Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, що складається з: квартири [ADDRESS] та транспортного засобу Nissan Х-Trail, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Квартира набута на підставі договору купівлі-продажу нерухомості у Брокерській конторі від 13.02.1996 № 682 під час подружнього життя її батьків. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , на момент смерті матері, позивач була зареєстрована та проживала у квартирі, що є об`єктом спадкування. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Відтак, [PERSON] вважає, що фактично успадкувала після смерті матері [PERSON] частину квартири, а батькові [PERSON] належить частини квартири. Транспортний засіб придбаний [PERSON] , після смерті матері [PERSON] , за спільні грошові кошти подружжя. Таким чином, вважає, що частина транспортного засобу належала померлій матері. [PERSON] є спадкоємицею померлого [PERSON] . На підставі викладеного [PERSON] просила визначити, що частка померлої [PERSON] у справі спільної сумісної власності на квартиру та транспортний засіб становлять частину. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на 5/8 частини, залишивши за відповідачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] право власності на 3/8 частини квартири та транспортного засобу. [PERSON] заперечуючи позовні вимоги [PERSON] подала зустрічну позовну заяву. Подану зустрічну заяву обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] З 2013 по 2017 роки [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації місця проживання і шлюбу, як чоловік та дружина, вели спільне господарство. 17.05.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно - квартира [ADDRESS] та транспортний засіб Nissan Х Trail 2007 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] . Квартиру спадкодавець придбав до шлюбу з [PERSON] у 1996 році, автомобіль придбано під час проживання з [PERSON] без реєстрації шлюбу у 2015 році. Від дня придбання квартири, право власності на квартиру і до смерті спадкодавця належала виключно останньому. Спадкодавець заповіт не склав. Відтак [PERSON] , як дружина спадкодавця має право на спадкування частини майна, що залишилось після смерті останнього. На підставі викладеного [PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] 06.02.2022 на частину квартири [ADDRESS] та частину автомобіля Nissan Х Trail 2007 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву та просила відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви, первісну позовну заяву задовольнити. Вказала, що спірна квартира була придбана, під час подружнього життя батьків [PERSON] . На момент смерті [PERSON] , [PERSON] була зареєстрована та проживала в квартирі, що є об`єктом спадкування. Відтак квартира, яка придбана батьками у шлюбі, є їх спільним майном, відтак [PERSON] має право успадкувати частину квартири, яка належала їй, як доньці, після смерті матері та частину нерухомого майна, яке фактично належить [PERSON] після смерті батька, що становить 5/8 частин квартири. Заперечує факт проживання та ведення спільного господарства між [PERSON] та [PERSON] у період з 2013 по 2017 р. та звертає увагу на відсутність доказів вказаному факту. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.09.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.10.2022 витребувано від П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи померлого [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.11.2022 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01.12.2022 продовжено розгляд справи за позовом та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.01.2023 прийнято зустрічну позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.04.2023, яка занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва 09.04.2024 первісну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення частки померлої, визнання права власності в порядку спадкування - залишено без розгляду. Сторони в судове засідання, призначене на 09.04.2024 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника [PERSON] - адвоката Мішутушкіна О.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності про визнання права власності в порядку спадкування підтримує, проти первісного позову заперечує. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою учасників у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Вислухавши вступне слово представників сторін в судових засіданнях від 27.09.2023, 18.12.2023, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 01.12.2008, мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 17.05.2017 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.58). Згідно копії свідоцтва про смерть від [INFO] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії спадкової справи № 541/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось майно, що складається з квартири [ADDRESS] та транспортний засіб Nissan Х Trail 2007 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] . Щодо визнання права власності за [PERSON] в порядку спадкування на частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії реєстраційної посвідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 01.07.1996, що міститься в матеріалах спадкової справи, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , як особиста власність на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого на Київській Універсальній біржі 13.02.1996 №А9880/1317. Згідно інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.06.2022, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого Київською Універсальною біржею 13.02.1996 № А988/1317, зареєстрованого в Бюро 01.07.1996, за реєстровим № 5018 (в.с.137). [PERSON] у відзиві на зустрічну позовну заяву вказує на те, що спірна квартира була придбана її батьками у шлюбі, а відтак вказана квартира є їх спільним майном. На підтвердження факту перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, представником [PERSON] - адвокатом Левадним О.О. надано копію свідоцтва про укладення шлюбу від 16.05.1986. Проте клопотання представника [PERSON] про долучення вказаного доказу, судом залишено без розгляду згідно ст. 126 ЦПК України, оскільки подано із порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 83 ЦПК України. Крім того, суд звертає увагу на те, що у разі прийняття судом до уваги свідоцтва про укладення шлюбу між батьками [PERSON] від 16.05.1986, вказане не може бути достовірним доказом придбання майна подружжям, під час шлюбу, за відсутності доказів, що саме на момент придбання спірної квартири, батьки [PERSON] все ще перебували у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, [PERSON] не надала суду докази придбання спірної квартири її батьками під час перебування їх у шлюбі. Доводи представника [PERSON] - [PERSON] про успадкування останньої частини спірної квартири після смерті її матері - [PERSON] в порядку ст. 1268 ЦК України, суд до уваги не приймає, враховуючи вище наведений висновок суду, а також з урахуванням наступного. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до копії паспорту [PERSON] , остання з 16.12.2010 зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На підтвердження факту проживання [PERSON] із матір`ю [PERSON] на момент її смерті, представником [PERSON] - адвокатом Левадним О.О. надано копію довідки про задеклароване/зареєстроване місце проживання [PERSON] у період з 01.07.1999 по 09.12.2010 за адресою [ADDRESS] . Проте клопотання представника [PERSON] про долучення вказаного доказу, судом залишено без розгляду згідно ст. 126 ЦПК України, оскільки подано із порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 83 ЦПК України. Суд звертає увагу, що всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України [PERSON] не надано належних, достовірних доказів проживання [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] на момент її смерті. Оскільки, у разі прийняття судом наданої довідки до уваги, сама по собі довідка про задеклароване/зареєстроване місце проживання [PERSON] , за відсутності доказів реєстрації померлої [PERSON] , не може бути достатнім доказом на підтвердження обставин визначених ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Отже, суд приходить до висновку, що спірна квартира [ADDRESS] , на момент його смерті, належала спадкодавцю [PERSON] . Щодо транспортного засобу Nissan Х Trail 2007 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль Nissan Х Trail 2007 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] - 27.10.2015 (а.с.139). Доводи [PERSON] про те, що спірний транспортний засіб придбаний нею та [PERSON] у період їх спільного проживання без реєстрації та ведення господарства, суд до уваги не приймає, оскільки довідка начальнику ЖЕД -310 від 10.05.2022 та акт від 09.05.2022 не є належними, допустимими та достовірними доказами проживання осіб однією сім`єю, але не перебуваючи у шлюбі, в розумінні ст. 77-79 ЦПК України. Доводи [PERSON] , викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву про те, що спірний транспортний засіб придбаний померлим спадкодавцем [PERSON] після смерті [PERSON] за спільні кошти подружжя, суд до уваги не приймає, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України письмові матеріали справи не містять доказів наведеному. Таким чином, суд приходить до висновку, що транспортний засіб Nissan Х Trail 2007 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] на момент його смерті, належав спадкодавцю [PERSON] . Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Положенням статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, об`єктивно дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 12405,00 грн., сплачений при подачі позову до суду, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved