Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Смирнов А.І. звернувся до суду з позовом в інтересах позивача до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Теплодарської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.07.2010. Відповідно до свідоцтва про народження дитини сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина проживала разом з позивачем [PERSON] Весь цей час відповідач життям дитини не цікавилась, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідач не надавала та не надає жодної матеріальної допомоги. Згідно з витягу реєстру боржників відповідач має велику кількість відкритих виконавчих проваджент, що вказує на те, що вона не відповідально ставиться до свого життя та життя своєї доньки. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 164-166Сімейного кодексу України (далі - СК України), представник позивача просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті доходу платника аліментів, щомісячно починаючи з дня подання зави і до повноліття дитини. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання; зобов`язано представника третьої особи: орган опіки та піклування Теплодарської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] .. На виконання ухвали суду Теплодарська міська рада 08.09.2023 надіслала суду висновок від 24.04.2023 (протокол №8) про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно до її доньки та акт №121 про обстеження умов проживання відповідача. Ухвалою суду від 07.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судових засіданням представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання 17.04.2024 представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судові засідання призначені судом не зявлялась, про час та місце їх проведення повідомлялась належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала позов безпідставним. В судові засідання 13.03.2024 та 17.04.2024 відповідач та її представник не з`явились, про день та час розгляд справи повідомлялись належним чином 12.03.2024 та 17.04.2024 представник відповідача на офіційну адресу суду надсилала заяви про відкладення розгляду справи в зв`язку з лікуванням та за станом зоров`я. Суд не бере до уваги заяви представника відповідача, і вважає, що відповідач та представник відповідача не з`явилися в судові засідання без поважних причин і не надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність або заяви про відкладення розгляду справи у їх відсутність , так як заяви направлені на офіційну електронну пошту, оскільки належним способом звернення до суду з процесуальними документами в електронній формі є направлення їх через підсистему «Електронний суд», а спосіб звернення осіб, які беруть участь у справі, шляхом направлення підписаних електронних документів на офіційну електронну пошту судів не передбачений чинним цивільним процесуальним законодавством. Справа № 204/2321/22 ухвалою від 22 червня 2022 року на розгляд ВП ВС (провадження № 14-48цс22) Представник органу опіки та піклування 17.04.2024 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила що підтримує висновок органу опіки та піклування в позові просить відмовити. Заслухавши сторонни їх представників, дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті та висновок органу опіки та піклування, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6) Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 27.08.2010 ( а.с.5 зворот) Як вбачається з інформації з ЄРБ від 06.07.2023 відносно відповідача [PERSON] відкрито 10 виконавчих проваджень про стягнення з неї коштів, інші стягнення ( а.с.13-16). Згідно копій довідки №02-23/84 від 24.04.2023 та характеристики [PERSON] , є ученицею 9-А класу Теплодарського ліцею імені О.П. Медведкова, виховується батьком, мама у вихованні дитини участі не бере, з моменту розлучення дитина знаходиться на повному утриманні батька. (а.с. 6 зворот, 7) [PERSON] , [INFO] , надала суду заяву, датовану 06.07.2023, в якій повідомила, що проживає з батьком, мати не займається її вихованням, не цікавиться її життям та не надає їй жодної матеріальної допомоги, просить позбавити її батьківських прав відносно неї. Батько та мачуха люблять її та опікуються нею. Батько завжди приділяє їй достатньо уваги та купує все, що їй необхідно. Мати її життям не цікавиться, на дні народження ніколи не з`являлась та нічого не дарувала. До шкоди останній раз приходила у 5-му класі. Батьківські збори ігнорує, вчителя заблокувала. Просила при винесені рішення врахувати її позицію. (а.с.11-12). З переглянутого відеозапису, який містяться на цифровому носії інформації оптичного диску CD-R,Axent, наданого до матеріалів справи представником позивача, вбачається, що на ньому зафіксована [PERSON] , яка підтверджує посилання суду зазначені в її письмовій заяві від 06.07.2023, та відповідає особі на фотографії паспорта гр. України виданого на імя [PERSON] [INFO] (а.с.96, 122). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Теплодарської міської ради Одеської області від 24.04.2023 (протокол №08), доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню доньки [PERSON] , [INFO] , враховуючи думку дитини (а.с. 47). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990, ратифікованої Україною 27.09.1991 (набрала чинність для України 27.09.1991) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що мати [PERSON] , зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , з серпня 2010 року і по день розгляду справи (майже 14 років) не виявляла щодо дитини [PERSON] батьківського піклування, оскільки не провідувала дитину, не цікавилась її життям та здоров`ям, не відвідує шкільний заклад в якому навчається донька, і таких дій вчиняти не намагалась. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу не здійснювала жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дитини; після звернення позивача з позовом до суду, відповідач так і не проявила уваги до дитини, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відзив на позов та заперечення до суду не подала, враховуючи думку неповнолітньої дитини, яка просить позбавити матір відносно неї батьківських прав, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. Встановивши наявність умисних дій [PERSON] щодо невиконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом встановлено, що дитина, по відношенню до якої відповідач позбавляється батьківських прав, проживає з батьком, а тому відповідач зобов`язана утримувати дитину до досягнення повноліття та сплачувати аліменти на користь позивача, з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має. А тому, суд дійшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається з наданої позивачем квитанції №32528798800007274743 від 06.07..2023 (а.с.3), останній за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1073грн. 60 коп. виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору про стягнення аліментів, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги, з відповідача мають бути стягнуті 1211 грн 20 коп.судового збору на користь держави. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved