Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось до Самарського районного суду м. Дніпропетровська\~з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 13 грудня 2018 року [PERSON] уклав з АТ "Альфа Банк" Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631074704. Відповідно до умов Кредитного договору позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання відповідачем умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед позивачем протягом 30 календарних днів з дня отримання від позивача інформації. Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредиту, однак відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 156464,46 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк". Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року Просили суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за Кредитним договором №631074704 від 13 грудня 2018 року в розмірі 156464 грн. 46 коп. Ухвалою від 05.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, скористався правом на подання відзиву у якому просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач у позовній заяві вказав, що кредитний договір був укладений між ним та банком 12.05.2023 року. Проте, жодних угод із позивачем у 2023 році він не укладав. Договір щодо оферти з банком ним було підписано 13.12.2018 року. В позові зазначено про те, що заборгованість за кредитом складає 156464,46 грн. При цьому, із позову та доданих документів не вбачається із чого складається сума заборгованості, яке тіло кредиту, які відсотки, пеня або штрафи, комісія нарахована та на що саме, є незрозумілим. Крім того, до позовної заяви позивачем не долучено первинних документів, які б могли підтвердити наявність заборгованості та її розмір. До того ж, кредитним договором не узгоджені умови щодо списання процентів за овердрафт та інші, хоча із виписки по рахунку вбачається, що банком списувались кошти як проценти за овердрафт, сплата комісії за обслуговування основної картки. Акцепт, доданий до позову не містить ні мокрої печатки, ні дати підписання. Чи уповноважена голова правління підписувати факсимільним підписом вказані документи є незрозумілим. Крім того, долучений до позову паспорт споживчого кредиту, із яким ознайомлювали споживача та який був ним підписаний не свідчить про укладання Кредитного договору. Досудову вимогу від 12 січня 2024 року він не отримував, тоді як кредитор лише у випадку незадоволення вимоги кредитора може звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, заявлені позивачем вимоги є безпідставними, не доведеними належними доказами, та такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, надані докази, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні,\~оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. 13 грудня 2018 року [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» підписав оферту на укладання Угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631074704, за умовами якого АТ«Альфа-Банк» зобов`язався надати кредит зі встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі 2000 000,00 грн., процентна ставка за користування Кредитною лінією для торгових операцій встановлено, або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 26 % річних. Також підписана анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції Акціонерного товариства АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб ПАТ«Альфа-Банк», паспорт споживчого кредиту, в сукупності становлять кредитний договір. Відповідно оферти [PERSON] запропонував АТ "Альфа-Банк" укласти з ним Угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ«Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту "кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії", сума доступного кредиту 200000,00 грн., процентна ставка 0,01 % річних, тип ставки - фіксована, умови обслуговування кредитної картки міжнародна платіжна карта MasterCard DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту випуску. Всі відносини, що не врегульовані угодою, запропонував врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.ua (п. 5 Оферти). Також з наданого позивачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму кредиту 200 000,00 грн., строк кредитування - 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов Договору, процентну ставку 0,01 %. 30 листопада 2022 року найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» змінено на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». Отже, факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: офертою із акцептом на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкети-зяави про акцепт, паспорту споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір. Вказані документи були підписані обома сторонами, мають відповідні дані та реквізити. Сумнівів у достовірності вказаних письмових доказів у суду не виникає, тому суд визнає їх належними та допустимими. Сам відповідач у відзиві на позов визнав факт підписання оферти з банком. Проте, що позивач у позові зазначив, що кредитний договір із відповідачем був укладений 12.08.2023 року, а не як встановлено судом 13.12.2018 року, то суд це розцінює, як описку, яка не впливає на фактично встановлені судом обставини справи. Отже, у зв`язку з порушенням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка, за розрахунком банку, станом на 17 липня 2023 року, становить 156464,46 грн., і складається з заборгованості: 51271,81 грн. - по тілу кредиту; 11390,57 грн. - по відсоткам за користування кредитом; 90248,52 грн. - по простроченому тілу кредиту; 3553,56 грн. - по овердрафту (несанкціонована заборгованість). Відповідно до ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Позивачем у справі доведено порушення [PERSON] кредитних зобов`язань, у зв`язку із чим утворилася кредитна заборгованість у розмірі 156464,46 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь кредитора. Приходячи до такого висновку, суд не приймає до уваги доводи викладені відповідачем у відзиві на позов, виходячи з такого. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15 зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 205/4176/18, від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. Обґрунтовуючи право вимоги за кредитним договором, банк надав суду, зокрема, розрахунок заборгованості за кредитом та виписку з особового рахунку позичальника\~ [PERSON] . З виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 13 грудня 2018 року по 17 липня 2023 року вбачається факт надання банком кредитних коштів, користування позичальником кредитними коштами, а також часткове погашення позичальником кредитної заборгованості. В той же час, відповідачем належними доказами не спростовано факту надання банком кредитних коштів, існування заявленої банком заборгованості, не надано контррозрахунку на спростування наданого банком розрахунку, або доказів повернення кредитних коштів у повному обсязі, не проведено експертне дослідження за власною заявою, як і не заявлено клопотань про призначення судом судово-економічної експертизи у справі. Щодо стверджень відповідача, що із жодного наданого позивачем документу не вбачається із чого складається сума заборгованості, то суд їх вважає безпідставними, оскільки в розрахунку заборгованості чітко зазначено складові кредитної заборгованості. Що стосується доводів відповідача про списання кредитором процентів за овердрафт, то суд їх до уваги не приймає, оскільки вимог щодо стягнення такої складової суми заборгованості позивач до відповідача за дійсним позовом не висуває. Крім того, відповідачем не було надано доказів того, що протягом п`яти років користування кредитними коштами він звертався до банку з приводу неправильності чи некоректності нарахування сум за кредитом. Твердження відповідача, що ним не отримувалась досудова вимога про повернення кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем були долучені докази, що така вимога направлялась. Крім того, надсилання такої вимоги є правом, а не обов`язком кредитора на досудове врегулювання спору. Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тож з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості у повному обсязі. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 2684,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved