Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] , від імені якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Грицай ЛМ., звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля марки «Opel Astra H», державний реєстраційний номер [NUMBER] , чорного кольору, шляхом стягнення половини його вартості. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в період зареєстрованого шлюбу сторони придбали вищевказаний транспортний засіб за 5300 доларів США., зареєструвавши його на ім`я чоловіка. Після розірвання шлюбу автомобіль залишився в користуванні у відповідача, однак він не погоджується сплатити їй половину його вартості в добровільному порядку. Тому просить стягнути з відповідача на її користь частину вартості спірного автомобіля, залишивши його йому у особисту власність. Представник позивачки адвокат Грицай Л.М. подав до суду заяву про розгляд справи без їх часті, із врахування висновку експерта просив стягнути з відповідача на користь позивачки половину від визначеної вартості - 106629,22 грн (213258,45 грн : 2 = 106629,22 грн). Відповідач також надав суду заяву, якою визнав позов і також не заперечив проти розгляду справи у його відсутність. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 липня 2023 року призначена автотоварознавча експертиза, провадження по справі зупинено. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2024 року поновлено провадження по справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов д висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони з 20 липня 2017 року по 08 грудня 2022 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 11 вересня 2019 року подружжям [PERSON] придбано легковий автомобіль марки «Opel Astra H Caravan 1.7CDTi», державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, чорного кольору. У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи за №107/23 від 05 грудня 2023 року ринкова вартість заявленого автомобіля станом на дату оцінки з врахуванням ринку продажу прямих аналогів даного КТЗ складає 213258 грн 45 коп. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. Відповідно до частин першої, сьомої\~статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У постанові від 01 липня 2015 року у справі №6-612цс15 Верховний Суд України зробив висновки про те, що підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у\~статті 60 СК України. За змістом цих норм права належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. З урахуванням наведеного для правильного застосування\~статті 60 СК України\~та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У постанові Верховного Суду України від 07 грудня 2016 року у справі №370/443/13ц та у постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі №546/912/16-ц (провадження №61-36178св18) зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи\~статтю 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Вважається, що правила\~статті 60 СК України\~застосовані правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Отже, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому самий лише факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. У постановах Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі №711/5108/17 (провадження №61-1935св18) та від 07 жовтня 2020 року у справі №752/7501/18 (провадження №61-4114св20) зроблено висновки про те, що тлумачення\~статті 60 СК України\~свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас, зазначену презумпцію може бути спростовано й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Між сторонами відсутній спір щодо визнання спільної сумісної власності подружжя на заявлений транспортний засіб та його вартість в розмірі 213258 грн 45 коп, з урахуванням змісту позовних вимог та встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне провести розподіл спірного автомобіля за умови рівності часток між колишнім подружжям та визнати вказаний автомобіль особистою приватною власністю відповідача, стягнувши з нього на користь позивачки відповідну компенсацію в розмірі 106629 грн 22 коп. При цьому суд враховує, що спірний транспортний засіб перебуває у фактичному користуванні відповідача, тому визнання за ним права приватної власності на весь транспортний засіб та стягнення з нього на користь позивачки відповідної грошової компенсації половини вартості автомобіля, відповідає вимогам Закону. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому в силу\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073 грн 60 коп судового збору та 1911 грн 84 коп витрат за проведення експертизи.

Outcome: approved