Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути на свою користь з відповідача аліменти на своє утримання, як повнолітнього сина, у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, до 30.07.2027 року. 19.12.2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло розпорядження від Новоодеського районного суду Миколаївської області, з якого вбачається, що автоматизованим розподілом судової справи було визначено головуючого по справі суддю Сергієнка С.А., який 24.11.2023 року заявив самовідвід. Шляхом повторного авторозподілу визначено суддю Баранкевич В.О., яка 01.12.2023 року заявила самовідвід від розгляду вказаної справи. Отже, яка вбачається з розпорядження вказана справа була передана на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва, оскільки у Новоодеському районному суді неможливо утворити склад суду, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач до суду подала відзив на позовну заяву, у якій просила задовольнити позовні вимоги частково та стягувати з неї аліменти у розмірі 1/6 частини від її заробітку (доходу). Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке. Обов`язок батьків утримувати повнолітні дочку, сина та його виконання закріплено у Главі 16 Сімейного кодексу України. Статтею 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовується норми статтей 187, 189-192 і 194-197 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина друга статті 199 Сімейного кодексу України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина третя статті 199 Сімейного кодексу України). Розмір аліментів на повнолітню дочку, сина визначається за правилами, визначеними у статті 200 ЦПК України. Так відповідно до частини першої зазначеної статті суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку проте, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи таке. Відповідно до свідоцтва про народження, копія якого додана до матеріалів позову, [PERSON] , [INFO] (18 років) є сином відповідача [PERSON] . Відповідно до довідки від 13.11.2023 року №188, [PERSON] , є студентом 1 курсу денної форми навчання інженерно-енергетичного факультету Миколаївського національного аграрного університету четвертого рівня акредитації. З наведеного слідує, що повнолітній [PERSON] на даний час досягнув 18 років, навчається на денній формі в інженерно-енергетичному факультеті Миколаївського національного аграрного університету, тож доходу не має та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до наявних матеріалах справи [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відтак, він має право звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання у зв`язку із його навчанням. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] суд зазначає таке. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання повнолітній доньки чи сина, тобто брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина (стаття 198 Сімейного кодексу України). Суд бере до уваги, що відповідач проти позову не заперечував але просив стягувати з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу). Виходячи із принципів розумності, беручи до уваги, що дитина відповідача є повнолітньою, позивач розрахунку щодо необхідності визначення розміру аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача до суду не надав, враховуючи наявність обов`язку у матері утримувати повнолітню дитину, суд вважає що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 22.11.2023 року і до досягнення сином [PERSON] 23-ти річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави суму судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів в розмірі 1\~073,60 грн.

Outcome: partial