Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя в інтересах Запорізької міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в обґрунтування якої вказав про те, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 22.11.2006 належить квартира [ADDRESS] . 24.03.2011 між [PERSON] та громадянином РФ [PERSON] укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу КияницеюН.В. та зареєстрований за № 960. Згідно із п. 1 спадкового договору набувач - громадянин РФ [PERSON] зобов`язується виконувати передбачені договором розпорядження відчужувача - [PERSON] і, в разі її смерті, набуває право власності на належне відчужувану майно, а саме квартиру [ADDRESS] , житловою площею 33,9 кв.м, загальною площею 53,44 кв.м. Розділом ІІ спадкового договору встановлені обов`язки набувача, згідно яких за життя відчужувана на набувача за договором покладається обов`язок сплачувати у встановлені строки комунальні платежі, а також вартість послуг за користування електроенергією та міським телефонним зв`язком (п.2.1 договору). У разі смерті відчужувача набувач зобов`язаний поховати його у м.Запоріжжя на центральній алеї Першотравневого кладовища поряд із батьками відчужувана, з дотриманням ритуалу, який буде діяти на момент поховання; встановити на могилі відчужувана надмогильну споруду та на власний розсуд визначити зовнішній вигляд, розміри надмогильної споруди та матеріал з якого вона виготовляється, а також її вартість (п.2.2). Відповідно до п. 3.1 спадкового договору, право власності на квартиру, що є предметом спадкового договору, виникає у набувача в разі виконання ним умов договору та після смерті відчужувана. Право власності на зазначену у договорі квартиру підлягає державній реєстрації згідно із законодавством. Листом приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. від 08.11.2023 № 520/01-16 повідомлено, що станом на 08.11.2023 жодної заяви, яка свідчить про волевиявлення відносно спадкового майна, в тому числі заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна [PERSON] не надходило, заходи щодо охорони спадкового майна нею не вживалися. Окрім цього, 07.02.2023 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №12023082050000295 внесені відомості за ч. 1 ст.115 КК України за фактом смерті [PERSON] , [INFO] .Під час проведення в межах вказаного кримінального провадження огляду квартири [ADDRESS] на у кімнаті підлозі був виявлений труп [PERSON] , [INFO] , із ознаками муміфікації. Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 28.02.2023 № 759, складеного КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , причина смерті останньої не встановлена через муміфікацію трупа. У подальшому, Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за заявою співробітника КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР 22.02.2023 за № 02 був складений актовий запис про смерть [PERSON] та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Окрім цього, за відомостями КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 28.04.2023 № 02.2-05/1757 оскільки труп [PERSON] тривалий час не був затребуваний родичами, останнє передало свідоцтво про смерть [PERSON] до СКП «Запорізька ритуальна служба» для поховання. Так, згідно листа СКП «Запорізька ритуальна служба» від 01.08.2023 № 594, [PERSON] похована 12.05.2023 на Кушугумському кладовищі (квартал 75, ряд 7, місце 4) як безрідна особа за місцеві кошти. Ураховуючи наведені вище обставини, прокурор вважає, що відповідачем не виконані належним чином умови спадкового договору, укладеного між ним та [PERSON] , в частині здійснення її поховання. Також прокурор вказує на те, що за відомостями ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 29.03.2023 № 001- 32/735, за адресою: [ADDRESS] укладено 08.02.2013 договір про користування електричною енергією з [PERSON] . Заборгованість за електричну енергію перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» за період до 01.01.2019 становить 43,64 грн. Згідно відповіді ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» від 27.07.2023 №7902, станом на 20.08.2021 за особовим рахунком, зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , обліковувалася заборгованість на загальну суму 13 670,64 грн. Проте, у березні 2023 ПАТ «Запоріжжяобленерго» були скориговані обсяги споживання електроустановки за минулі періоди, через що з боку ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» був здійснений перерахунок вартості спожитої електричної енергії, тому станом на 27.07.2023 заборгованість відсутня. Одночасно зазначено, що з 20.08.2021 по теперішній час кошти на особовий рахунок споживача щодо оплати наданих послуг не надходили. За відомостями КП «Водоканал» від 12.07.2023 №3644/23/08 за вказаною адресою за період з 24.03.2011 по 20.08.2021 наявна заборгованість за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на загальну суму 2 782,80 грн. Згідно листа ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» від 27.07.2023 № 573 за послуги із поводженням побутовими відходами за період з 24.03.2011 по 20.08.2021 наявна заборгованість на загальну суму 1 269,81 грн. Остання оплата послуг була проведена 11.10.2019 на суму 74,40 грн. За відомостями КП «Запоріжремсервіс» від 03.08.2023 №2197/08-05 за послуги управління багатоквартирним будинком станом на 20.08.2021 наявна заборгованість на загальну суму 9 409,91 грн. Враховуючи, що стороною зобов`язання є громадянин РФ, який згідно спадкового договору проживає на її території, окружною прокуратурою з метою встановлення обставин щодо перетину останнім кордону території України здійснені відповідні запити. За відомостями Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.03.2023 № 91-10932/18/23-вих та від 15.03.2023 №91-10935/18/23-вих, відомості щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями Bogomolov Pavel чи [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Згідно листа ВДРАЦС Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) від 29.03.2023 №1754/06.10.-36, актові записи про шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, народження чи смерті відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено. За відомостями Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 23.02.2023 №968/06.10-36 актові записи про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть та народження дітей відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 27.04.2023 № 04-45/3/537, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.08.1971. Разом із нею зареєстровані особи відсутні. За відомостями Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 14.06.2023 № 732/01-09, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (інформаційна довідка від 14.06.2023 № 72816372), заповіти не посвідчувалися (інформаційна довідка від 14.06.2023 № 72816379). У зв`язку із викладеними обставинами прокурор просить задовольнити позовні вимоги. Запорізька міська рада підтримала позов прокурора та просила задовольнити їх. Відповідач у справі відзиву на позов не надав. Відповідач у судові засіданні не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце їх проведення шляхом публікацій оголошень на офіційному сайті Судової влади України. Згідно із ст. 498 ЦПК України, у випадку, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Питання судових доручень регулюються статтями 1-16 Гаазької конвенції з питань цивільного процесу від 1 березня 1954 року, Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або торговельних справах від 15 листопада 1965 року, Конвенцією про збір за кордоном доказів по цивільних та торговельних справах від 18 березня 1970 р., статтями 4-19 Мінської конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, а також консульськими конвенціями. 24 лютого 2022 року Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з РФ без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. Проте, у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами), за зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією РФ проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання Українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану. Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права. Крім того, відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ «Укрпошта» припинила поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються. Ураховуючи наведене, судом вжито усіх можливих заходів, які доступні на сьогоднішній день, ураховуючи військову агресію зі сторони РФ, щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань. Дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності із поясненнями сторін та фактичними обставинами справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 28.02.2023 № 759, складеного КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , причина смерті останньої не встановлена через муміфікацію трупа. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) за заявою співробітника КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР 22.02.2023 за № 02 складений актовий запис про смерть [PERSON] та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 22.11.2006 належала квартира [ADDRESS] . Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 27.04.2023 № 04-45/3/537, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.08.1971. Разом із нею зареєстровані особи відсутні. Відповідно до інформації, наданої Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 14.06.2023 № 732/01-09, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (інформаційна довідка від 14.06.2023 № 72816372), заповіти не посвідчувалися (інформаційна довідка від 14.06.2023 № 72816379) Згідно із інформацією, наданою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В. від 08.11.2023 № 520/01-16 станом на 08.11.2023 жодної заяви, яка свідчить про волевиявлення відносно спадкового майна, в тому числі заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна [PERSON] не надходило, заходи щодо охорони спадкового майна нею не вживалися. За змістом ч.1 ст.338ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, у зв`язку з наявністю спору про право на спадкування після померлої [PERSON] , окружною прокуратурою обґрунтовано скеровано саме позовну заяву для її розгляду за правилами позовного, а не окремого провадження. За правилами, визначеними ст. 1216, 1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1272 ЦК України унормовано, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, до теперішнього часу спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] жодною особою не прийнято, наявності спадкоємців за законом та заповітом судом не встановлено. Норми статті 1277ЦК України регламентують, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Запорізька міська рада як орган, уповноважений здійснювати як захист порушених інтересів держави, так і захист порушених інтересів Запорізької міської територіальної громади, повинна була вжити заходи до визнання спадщини відумерлою, зокрема шляхом пред`явлення відповідної позовної заяви. Суд вважає за необхідне наголосити, що цивільні права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором, чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог ст. 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором, або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, суд дійшов висновку, що у межах даної справи звернення до суду здійснено із дотриманням визначеного чинним цивільним законодавством порядку для визнання спадщини відумерлою та її передання територіальній громаді, відповідно, обраний спосіб захисту є ефективним й не суперечить закону. В даному випадку інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. Такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Наведене свідчить про те, що спадщина набуває статусу відумерлої саме після набрання чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається територіальною громадою з моменту реєстрації цього права (п.71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 461/12525/15-ц). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №461/12525/15-ц. пр.№14-190цс20 викладено висновок про те, що орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовом в порядку позовного провадження на захист свого інтересу. Тому, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог. Фактичні обставини у справі, встановлені судом, підтверджені належними письмовими доказами, які узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності. Оцінивши наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із приписами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved