отримала. З урахуванням викладеного, приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Мініна М.С. просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на її користь пеню в розмірі 856131,39 грн. Ухвалою суду від 24.05.2022 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 05.12.2022 від представника АТ КБ «Приватбанк» Штронди А.М. надійшов відзив, відповідно до якого, позовні вимоги вважав необґрунтованими з наступних підстав. Позивач, звертаючись з позовом, просить суд стягнути з АТ КБ «Приватбанк» пеню з посиланням на статтю 32 ЗУ «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні. Проте, зазначає, що положеннями частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, передумовою нарахування пені є встановлення факту порушення прав сторони. АТ КБ «Приватбанк» було відмовлено в проведенні, а не призупинено платіжну операцію на підставі чинного законодавства про фінансовий моніторинг. Вказує, що відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено , обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не «Зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою, особою. Крім того, звертає увагу суду, на те, що пунктом 32.2 статті 32 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено нарахування пені на користь одержувача за порушення строків зарахування. В даному ж випадку, вказує, що порушення строків зарахування не було, оскільки АТ КБ «Приватбанк» відмовив в проведені платіжної операції та 07.05.2021 кошти було повернуто платнику. Вказана обставина підтверджується зокрема довідкою, яку видав банк «Південний» позивачу. Більш того, рахунок позивача, є закритим. Так. Рахунок [NUMBER] є закритим з 30.06.2021, про що свідчить відповідна довідка, яка надається банком. 31.01.2023 від адвоката Гук А.О. в інтересах [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що з огляду на практику Верховного суду, саме банк має підтвердити правомірність дій щодо порушення своїх зобов`язань перед клієнтом банку. Банком не надано рішення Державної служби фінансового моніторингу України щодо правомірності відмови в проведенні підозрілої , на думку банку фінансової операції. Під час розгляду справи, надійшло клопотання представника позивача - адвоката Гук А.О. про витребування доказів. Ухвалою суду від 23.08.2023 клопотання представника позивача - адвоката Гук А.О. про витребування доказів - задоволено. Витребувано в Державній службі фінансового моніторингу України інформацію про те, чи подавав АТ КБ «Приватбанк» в 2021 до Державної служби фінансового моніторингу України повідомлення про підозрілі фінансові операції, що була ініційована по рахунку приватного виконавця Мініної Марини Сергіївни РНОКПП [NUMBER] ; чи надавав АТ КБ «Приватбанк» в 2021 році до Державної служби фінансового моніторингу України повідомлення про зупинення операцій приватного виконавця Мініної М.С.; чи надавав АТ КБ «Приватбанк» в 2021 році до Державної служби фінансового моніторингу України дані, щодо осіб, яким відмовлено від встановлення ділових відносин, а саме щодо приватного виконавця Мініної М.С. Закрито підготовче провадження у справі, та призначено до розгляду по суті. 10.11.2023 до суду від ДС Фінансового моніторингу України направив лист, у якому зазначено, що відсутні правові підстави для надання інформації на виконання ухвали суду про витребування доказів від 23.08.2023. 31.01.2024 представник позивача адвокат Москаленко А.С. подав клопотання про витребування доказів з підстав, викладених у письмовому клопотанні. Ухвалою суду від 31.04.2024 Клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію про те, чи подавав АТ КБ «Приватбанк» в 2021 році до Державної служби фінансового моніторингу України повідомлення про підозрілі фінансові операції, що було ініційовано по рахунку приватного виконавця Мінінної М.С.; чи надавав АТ КБ «Приватбанк» в 2021 році до Державної служби фінансового моніторингу України повідомлення про зупинення операцій приватного виконавця Мінінної М.С.; чи надавав АТ КБ «Приватбанк» в 2021 році до Державної служби фінансового моніторингу України дані щодо осіб, яким відмовлено у встановленні (підтриманні) ділових відносин, а саме щодо приватного виконавця Мінінної М.С. 31.01.2024 від представника АТ КБ «Приватбанк» Штронди А. М. надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що є вже сформована судова практика, в якій зазначено, що приватним виконавцем не доведено протиправних дій банку, у зв`язку з чим, просив відмовити в задоволенні позову. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Отже, оскільки всі учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва. Для здійснення діяльності приватного виконавця Мініній М.