Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

26 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з позовом ( який в подальшому 17 червня 2023 року позивачем був уточнений) до відповідача, в якому просить визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного порядку спілкування з дітьми у разі знаходження їх на території України,: - кожного понеділка , середи та п`ятниці з 16:00 до 19:00 години , без присутності матері [PERSON] з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька за бажанням дітей; -кожної другої та четвертої суботи з 16:00 до 19:00 години без присутності матері , з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька , за бажанням дітей; - кожної другої та четвертої неділі з 16:00 до 19:00 години без присутності матері , з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька , за бажанням дітей; -щороку 18 березня у день народження дітей з 16:00 до 19:00 години , без присутності матері ,з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька , за бажанням дітей; -щороку на свята : Новий рік , Різдво , Великдень , 9 травня, День Незалежності України з 16:00 до 19:00 години , без присутності матері, з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька , за бажанням дітей; -під час перебування дітей у навчальних закладах батько має право відвідувати дітей без обмеження в часі з урахуванням розкладу навчально - виховного процесу. - на час перебування дітей за межами території України з матір`ю зобов`язати відповідача забезпечити позивачу спілкування (контакт) з дітьми , кожної неділі не менше 2 годин за допомогою будь-якого додатка чи месенджера у форматі телефонного зв`язку та/або відеозв`язку. В обгрунтування позову зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2021 року розірвано .Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Починаючи з осені 2021 року відповідач з дітьми проживає окремо, у зв язку з чим позивач позбавлений можливості приймати участь у вихованні дітей. У зв`язку з повномаштабним вторгненням російської федерації на територію України відповідач з дітьми виїхала за кордон, проте відповідач свідомо почала приховувати інформацію стосовно місця знаходження дітей. З лютого 2022 року позивач не має змоги зв`язатися з відповідачем , оскільки остання навмисно заблокувала телефон позивача. Позивач вважає, що відповідач порушує права позивача на участь у житті дітей . В подальшому, у разі повернення відповідача разом з дітьми на територію України , позивач вважає, що для забезпечення належних йому батьківських прав необхідно встановити порядок побачень з дітьми. 29 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження . 30 грудня 2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що доводи позивача про перешкоди у спікуванні з дітьми не підтверджені жодними доказами . 27 січня 2022 року ухвалою суду виключено Службу у справах дітей по Шевченківському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради із числа третіх осіб ,як неналежну та залучено у справі в якості третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. У зв`язку із введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану та проведенням бойових дій на території Харківської області розгляд по справі не відбувся. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу 21.04.2022 року передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21.07.2022 року було прийнято до розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.02.2023 року справу було передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою суду від 24 березня 2023 року позовну заяву прийнято до свого провадження та розгляд справи призначений в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 березня 2023 року ухвалою суду клопотання позивача про витребування доказів задоволено. 26 жовтня 2023 року ухвалою суду підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала , просила його задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково , проти спілкування з дітьми через телефонний зв`язок він не заперечував, проти встановлення порядку спілкування на території України заперечував посилався на те, що ці позовні вимоги є передчасними ,так як на дайни час діти знаходяться за межами України, у Республіці Польща в м. Варшава. \~\~ Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. \~\~ Відповідно до\~ч.1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь - якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вислухавши вступні слова представників позивача та відповідача , розглянувши заяви сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 05 листопада 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2021 року розірвано . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії листа ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в харківській області [PERSON] зверталася до поліції щодо вжиття заходів до [PERSON] . Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 16.08.2023 року 05.04.2023 року діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перетнули державний кордон України. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року усунуті [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За\~статтею 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі\~статтею 158 СК України\~за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою\~статті 159 СК України\~передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22) вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Ні міжнародні, ні національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання, спілкування та виховання з дітьми. Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до\~статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». З висновку органу опіки та піклування №167 від 08.04.2024 року Департамент служб ,який діє від імені органу опіки та піклування , вважає за доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначивши час: кожної неділі за допомогою будь-якого додатка чи месенжера у форматі телефонного зв`язку та /або відеозв`язку . У разі проживання дітей на території України визначити час: щосереди з 16.00 до 19.00 ; перша третя субота місця з 16.00 до 19.00 ; друга ,четверта неділя місяця з 16.00 до 19.00: 18 березня кожного року з 16.00 до 19.00 . Усі зустрічі батька з дітьми відбуваються зі згодою дітей. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 року, § 78). Таким чином, вирішуючи цей спір, суд виходить з рівності прав та обов`язків матері та батька у вихованні дітей одночасно враховуючи, що така рівність не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Після проголошення воєнного стану в Україні, відповідачка [PERSON] з дітьми змінили своє місце проживання і на даний час проживає з ними у Республіці Польща в м. Варшаві. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Позивач та відповідачка мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дітей відповідачка не має, хоч діти і проживають з нею. Наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дітей. Існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дітьми, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові дітей, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними.\~\~\~Діти повинні спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком. Тому, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме суд вважає, за необхідне визначити [PERSON] наступний спосіб у спілкуванні та вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначивши час: кожної неділі за допомогою будь-якого додатка чи месенжера у форматі телефонного зв`язку та /або відеозв`язку ;у разі проживання дітей на території України визначити час: щосереди з 16.00 до 19.00 ; перша третя субота місця з 16.00 до 19.00 ; друга ,четверта неділя місяця з 16.00 до 19.00: 18 березня кожного року з 16.00 до 19.00 . Усі зустрічі батька з дітьми повинні відбуваються зі згодою дітей. Порядок виконання вище визначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном.\~На час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном, зобов`язати матір дітей [PERSON] організувати щоденне спілкування дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . [INFO] , з батьком [PERSON] у режимі відеозв`язку через мобільні телефони у період часу з 19.00 год. протягом 30 хвилин, оскільки участь батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними відповідатиме інтересам дітей, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дітей та батьків, а також рівність прав батьків щодо дітей. При цьому, обґрунтованим і доцільним є відстрочення виконання рішення місцевого суду щодо визначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей на період дії в Україні воєнного стану та перебування дітей в цей час за кордоном. Таке процесуальне рішення відповідає положенням\~ст. 267 ЦПК України\~і ухвалене судом задля убезпечення дітей від загрози їх життю та здоров`ю, що являється найголовнішою прерогативою. Відтак, з наведених вище мотивів суд вважає, що визначений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей, підтримку зв`язків між батьками.\~А тому позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Окремо суд зауважує, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунками між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 року у справі № 569/14585/21). У зв`язку з цим звертається увага на те, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. На підставі викладеного,

Outcome: partial