Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

В грудні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 17 січня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22033000106978, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 17 січня 2024 року. Банк перерахував кредитні кошти на особистий рахунок боржника. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідачки за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду борг за кредитним договором відповідачки становить 64342,49 грн. Частинами 1, 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Після введення карантину Законом №540 внесено зміни, зокрема до розділу «Прикінцеві та перехідні положення «Цивільного процесуального кодексу України, та доповнено п. 12 наступного змісту «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У зв`язку із вказаним 3% річних та індекс інфляції нараховується за період з 15.12.2021 по 23.02.2022. У відповідності до ст. 625 ЦК України відповідачка зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за кредитним договором, що становить: дата початку 15.12.2021, дата закінчення 23.02.2022, кількість днів 70, сума заборгованості 45354,51 грн., відсоткова ставка 3%, проценти 260,94 грн., всього 260,94 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України відповідачка також зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за кредитним договором, що становить: місяці прострочки 15.12.2021 по 23.02.2022, індекси інфляції, що перемножуються 100.6% х 101.3% х 101.6%, індекс інфляції 103.538%, сума заборгованості 45354,51 грн., сума боргу з урахуванням інфляції 46\~959,15 грн., збитки від інфляції 1604,64 грн., всього 1604,64 грн. Враховуючи санкції ст. 625 ЦК України заборгованість за кредитним договором становить 66208,08 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 45354,51 грн., прострочена заборгованість по відсотках 3363,98 грн., прострочена заборгованість по комісії 15\~624 грн., збитки від інфляції 1604,64 грн., 3% річних ( відповідно до ст. 625 ЦК України) 260,94 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,2 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6890 грн. 20\~грудня 2023\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~вказаним позовом\~та ухвалено\~провести розгляд\~справи у\~порядку спрощеного\~провадження без\~повідомлення сторін\~за наявними\~у справі\~матеріалами.\~Сторонам роз`яснено\~право подати\~до суду\~заяви по\~суті справи\~та встановлені\~строки для\~їх подання. Відповідачка у встановлені судом строки відзив на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №22033000106978, укладеного 17 січня 2019 року з АТ «Банк Кредит Дніпро», відповідачка [PERSON] отримала кредит на споживчі потреби в сумі 49600,00 грн., строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 17 січня 2024 року, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 3,5% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на строкову заборгованість за кредитом 56,0% річних, що що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 11-12) 15 грудня 2021 р. між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі і до відповідачки [PERSON] , що підтверджується копіями: договору факторингу №15/12/21, витягу з реєстру боржників до договору факторингу (а.с. 13-19, 20) З довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14 грудня 2021 року заборгованість відповідачки за кредитним договором №22033000106978 від 17.01.2019 складає 64342,49 грн., з яких: 45354,51 грн. залишок простроченого кредиту, 3363,98 грн. залишок прострочених відсотків, 15624 грн. залишок прострочених комісій (а.с. 90-93) Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача заборгованість по кредитному договору в заявленому розмірі 66208,08 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 45354,51 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 3363,98 грн., прострочена заборгованість по комісії 15624 грн., збитки від інфляції 1604,64 грн. та 3% річних 260,94 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Оскільки витрати позивача на правову допомогу у розмірі 6890,00 гривень не є пропорційними та співмірними предмету спору, то суд вважає за необхідне стягнути 3000 гривень на відшкодування вказаних витрат.

Outcome: approved