С. були відкриті рахунки у АТ КБ «Приватбанк», в тому числі і рахунок номер [NUMBER] , що підтверджується довідкою від 16.11.2020. 26.03.2021 фізична особа [PERSON] пред`явила позивачеві для примусового виконання виконавчий лист у справі №369/10399/20, виданий 24.03.2021 Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «Соларенерго» заборгованості в сумі 200005255,00 грн. 26.03.2021 позивачем відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа у справі №369/10399/20, виданого 24.03.2021 Києво-Святошинським районним судом Київської області. 29.04.2021 позивачкою було оформлену платіжну вимогу [NUMBER] про списання грошових коштів з рахунку ТОВ «Соларенерго», відкритого в АБ «Південний». Цього ж дня платіжна вимога була подана до банку, який здійснював обслуговування позивача - акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач). Відповідачем було перевірено надану платіжну вимогу та проставлено відповідний штамп банку в верхньому правому кутку платіжної вимоги. 29.04.2021 платіжна вимога була направлена в АБ «Південний» для виконання та примусового списання коштів з рахунку боржника. АБ «Південний» отримав платіжну вимогу 05.05.2021, що підтверджується відповідним штампом банку на платіжній вимозі. 06.05.2021 АБ «Південний» виконав платіжну вимогу частково та списав наявні на рахунку боржника кошти в сумі 8561313,88 грн., що підтверджується відповідною відміткою на звороті платіжної вимоги та листом АБ «Південний» №232-001-22459БТ-2021 від 18.05.2021. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказувала, що грошові кошти, які були списані з рахунку ТОВ «СОЛАРЕНЕРГО» не отримала. В зв?язку з цим, 11.05.2021 направила відповідачеві вимогу №1298 про негайне зарахування коштів на рахунок позивача. У відповідь на вимогу від 11.05.2021 відповідачем направлено лист №20.1.0.0.0/7-210517/5135, датований 19.05.2021, про те, що вимога не відповідає ЗУ «Про банки та банківську діяльність» в частині положень про банківську таємницю, а тому відповідач не може її виконати. Також від відповідача направлено лист № 20.1.0.0.0/7-210511/13699, датований 21.05.2021, про те, що відповідач відмовив в проведенні підозрілої фінансової операції в сумі 8 561 313,88 грн. (платник ТОВ «СОЛАРЕНЕРГО») відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». 20.05.2021 позивачкою направлено відповідачеві вимогу №1442 про сплату пені відповідно до ст. 32 3У «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 2 ст. 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка, зокрема, у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Пунктом 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» визначено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов`язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем. Платник має право на відшкодування банком, що обслуговує отримувача, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків завершення переказу, встановлених пунктом 30.2 статті 30 цього Закону. Отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ. При цьому відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення фінансової операції у разі, якщо фінансова операція містить ознаки такої, що згідно з цим Законом підлягає фінансовому моніторингу; від встановлення (підтримання) ділових відносин (у т.ч. шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Оцінювання ризиків клієнтів суб`єктом первинного фінансового моніторингу здійснюється за відповідними критеріями, зокрема за типом клієнта, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, і видом товарів, послуг, які клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний також здійснювати переоцінку ризиків клієнтів, з якими встановлені ділові відносини, а також в інших випадках, встановлених законодавством, не рідше ніж один раз на рік з метою її підтримання в актуальному стані та документувати результати оцінки чи переоцінки ризиків. Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, питання відмови від встановлення (підтримання) ділових відносин, проведення фінансової операції врегульовано у ст. 15, згідно з якою суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: - якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; - встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; - подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; - виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою; - якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції. У випадках, передбачених цією частиною, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено. Отже, в силу вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в т.ч. шляхом розірвання договорів. Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 910/14158/17, від 16.10.2018 у справі № 910/21320/17, від 27.03.2019 у справі № 922/2224/18. За змістом статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єктам первинного фінансового моніторингу, що є фінансовими установами, забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки та встановлювати кореспондентські відносини з банками-оболонками, а також з банками та іншими фінансовими установами - нерезидентами, щодо яких відомо, що вони підтримують кореспондентські відносини з банками-оболонками. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин. Відповідно до пункту 60 постанови Правління Національного банку України від 26.06.2015 № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк стосовно клієнтів високого ризику/неприйнятно високого ризику з метою зменшення виявлених ризиків зобов`язаний: 1) здійснювати поглиблену перевірку клієнта/представника клієнта; 2) уточнювати інформацію в строки, визначені в пункті 62 цього розділу; 3) уживати інших заходів відповідно до Програми ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів банку і Програми управління комплаєнс-ризиком. У разі встановлення факту належності клієнтів банку - учасників, вигодоодержувачів фінансової операції до публічних осіб, до осіб близьких або пов`язаних з публічними особами, банк зобов`язаний забезпечити здійснення первинного фінансового моніторингу таких фінансових операцій у порядку, визначеному для клієнтів високого ризику. Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІ «Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» затверджених наказом Міністерства фінансів України від 08.07.2017 № 584 суб`єкт самостійно визначає та відображає у внутрішніх документах з питань фінансового моніторингу метод та порядок оцінки ризику з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. Суб`єкт періодично переглядає власні критерії ризику, а також заходи з управління ризиками з метою їх актуалізації та врахування змін, які відбулися в діяльності самого суб`єкта та в законодавстві у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. У пункті 1 розділу VІ Критеріїв передбачено, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, визначені у додатку 2 до цих Критеріїв. Суб`єкт самостійно може визначати додаткові критерії ризику для фінансових операцій з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. У разі виявлення суб`єктом фінансової операції, яка може мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, суб`єкт вживає всіх необхідних заходів для з`ясування, чи підлягає така фінансова операція внутрішньому фінансовому моніторингу. Суб`єкт самостійно визначає, які критерії ризику (крім критеріїв, передбачених Законом, нормативно-правовими актами відповідного суб`єкта державного фінансового моніторингу) використовуються ним під час встановлення ділових (договірних) відносин, а які - у процесі подальшого обслуговування клієнтів з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. Пункт 2 Додатку №2 Критеріїв передбачає, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення для суб`єктів, крім банків, при наданні клієнту будь-яких послуг, зокрема у випадках очевидної невідповідності вхідних/вихідних платежів дійсному призначенню платежу У позові приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Мініна М.С. посилалася на те, що відповідач АТ КБ «Приватбанк» не мав законних підстав для не зарахування коштів на її рахунок, а тому прострочив свої зобов`язання за договором, за що передбачена відповідальність відповідно до приписів закону. Як на правову підставу позивачка посилалася на положення п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яким передбачено нарахування пені на користь одержувача за порушення строків зарахування. Проте, як зазначено вище, судовим розглядом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» відмовив в проведенні фінансової операції в сумі 8561313,88 грн. (платник ТОВ «Соларенерго») відповідно до абзацу 7 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», та 07 .05.2021 повернув кошти платнику, що підтверджено довідкою АБ «Південний». Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не призупинив транзакцію платіжної операції, що призвело до порушення строків зарахування та нарахування пені, а, здійснивши заходи фінансового моніторингу та оцінивши виявлені ним ризики, відмовив на підставі абзацу 7 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». За таких обставин, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б підтвердили порушення прав позивача відповідачем, відсутнє рішення про визнання дій відповідача не законним, тому, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed