Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», в інтересах якого діє представник Слісаренко Людмила Леонідівна , до [PERSON] про стягнення 3% відсотків річних та інфляційних нарахувань. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 29 листопада 2012 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 12-Ф/58-2012. За умовами п. 1.1, 1.3.1. 1.3.2 кредитного договору, банк надав відповідачу кредит в сумі 118113,55 грн. на строк з 29.11.2012 року по 24.09.2015 р. із сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 1,00% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором, 16% річних. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04.12.2013 року у справі № 367/7129/13-ц позов банку було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 12-Ф/58-2012 від 29.11.2012 р. в сумі 118507,98 грн., виконавчий лист виданий 17.09.2014 р. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору та рішення суду до 15.12.2021 р., що підтверджується виписками по рахунках та розрахунком заборгованості, позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про сплату 3% річних від простроченої суми та збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення, а саме: 16541,29 грн. - 3% річних та 43689,49 грн. - збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення за період з 12.03.2017 р. по 15.12.2021 р., всього - 60230,78 грн. (шістдесят тисяч двісті тридцять гривень 78 копійок). Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року за позовом було відкрито провадження та справу було вирішено розглядати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року задоволено позовні вимоги позивача, стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, код ЄДРПОУ 23697280) 3% відсотки річних та інфляційні нарахування в розмірі 60230,78 грн. (шістдесят тисяч двісті тридцять гривень сімдесят вісім копійок) та судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня нуль копійок). 22.12.2023 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява відповідача [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21.11.2023 року у справі № 367/5050/22. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2023 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято заяву [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21.11.2023 року у справі № 367/5050/22 за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», в інтересах якого діє представник Слісаренко Людмила Леонідівна , до [PERSON] про стягнення 3% відсотків річних та інфляційних нарахувань, призначено судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення. 07 лютого 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було скасовано заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21.11.2023 року у справі № 367/5050/22 за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», в інтересах якого діє представник Слісаренко Людмила Леонідівна, до [PERSON] про стягнення 3% відсотків річних та інфляційних нарахувань, призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представником позивача була подана заява про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 58023,60 грн. та судовий збір в розмірі 2481,00 грн. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог. У судовому засідання представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив задовольнити позовні вимоги частково, врахувавши розрахунок, наданий в судовому засіданні. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 29 листопада 2012 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 12-Ф/58-2012. За умовами п. 1.1, 1.3.1. 1.3.2, 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору, банк надав відповідачу кредит в сумі 118113,55 грн. на строк з 29.11.2012 року по 24.09.2015 р. із сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування - з 1,00% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), 16% річних, що підтверджується копією кредитного договору У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04.12.2013 року у справі № 367/7129/13-ц позов банку було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 12-Ф/58-2012 від 29.11.2012 р. в сумі 118507,98 грн., що підтверджується копією заочного рішення. 13.05.2014 року ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області було відхилено апеляційну скаргу [PERSON] , а заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04.12.2013 року було залишено без змін, що підтверджується копією ухвали. Виконавчий лист був виданий 17.09.2014 р., що підтверджується копією виконавчого листа. 14.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 367/7129/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 12-Ф/58-2012 від 29.11.2012 року у сумі 118507,98 грн., що підтверджується копією постанови. 19.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем було закінчено виконавче провадження № [NUMBER] у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі, що підтверджується копією постанови. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми та збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення, а саме: 15999,11 грн. - 3% річних та 42024,49 грн. - збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення за період з 12.03.2017 року по дату отримання коштів від приватного виконавця, тобто по19.10.2021 року, всього - 58023,60 грн. За змістом статей 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦКУкраїни). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що оскільки заборгованість за договором була стягнута в повному обсязі 19.10.2021 року, то позивач має право на сплату 3% річних від простроченої суми та збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення лише за період з 19.10.2018 року по 19.10.2021 року, що складає 10675,46 грн. - 3% річних та 25059,47 грн. - збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Ст. 137 ЦПК України детально описує порядок визначення та відшкодування вказаних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини - заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання правничої допомоги № 12/12/2023 від 12.12.2023 року, копію ордера від 12.12.2023 року на надання правничої (правової) допомоги, копію акта наданих послуг від 18.03.2024 року до договору про надання правничої допомоги № 12/12/2023 від 12.12.2023 року, де зазначена загальна вартість послуг 20000 грн. Дослідивши, надані на підтвердження надання відповідачу правової допомоги та її розміру, документи, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 00 коп. Таким чином суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 (десяти тисяч) грн. 00 коп.

Outcome: partial