Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Комарницька М.В. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1229832 від 20.09.2023 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001889 від 24.07.2020 року у належно засвідчених копіях приєднані до матеріалів позовної заяви), сформувавши документ у системі «Електронний суд», 16.02.2024 року, подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просила ухвалити рішення про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у м. Авдіївка Покровського району Донецької області, право власності на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 49,1 кв. м., з котрої житлова площа - 15,8 кв. м., з верандою (позначена у технічній документації літерою «а»), господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б) та колодязя (позначений у технічній документації літерою К), розташований за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 2 586 грн. 95 коп., позивачка [PERSON] не порушує. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Комарницька М.В., скориставшись канцелярією, 27.02.2024 року, подала у Сколівський районний суд Львівської області уточнену позовну заяву (у порядку ст. 49 ЦПК України) у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в якій просила ухвалити рішення про визнання за ними у рівних частинах - по за кожним у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка/батька [PERSON] , який помер [INFO] у м. Авдіївка Покровського району Донецької області, право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 49,1 кв. м., з котрої житлова площа - 15,8 кв. м., з верандою (позначена у технічній документації літерою «а»), господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б) та колодязя (позначений у технічній документації літерою К), розташований за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 2 586 грн. 95 коп., позивачі [PERSON] та неповнолітній [PERSON] не порушують. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ум. Авдіївка Покровського району Донецької області у віці 40 років помер чоловік позивачки 1 [PERSON] , а батько позивача 2 неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] .. Заповіту щодо розпорядження усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті спадкодавець [PERSON] за життя не складав. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне йому право на спірне домоволодіння. На даний час позивачка 1 [PERSON] та позивач 2 - неповнолітній [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги за законом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавця [PERSON] , у тому числі й на спірне домоволодіння, при цьому вони прийняли спадщину та не відмовилися від неї, оскільки інші спадкоємці першої черги за законом таких прав та обов`язків спадкодавця [PERSON] , - їх з позивачкою 1 [PERSON] повнолітній син - відповідач 2 [PERSON] та матір спадкодавця [PERSON] - відповідачка 1 [PERSON] , відмовилися у встановленому порядку від прийняття спадщини. Проте оформити відповідне право на спадщину за законом після смерті чоловіка/батька [PERSON] на спірне домоволодіння обоє позивачів не можуть у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на нього. З огляду на вказане, отримавши 04.09.2023 року відмову Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] на спірне домоволодіння, позивачка [PERSON] змушена була звертатися за захистом своїх та свого неповнолітнього сина - позивача 2 [PERSON] спадкових прав до суду із даним позовом. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] - Служба у справах дітей Сколівської міської ради Львівської області письмових пояснень на їх уточнену позовну заяву до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом у запропоновані судом строки та порядку не подала, проте уповноважений представник за значеної третьої особи - провідний спеціаліст служби Коциба Р.Б. , будучи присутнім під час судового розгляду цієї справи по суті, висловив позицію на підтримання зазначених позовних вимог з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому уточненому позові. Відповідачка 1 [PERSON] відзиву на позовну заяву [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - Служби у справах дітей Сколівської міської ради Львівської області, до неї та до [PERSON] про визнання права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подала. Однак зазначена відповідачка у своїй поданій на адресу суду письмовій заяві про розгляд цієї справи по суті за її відсутності, одночасно зазначила про те, що викладені позивачкою [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , у своїй позовній заяві обставини не оспорює, а позов визнає. Зазначена відповідачка вказала також про обізнаність із наслідками визнання позову. Відповідач 2 [PERSON] відзиву на позовну заяву [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - Служби у справах дітей Сколівської міської ради Львівської області, до нього та до [PERSON] про визнання права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подав, Однак зазначений відповідач у своїй поданій на адресу суду письмовій заяві про розгляд цієї справи по суті за його відсутності, одночасно зазначила про те, що викладені позивачкою [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , у своїй позовній заяві обставини не оспорює, а позов визнає. Зазначений відповідач вказав також про обізнаність із наслідками визнання позову. Заяви та клопотання сторін та інших учасників справи. Відповідачка 1 [PERSON] 04.03.2024 року, скориставшись канцелярією, подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву про визнання позову, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 1625, в якій одночасно просила проводити підготовче засідання та судовий розгляд цієї справи в цілому за її відсутності. Відповідач 2 [PERSON] 04.03.2024 року, скориставшись канцелярією, подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву про визнання позову, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 1624, в якій одночасно просив проводити підготовче засідання та судовий розгляд цієї справи в цілому за його відсутності. Інших заяв чи клопотань від сторін у цій справі до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки усіма відповідачами у вищевказаній позовній заяві зазначені фізичні особи, кожен з яких не мають статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 19.02.2024 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання/перебування таких фізичних осіб - відповідачів [PERSON] та [PERSON] .. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 19.02.2024 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 05.03.2024 року, 11:00 год.. Витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 153/2023, заведеної 24.07.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Авдіївка Покровського району Донецької області. Ухвалами Сколівського районного суду Львівської області від 05.03.2024 року, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, прийнято уточнену позовну заяву (у порядку ст. 49 ЦПК України), залучено до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів Службу у справах дітей Сколівської міської ради Львівської області, підготовче засідання відкладено. Визначено місце, дату та час нового підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 14.03.2024 року, 11:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 14.03.2024 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 10.04.2024 року о 11:00 год.. Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на відповідну ухвалу про витребування доказів, разом із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 1513, 27.02.2024 року подала до Сколівського районного суду Львівської області в оригіналі спадкову справу № 153/2023, заведеної 24.07.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Авдіївка Покровського району Донецької області. Сторони та інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Позивачка 1 [PERSON] , яка діє також в інтересах позивача 2 - неповнолітнього [PERSON] , у судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явилася, проте забезпечила явку своєї уповноваженої представниці - адвокатки Комарницької М.В., яка висловила позицію на підтримання позовних вимог з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому уточненому позові, просила уточнені позовні вимоги задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - Служба у справах дітей Сколівської міської ради Львівської області забезпечила у судове засідання з розгляду цієї справи по суті явку уповноваженого представника - провідного спеціаліста служби Коцибу Р.Б. , який висловив позицію на підтримання позовних вимог з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому уточненому позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання з розгляду цієї справи по суті не з`явилися, про поважні причини своєї неявки суд не повідомляли. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи у судовому засіданні порушення прав позивачки 1 [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах позивача 2 - неповнолітнього [PERSON] , за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких їх прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану міст Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 03.03.2005 року у відповідності до актового запису про шлюб № 51 (копія міститься у справі, а. с. 10), позивачка 1 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.03.2005 року, із зміною дошлюбного прізвища зазначеної позивачки. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 30.07.2008 року у відповідності до актового запису про народження № 24 (копія міститься у справі, а. с. 40), позивач 2 - неповнолітній [PERSON] народився [INFO] , а його батьками значаться [PERSON] та позивачка 1 [PERSON] .. [PERSON] , після смерті якого обоє позивачів мають намір оформити спадщину за законом першої черги як його дружина та його неповнолітній син, помер [INFO] у м. Авдіївка Покровського району Донецької області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.03.2023 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі актового запису про смерть № 49(копія міститься у справі, а. с. 9). Вказаний день смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини після його смерті. За життя спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження належними йому правами й обов`язками на випадок своєї смерті не зробив, відповідного заповіту у встановленому порядку не складав. Обоє позивачів, які бажають оформити спадщину після смерті чоловіка/батька [PERSON] , прийняли спадщину, так як на час відкриття спадщини після його смерті проживали та були зареєстрованими разом з ним в одному житловому будинку по [ADDRESS] , крім того вони у встановленому законом порядку та строки не відмовилися від спадщини після смерті чоловіка/батька [PERSON] .. До того ж, позивач 2 [PERSON] є неповнолітнім. Як вбачається з витребуваної від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції й оглянутої у судовому засіданні спадкової справи № 153/2023, заведеної 24.07.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Авдіївка Покровського району Донецької області, інші спадкоємці, які прийняли спадщину, - обоє відповідачів у справі як мати та ще один син спадкодавця [PERSON] , із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті зазначеного спадкодавця не верталися, а, навпаки, подали заяви про відмову від спадщини. Відтак, саме позивачка 1 [PERSON] та позивач 2 - неповнолітній [PERSON] за законом першої черги вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини після його смерті і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини й охоплюються пред`явленими позовними вимогами. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 49,1 кв. м., з котрої житлова площа - 15,8 кв. м., з верандою (позначена у технічній документації літерою «а»), господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б) та колодязя (позначений у технічній документації літерою К), воно збудоване у 2014 році, не є самочинним об`єктом будівництва. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 03.08.2023 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення позивачки 1 [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 12-15, 16-19). Як уже йшлося вище, позивачка 1 [PERSON] у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - позивача 2 [PERSON] , які прийняли спадщину у встановленому порядку після смерті чоловіка/батька [PERSON] , 24.07.2023 року зверталася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на спірне домоволодіння (копія міститься у справі, а. с. 20), однак 04.09.2023 року одержала відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії у наведеній частині за вих. № 414/01-16, через втрату правовстановлюючих документів (копія міститься у справі, а. с. 34). Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно . За змістом ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно з ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Враховуючи ту обставину, що незаконність набуття за життя [PERSON] права на спірне домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється сторонами у цій справі, то суд вважає, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавцем [PERSON] правомірно. При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння у цілому у повному об`ємі відсутні, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування позивачкою 1 [PERSON] та позивачем 2 - неповнолітнім [PERSON] у рівних частинах прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у державного нотаріуса, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав обох позивачів як єдиних спадкоємців першої черги за законом, які прийняли спадщину та не відмовилися у встановленому порядку від неї, після смерті спадкодавця [PERSON] , у спосіб визнання за ними відповідного спільного права на майно у порядку спадкування. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід визнати за позивачами [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] право спільної часткової власності - по частині за кожним, на домоволодіння у складі будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 49,1 кв. м., з котрої житлова площа - 15,8 кв. м., з верандою (позначена у технічній документації літерою «а»), господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б) та колодязя (позначений у технічній документації літерою К), розташованого за адресою: [ADDRESS] , - у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка/батька [PERSON] , який помер [INFO] у м. Авдіївка Покровського району Донецької області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою 1 [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою майнового характеру, у з розмірі 2586 грн. 95 коп. і підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного з відділень АТ КБ «ПриватБанк» від 20.09.2023 року, з урахуванням наведених вище роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», слід покласти на позивачку 1 [PERSON] , яка діє також в інтересах позивача 2 - неповнолітнього [PERSON] , як єдиних спадкоємців першої черги за законом усього спірного майна, які не відмовилися у встановленому порядку від спадщини. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, відповідні матеріали не містять.

Outcome: approved