Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У суд\~звернулася [PERSON] \~із позовом\~до Рожищенської\~міської ради\~Луцького району\~Волинської області\~про визнання\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~померлого [INFO] [PERSON] \~права на\~завершення приватизації\~квартири [ADDRESS] (далі\~ квартира\~ [ADDRESS] ), розпочатої [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовується тим, що на підставі ордера на житлове приміщення від 29 жовтня 1986 року № 84 сестра позивача [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] вселилися до квартири [ADDRESS] . [INFO] в них народився син [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . 21 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] , однак не встигла завершити її, оскільки [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина (право на завершення приватизації вказаної квартири), яку прийняв син [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем, однак, через хворобу не завершив приватизацію квартири [ADDRESS] і [INFO] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку, шляхом подання\~нотаріусу відповідної\~заяви, прийняла позивач [PERSON] \~як спадкоємець\~третьої черги. У відзиві на позовну заяву відповідач Рожищенська міська\~рада Луцького\~району Волинської\~області заперечує проти позову та зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Рожищенської селищної ради від 29 жовтня 1986 року [PERSON] отримала ордер № 84 на квартиру [ADDRESS] . 23 лютого 2022 року вона звернулася до виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області із заявою про передачу вказаної квартири у приватну власність. Проект рішення на розгляд виконавчого комітету не виносився і зазначене питання було зняте з розгляду у зв`язку з тим, що [INFO] [PERSON] померла. За таких обставин, оскільки [PERSON] хоча за життя і висловила волю на приватизацію квартири [ADDRESS] , однак померла до прийняття компетентним органом відповідного рішення, але до збігу строку, встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», то спадкоємці не вправі вимагати визнання за ними права власності на цю квартиру. [PERSON] за життя не звертався до виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області із заявою про завершення розпочатої його матір`ю приватизації квартири [ADDRESS] , а позивачем доказами не доведено обставину його об`єктивної неможливості звернення до уповноважених органів з метою реалізації цього права. У відповіді на відзив позивач [PERSON] наголошує на тому, що Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області у поданому відзиві визнає ті обставини, що [PERSON] була наймачем квартири [ADDRESS] і 23 лютого 2022 року звернулася до них із заявою про приватизацію цього житла, однак заява розглянута не була через її смерть. Зазначає, що через постановлений [PERSON] діагноз туберкульоз легень, останній був обмежений у контактах з людьми та важко хворів, тому не зміг завершити приватизацію квартири [ADDRESS] . Після смерті матері він вкрай рідко виходив на вулицю, постійний догляд за ним здійснювала позивач, зокрема купувала продукти харчування, ліки, готувала їжу та прала одяг. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує на те, що право на звернення до органу приватизації є особистим майновим правом суб`єкта, тісно пов`язане з ним, реалізація якого залежить від його особистої волі, а тому таке право припиняється із смертю даного суб`єкта. Тому, оскільки [PERSON] не використав право на звернення до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, реалізація якого залежала лише від його особистої волі, то таке право припинилося у день його смерті. Оскільки позивач [PERSON] не є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , тому просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 1 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено підготовче засідання, а також витребувано копію спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо [PERSON] . Згідно з ухвалою суду від 20 березня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] і її представник [PERSON] підтримали позовну заяву. Допитана в порядку ч. 1 ст. 92 ЦПК позивач [PERSON] показала, що [PERSON] є її рідною сестрою. У 1986 року остання разом із своїм чоловіком [PERSON] вселилися у квартиру [ADDRESS] , де прожили все життя. У 1989 році у подружжя народився син [PERSON] . У 1995 році [PERSON] помер. У спірній квартирі залишились проживати [PERSON] та її син [PERSON] . У 2022 році [PERSON] звернулася до виконавчого комітету із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] , однак через декілька днів померла. Тому, коли [PERSON] залишився один і тяжко хворів, позивач здійснювала за ним догляд до дня його смерті. Інших близьких родичів, окрім [PERSON] і [PERSON] ,\~в нього\~не було.\~Після його\~смерті позивач\~дізналась,\~що квартира\~ [ADDRESS] \~не була\~приватизована.\~ Представник позивача [PERSON] давав пояснення, близькі за змістом до обгрунтувань позову та відповіді на відзив. Представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився. До суду від міського голови надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, [PERSON] підтримала позов. Зазначила, що [PERSON] незадовго до своєї смерті розповіла їй та позивачу, що [PERSON] хворією відкритою формою туберкульозу, тому [PERSON] після її смерті здійснювала догляд за [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача і третьої особи, показання позивача та свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] і серії [NUMBER] , свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER] та серії [NUMBER] підтверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними сестрами. Судом з копії свідоцтва про народження серій [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] і [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до ст.\~1216\~Цивільного\~кодексу\~України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.\~1217\~ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст.\~1223\~ЦК передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Приписами ст.\~1258\~ЦК\~визначено,\~що\~спадкоємці\~за законом\~одержують\~право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Нормою ст. 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК). За приписами ст. 1263 ЦК слідує, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. За змістом частин 1, 3 ст.\~1268\~ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20\~листопада 2023\~року №\~74812653 дані про заповіти чи спадкові договори [PERSON] відсутні. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 7 лютого 2024 року № 75735814 відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] відсутні. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] . За змістом копії довідки Управління ЦНАП та соціального захисту населення Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 15 січня 2024 року № 24/06-31/2-24 слідує, що [PERSON] до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] разом із сином [PERSON] . Отже, [PERSON] як спадкоємець першої черги прийняв спадщину після померлої [PERSON] шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Як убачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20\~листопада 2023\~року №\~74812516 відомості про заповіти чи спадкові договори [PERSON] відсутні. За змістом копії довідки Управління ЦНАП та соціального захисту населення Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 15 січня 2024 року № 25/06-31/2-24 слідує, що [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав одиноко у квартирі [ADDRESS] . З копії заяви [PERSON] (зареєстрованої за № 704) вбачається, що 20 листопада 2023 року позивач звернулася до Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Із копії заяви [PERSON] (зареєстрованої за № 705) слідує, що 20 листопада 2023 року третя особа звернулася до Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Отже, у встановлений законом строк позивач [PERSON] як спадкоємець третьої черги прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON] шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, а третя особа [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Матеріали спадкової справи № 256/2023, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , не містять відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями першої та другої черги, а також іншими, окрім позивача, спадкоємцями третьої черги. Постановою державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області від 29 січня 2024 року № 42/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. З копії ордера на житлове приміщення № 84, виданого виконавчим комітетом Рожищенської селищної Ради народних депутатів 29 жовтня 1986 року, та копії довідки Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 26 січня 2024 року № 160/02-25/2-24, вбачається, що [PERSON] надано право на зайняття квартири [ADDRESS] . У копії повідомлення КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради від 23 січня 2024 року № 357/01-04 значиться про те, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. За змістом копії довідки Відділу ЦНАП Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 22 лютого 2022 року № 123/06-31/01-22 слідує, що за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватизація майна на території Рожищенської територіальної громади Луцького району Волинської області [PERSON] не проводилася. Згідно з листом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 23 січня 2024 року № 126/02-24/2-24, копією заяви [PERSON] , витягу з журналу реєстрації заяв та прийнятих документів (приватизації житла), вбачається, що 23 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області із заявою про передачу у приватну власність квартири [ADDRESS] . Вирішення зазначеного питання було знято з розгляду у зв`язку з тим, що [PERSON] [INFO] померла. Із копії технічного паспорта (реєстраційний номер: ТІ01:9484-4238-8673-4457), виготовленого 22 лютого 2022 року на замовлення [PERSON] , слідує, що загальна площа приміщень квартири [ADDRESS] 28,1 м2, житлова площа 16,1 м2. Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 345 ЦК фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Приписами ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Положеннями частин 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян\~здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення), яким визначено порядок передання квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. У п. 17 цього Положення визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Згідно з абз. 5 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві. Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року в справі № 6-121цс13. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) зроблено висновок про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства України, а уповноваженими органами відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації, а не права власності. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] \~проживала в\~квартирі [ADDRESS] .\~23\~лютого 2022\~року вона\~подала до\~виконавчого комітету\~Рожищенської міської\~ради Луцького\~району Волинської\~області заявупро\~приватизацію цього житла. [INFO] [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був [PERSON] . Рішення про задоволення заяви [PERSON] про здійснення приватизації квартири на момент смерті [PERSON] . виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської не прийняв. Таким чином, оскільки [PERSON] , яка на відповідній правовій підставі була наймачем квартири [ADDRESS] , за життя розпочала процедуру\~приватизації цього житла, однак померла до прийняття компетентним органом\~рішення про\~приватизацію та до спливу строку, встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», то до складу її спадщини увійшло право на завершення приватизації квартири [ADDRESS] . Згідно з копією довідки КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області № 30 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з 23 червня по 29 червня 2023 року з діагнозом туберкульоз легень. Свідок [PERSON] показав, що працює у вказаному вище медичному закладі. Влітку 2023 року в лікарню поступив [PERSON] у важкому стані з діагнозом пневмонічний туберкульоз. Після обстеження його було направлено до спеціальної лікувальної установи в м. Луцьку. Ці обставини свідчать про наявність у [PERSON] труднощів у оформленні спадщини після смерті [PERSON] . Отже, враховуючи що позивач [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] , в тому числі і спадщину (право на завершення приватизації квартири [ADDRESS] ), яку він успадкував за законом після смерті матері [PERSON] , то суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати слід залишити за позивачем, як про це заявлено у позовній заяві.

Outcome: approved