Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Представник позивачки, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . З метою оформлення права на спадщину позивачка звернулася до приватного нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено й зв`язку із тим, що спірне будиноковолодіння відноситься до типу колгоспного двору, і частки членів колгоспного двору в ньому не виділені. Згідно довідки сільської ради головою колгоспного двору був дід позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням суду від 15 листопада 2023 року встановлено факт родинних відносин між позивачкою та померлим [PERSON] , а також встановлено, факт постійного проживання з ним на момент смерті. Просить суд визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Ломничук подав суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, подала суду заяву, про розгляд справи в її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви представників сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що «при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами». З введенням в дію з 01.07.1990 року Закону СРСР , а з 15.04.1991 року Закону України\~ "Про власність" колгоспні двори ліквідовано і в даній справі слід керуватися п. 6 постанови\~ Пленуму Верховного Суду України за \~\~№ 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Власність колгоспного двору регулювалася ст.ст. 120 126 ЦК УРСР\~(редакції 18.07.1963 року) і згідно ст. ст. 120, 123\~ ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносився\~до типу\~колгоспного двору,\~головою якого\~був дід\~позивачки [PERSON] .\~15\~квітня 1994\~року у\~даному житловому\~будинку проживали\~та були\~зареєстровані:\~ [PERSON] голова колгоспного двору; син [PERSON] член колгоспного двору (а.с. 18). Таким чином, кожному із них належить по 1/2 частці будинковолодіння. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору, та ще один член колгоспного двору, який набув право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/2 частині. Однак члени колгоспного двору не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору у встановленому законом порядку. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів № 76807 від 23 травня 2023 року право власності на спірне будинковолодіння зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20 вересня 1990 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 112 від 23 травня 1990 року. [INFO] помер дідусь позивачки [PERSON] , про що 07 жовтня 1998 року складено відповідний актовий запис за № 180 (а.с. 17). Станом на день його смерті у спірному будинковолодінні був зареєстрований та проживав син [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що 05 вересня 2007 року складено відповідний актовий запис за № 32 та підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Станом на день його смерті у спірному будинковолодінні проживала без реєстрації [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 листопада 2023 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також встановлено факт постійного проживання позивачки з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] (а.с. 12-15). З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак оформити спадкові права не в змозі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, що належить померлому, про що вказано нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , від 26 травня 2023 року, його загальна площа складає 42,0 кв.м., житлова 22,6 кв.м. Згідно звіту про оцінку майна № SY231215-001 від 15 грудня 2023 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 90 468 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Представник відповідача в поданій суду письмовій заяві не заперечив проти визнання права власності на будинковолодіння за позивачкою, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved