Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів в якому просив зобов`язати відповідача ПрАТ «Харківенергозбут» визнати настання форс-мажорних обставин по договору про постачання електричної енергії та зобов`язати відповідача виконувати умови договору постачання електричної енергії, а позивача звільнити від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем та відповідачем існує публічний договір на надання послуг постачання електроенергії. Відповідно до розділу 12 договору, визначені умови форс-мажорні обставини, згідно яких сторони договору звільняються від виконання умов договору та їх наслідків. Так відповідно до п. 12.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Згідно п. 12.2. під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Пунктом 12.3 передбачено строк виконання зобов`язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими заявами про те що його родина потрапила в складні життєву ситуацію та не має коштів на оплату комунальних послуг та послуги постачання відповідно до публічного договору, але відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати умови публічного договору в частині форс-мажорних обставин, тому позивач звернутися до суду з позовом про захист моїх прав. Ухвалою суду від 07.02.2024 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 23.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін. В судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~позовні вимоги\~підтримав та\~просив їх\~задовольнити а\~також зазначив,\~що \~введення на\~всій території\~України воєнного\~стану в\~наслідок збройної\~агресії рф\~на Україну\~та ті\~обмеження які\~діють для\~громадян та\~людей що\~перебувають в\~зоні бойових\~дій під\~загрозою ракетних\~та інших\~обстрілів,\~введення обмежень\~на пересування,\~повна відсутність\~громадського транспорту\~в населеному\~пункті де\~проживає його\~родина та\~відсутність сполучення\~з іншими\~населеними пунктами,\~введення комендантської\~години,\~відсутність будь\~якої роботи\~в населеному\~пункті с.\~Дар-Надежда\~ та\~багато інших\~обставин непереборної\~сили що\~стали причиною\~по якій\~його родина\~потрапила в\~складну життєву ситуацію, також проблеми зі здоров`ям відсутність коштів та будь-якого доходу всі ці та інші обставини непереборної сили стали причиною настання форс-мажорних обставин та невиконання зобов`язань за договором постачання електроенергії. Представник відповідача\~ПрАТ «Харківенергозбут»\~Бірюкова О.П.\~в судовому\~засіданні заперечувала\~проти задоволення\~позовних вимог\~позивача.\~В направленому\~відзиві на\~позовну заяву\~зазначила,\~що між\~позивачем та\~відповідачем укладено\~договір про\~постачання електричної\~енергії постачальником\~універсальних послуг\~від 01.01.2019.\~Відповідно до\~п.\~3.1.1\~розділу III\~Правил «Постачання\~(продаж)\~електричної енергії\~споживачу здійснюється\~за договором\~про постачання\~електричної енергії\~споживачу обраним\~споживачем електропостачальником,\~який отримав\~відповідну \~ліцензію,\~за вільними\~цінами,\~крім постачання\~електричної енергії\~постачальник універсальної\~послуги або\~постачальником «останньої\~надії».\~Ціни (тарифи,\~послуги постачальника\~універсальних послуг,\~постачальника «останньої\~надії» визначаються\~у встановленому\~законодавством порядку.\~Разом з\~тим,\~позивачем надано\~до суду\~інший публічний\~договір (про\~постачав електричної\~енергії споживачу,\~тобто за\~«вільними цінами»),\~що укладається\~з індивідуальними\~споживачами.\~Згідно п.\~1.2.8\~розділу І\~Правил «Постачальник\~універсальних послуг\~здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електрик енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальний універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил)». Публічний Договір у редакціях до 01.11.2023, з 01.11.2023 - 12.01.2024, та з 12.01.2024 (додаються). Публічний Договір розміщений у відкритому доступі за посилань https://zbutenergo.kharkov.Ua/node/610719. Згідно з п. 12.4. розділу 12 Договору «Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства». Позивачем не було повідомлено відповідача у відповідності до умов п. 12.4. Договору про настання таких обставин належним чином та у визначені строки. Тому у відповідача відсутні підстави вважати невиконання позивачем умов Договору такими, що сталися внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача дослідивши матеріали цивільної справи приходить висновку. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відносини, які виникають між споживачем електроенергії та енергопостачальником регулюються Цивільним кодексом України, Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про захист прав споживачів", "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312, і є обов`язковими для виконання кожною із сторін. Згідно ст. 205 ЦК України Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до ст. 208 ЦК України правочинами, які належить вчиняти у письмовій формі є: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Згідно абз. 5 ч. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідно до п. 7 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. У відповідності до положень ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема на електропостачання. Згідно положень п.2.1.4 розділу ІІ Правил договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з постачання електричної енергії на підставі Типового договору про постачання електричної енергії постачальний універсальних послуг. Публічний Договір розміщений у відкритому доступі за посилань. https://zbutenergo.kharkov.Ua/node/610719. Згідно з п.12.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком не переробної сили (форс-мажорних обставин). П. 12.2. Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. П. 12.3. Строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. П. 12.4. Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства. П.12.5. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови Споживача від оплати Постачальнику послуг, які були надані до їх виникнення. (а.с. 87 106). Згідно копії листа від 06.10.2023 року позивач [PERSON] звернувся з заявою до ПрАТ «Харківенергозбут» про настання форс-мажорних обставин в Україні та просив не переслідувати його з метою вимагання коштів за спожиту електроенергію в судовому порядку. (а.с. 10 -11) Відповідно до\~листа ПрАТ «Харківенергозбут» від 18.10.2023 року №04-18/8441 відповідач повідомив позивача про розгляд електронного звернення з приводу розрахунків за спожиту електричну енергію та інших питань. Так було зазначено , що станом на 30.09.2023 року позивач має заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 27455,92 грн. з урахуванням оплати від 12.02.2022 у сумі 1000 грн. А також було зазначено з посиланням на п.2 постанови НКРЕКП «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії. У тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в України воєнного стану» від 25.02.2022 №332 споживаючи повинні вживати вичерпних заходів з оплати електричної енергії та інших послуг, отриманих на ринку електричної енергії відповідно до договорів (а.с. 12). Згідно відповіді ПрАТ «Харківенергозбут» від 25.04.2023 року № 04-18/3784 відповідач повідомив позивача про розгляд електронного звернення з приводу розрахунків за спожиту електричну енергію та інших питань. Так було зазначено, що згідно з п. 12.4. розділу 12 Договору «Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства». Позивачем не було повідомлено Товариство у відповідності до умов п. 12.4. Договору сипанні про настання таких обставин належним чином та у визначені строки а також зазначено про порядок здійснення такого повідомлення. (а.с. 109). Відповідно до частини 1\~статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»\~Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2\~статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»). Згідно з частиною 3\~статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»\~Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Так, Верховний Суд у постанові від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21 виклав наступні висновки щодо застосування\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»: ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності; форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом; наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката. У постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22 викладено наступні висновки: лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин; форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання; наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. У постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22 викладено наступні висновки: Торгово-промислова палата України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили); вказаний лист Торгово-промислової палати України адресований «всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів. Його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні; лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2023 у справі № 922/999/22 викладено наступні висновки: лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»; наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку; сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань. У постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 912/750/22 викладено висновок про те, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року не можна вважати сертифікатом у розумінні\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини. Із наведеного вище вбачається, що чинним законодавством та сталими висновками Верховного Суду, які повинні враховуватись судами, унормовано те, що підтвердженням настання дії форс-мажорних обставин, як умови можливості звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору, є саме сертифікат Торгово-промислової палати України. Однак матеріали справи не містять такого сертифікату, який був виданий за зверненням позивача. Ще одним обов`язковим критерієм звільнення винної сторони від відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання і обставинами непереборної сили, який на практиці визначається завжди щодо кожного спірного зобов`язання окремо. У ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2022 року № 309, вся територія Красноградського району, Харківської області перебувала у зоні виникнення можливих бойових дій з 24 лютого 2022 року по 09 червня 2023 року. Разом з тим позивачем не надала жодних доказів про наявність форс-мажорних обставин, які б перешкодили йому сплатити заборгованість за договором з електропостачання. При цьому причиною неможливості виконання свого зобов`язання у строки визначені договором, позивач зазначає проведення бойових дій на території місця проживання, постійні повітряні тривоги та відсутність транспортного сполучення, що унеможливлювало для нього та членів його сім`ї працювати та отримувати доходи для погашення заборгованості. Відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо. Проте, не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. При цьому боржником не доведений причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, який остання не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, зважаючи на те, що, ним не надано належних доказів на звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання договору, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed