Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № 210220-31885-3 від 20.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 20.02.2021 року на платіжну картку емітовану АТ «КБ «Приватбанк». 17.06.2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210220-31885-3 від 20.02.2021 року перейшло до ТОВ «ФК Ріальто». Відповідач не повернув своєчасну суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за договором №210220-31885-3 від 20.02.2021 року станом на 12.01.2024 року становить 21051,56 гривень, яка складається з: -4000,00 грн. заборгованість за кредитом; -2388,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 20.02.2021 року по 22.03.2021 року (включно); -14663,56 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 23.03.2021 року по 20.07.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому нарахування процентів за Договором №210220-31885-3 від 20.02.2021 року зупинено 20.07.2021 року відповідно до п. 4.6. Правил. Сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором відповідно до Акту приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021 р. до Договору відступлення права вимоги №17/03/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 р. на 17.06.2021 року становить 18568.00 грн, проте ТОВ «ФК «Ріальто» як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво фінансової установи було здійснено подальше нарахування платежів за кредитним договором та станом на 12.01.2024 року становить 21051,56 грн. Посилаючись на вказані обставини та норми законодавства позивач звернувся з позовною заявою до відповідача та просив стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 21051,56 грн., а також судові витрати у розмірі 3028,00 грн. та 9000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 05.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 21.02.2024 року від представника відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідач не заперечує, що вона дійсно укладала 20.02.2021 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Договір №210220-31885-3, відповідно до якого отримала кошти у загальному розмірі 4000,00 грн. Відповідач також визнає, що в порушення умов Договору, нею не було повернуто вчасно грошові кошти у вигляді тіла кредиту та відсотків за користування грошовими коштами в межах строку кредитування, визначеного п. 1.3 Договору. Зазначає, що захист прав споживача фінансових послуг в даному випадку за даним договором регулюється Законом України «Про захист прав споживачів». Договір діяв з 20.02.2021 року по 22.03.2021 року та не був продовжений сторонами. Оскільки визначений у п. 3.3 оспорюваного договору розмір процентів у разі невиконання зобов`язань за договором, а саме 1277,50 % річних, є непропорційно великою сумою компенсації (понад 50 % вартості кредиту) та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу вказав, що дана вимога не може бути задоволена у зв`язку із відсутністю відповідних доказів. В свою чергу, просить стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. 23.02.2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, де вказав, що укладення відповідачем з позивачем Договору №210220-31885-3 від 20.02.2021 року це право відповідача, яке було реалізовано на власний розсуд. При цьому, відповідач не був обмежений ні у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення з самим договором. В п. 1.1 договору від 20.02.2021 року зазначено про те, що кредит надається не на споживчі цілі, а відтак норми Закону України «Про споживче кредитування» не застосовуються до правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки укладений між сторонами кредитний договір не відноситься до договорів про споживче кредитування. Вказав, що кредитним договором передбачений розмір процентів, які позичальник має сплачувати товариству, а відтак позивачем правомірно нарахована сума заборгованості. В матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яка була сплачена позивачем. Крім цього, заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. на користь відповідача, оскільки до відзиву не долучено детального розрахунку та опису виконаних адвокатом робіт. 13.03.2024 року представник відповідача подав додаткові пояснення у справі, в яких наголосив, що проценти, передбачені п. 3.3 Примірного договору ТОВ «ФК «Фінанс інновація» є неустойкою, у зв`язку з чим положення вказаного пункту суперечать п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак є несправедливими. Відповідач визнає наявність заборгованості в частині стягнення 4000 грн. заборгованості за кредитом та 2388,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, 20.02.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» укладено електронний кредитний договір №210220-31885-3, згідно якого позичальник отримала кредит у розмірі 4000,00 грн., строк кредиту: 30 днів, ставка процентів 1,99 % за кожен день користування, річна ставка 726,35 %. Вказаний розмір кредиту відповідач отримала, що підтверджується документом 377509671 та не заперечується відповідачем. 17.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено Договір про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 (а.с. 58-62), відповідно до умов якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників (позичальниками за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в акті прийому-передачі прав та додаткових договорах до Договору. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021 року до договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року, до позивача надійшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №210220-31885-3 у розмірі 18568,00 грн., що складається із заборгованості за кредитом 4000,00 грн. та заборгованості за нарахованими процентами 14568,00 грн. Факт отримання кредитних коштів, сумма заборгованості за кредитом та відсотків за користування грошовими коштами не є спірними між сторонами. За приписами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відтак, суду необхідно дослідити правомірність нарахування відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту грошових коштів за кожен день прострочення за період з 23.03.2021 року по 20.07.2021 року в сумі 14\~663,65 грн. Суд звертає увагу, що копія кредитного договору №210220-31885-3 суду не надана, клопотань про витребування доказу до суду не надходило. Проте, оскільку у сторін відсутні суперечки щодо умов договору, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~Пункт 3.3. Примірного договору, затвердженого наказом директора ТОВ Фінансова компанія Фінанс Інновація від 11.04.2019 № 3-пр досліджувався судами адміністративної юрисдикції в межах справи № 640/24993/19. Шостий апеляційний адміністративний суд в постанові від 20.11.2020 року встановив, що пунктом 3.3. Примірного договору, затвердженого наказом директора ТОВ Фінансова компанія Фінанс Інновація від 11.04.2019 № 3-пр у випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених пунктом 1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), Позичальник сплачує Товариству плату за користування Кредитом за підвищеною ставкою % від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування Кредитом понад, строк визначений у пункті 1.3 цього Договору. Тобто в даному випадку, позивач та споживачі, як сторони за кредитним договором, пов`язали підвищення процентної ставки саме з порушенням боржником зобов`язання за договором. Отже, з наведеного вбачається, що передбачені договором проценти, які сплачує позичальник Товариству за підвищеною ставкою від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування Кредитом понад строк, визначений у пункті 1.3 цього Договору, у відповідності до положень ст. 548 ЦК України, є саме неустойкою. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводом представника відповідача щодо неправомірності нарахування 3,5% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожний день прострочення, нарахованих за межами строку повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору. Таким чином, оскільки [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ними, внаслідок чого вона має заборгованість, яку наразі повинна сплатити на користь позивача у встановленому судом загальному розмірі 6\~388,00 грн. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем визнається. Щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК, витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3)\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. При\~вирішенні питання\~про розподіл\~судових витрат\~суд враховує: чи\~пов`язані ці\~витрати з\~розглядом справи; чи\~є розмір\~таких витрат\~обґрунтованим та\~пропорційним до\~предмета спору\~з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; поведінку\~сторони під\~час розгляду\~справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). 02.06.2022 року між ТОВ «ФК «Ріальто» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг, де визначена вартість послуг виконавця (а.с. 69-72). Позивачем до позовної заяви додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі наданих послуг № 194 від 29.12.2023 року (а.с. 76) з витягом з реєстру, де зазначено найменування послуг, здійснених адвокатом та вартість (а.с. 77), а також платіжну інструкцію №1044 від 29.12.2023 р. про оплату за надання юридичних послуг (а.с. 78). Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: \~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); \~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); \~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Доводи відповідача про те, що відсутні докази підтвердження зазначеної суми, суд не приймає до уваги, тому що у витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 194 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг, вказана вартість та вид послуг адвоката. В свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву заявив вимогу про стягнення з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 15\~000 грн. На підтвердження вказаних витрат відповідач надав договір № 22086 від 06.09.2022 року про надання правничої допомоги, додаток до договору, в якому, зокрема, зазначено, що вартість послуг складає 15\~000 грн., акт приймання-передачі послуг від 20.02.2024 року, розрахункову квітанцію № 20/02/24, ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Позивач у відповіді на відзив просив зменшити суму витрат відповідача на оплату правничої допомоги, зазначивши, що відповідачем не долучено детального розрахунку та опису виконаних робіт. Верховний Суд неодноразово звертав увагу (наприклад у постанові від 28.09.2023 року у справі 686/31892/19), що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року (справа № 922/1964/21), зазначила, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Проте, позивач вказаним правом не скористався. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду щодо часткового задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial