Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

21.02.2024 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивачка покликається на те, що 22.02.2017 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Фактично малолітні діти зареєстровані та проживають з нею, а також перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що подальше спільне життя з чоловіком є неможливим, оскільки у них різні погляди на життя, між ними існує психологічна несумісність, що призводить до постійних суперечок. Протягом тривалого часу вони з відповідачем не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Їх шлюб носить формальний характер. Вважає, що подальше збереження сім`ї та шлюбу є неможливим, перебування у шлюбі суперечить її правам та інтересам. Вважає, що примирення між ними є неможливе. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; дітей залишити на проживання з нею. Після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить позов задовольнити. Відповідач подав заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі. Не заперечує щодо пзовних вимог. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 22.02.2017 року, сторони зареєстрували шлюб 22.02.2017 року, місце державної реєстрації Івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 273 (а.с. 3). Від шлюбу у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8).\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу відповідачці змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». При подачі позову позивачка сплатила 1211,20 грн. судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 10). Зважаючи, що відповідач визнав позов, то у відповідності до ст. 142 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 % сплаченого позивачем судового збору за подачу даного позову у сумі 605,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved