Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

09.11.2023 року зазначена позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва. В позовних вимогах позивач просить: -встановити, що заповіт від імені [PERSON] , посвідчений Першою Київською державною нотаріальною конторою 19 січня 1996 року, зареєстрований за №22-291 на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] ; -визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки у праві спільної часткової власності на грошові вклади, що зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» на рахунках (зі всіма відсотками та компенсаціями) відкритих на ім`я [PERSON] , а саме: № [NUMBER] , із залишком на рахунку 1 990,84 грн. та № [NUMBER] із залишком на рахунку 905,11 грн.; -визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності на грошові вклади, що зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» на рахунках (зі всіма відсотками та компенсаціями) відкритих на ім`я [PERSON] , а саме: № [NUMBER] із залишком на рахунку: 1 708,55 грн. за договором №SAMDNWFD0071647702900, дата відкриття 25.07.2017 року та № [NUMBER] із залишком на рахунку 18 120,20 грн, за договором №SAMDNWFC00036276850, дата відкриття 25.07.2017 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.10.2011 року бабуся позивача, [PERSON] склала заповіт на все своє майно на ім`я [PERSON] та позивача [PERSON] у рівних долях. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно в тому числі у вигляді спадкових прав на майно її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] склав заповіт на все своє майно на бабусю позивача (свою дружину), зазначивши її дошлюбне прізвище як [PERSON] . [PERSON] відмовилась від своєї частки за заповітом на користь свого сина - [PERSON] . Крім того, право на обов`язкову частку у спадщину в розмірі має непрацездатна донька померлого [PERSON] - [PERSON] . 10.11.2020 року та 29.01.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з невстановленням юридичного факту належності заповіту від 19.01.1996 року спадкоємцю [PERSON] . Крім того, 25.01.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] у зв`язку з невстановленням складу спадкового майна - частки у спільному сумісному майні подружжя, належному спадкодавиці [PERSON] . Як зазначає позивач, всі оригінали документів знаходились у позивача, заповіт [PERSON] знаходився особисто в [PERSON] . Як зазначає позивач, заповідання [PERSON] усього свого майна [PERSON] пояснюється непоодинокими випадками документальної фіксації некоректних українських записів прізвищ під впливом їх російської вимови або графічним впливом відповідних записів російською мовою. Зокрема під впливом російської орфоепії в українських документальних записах прізвищ трапляються випадки сплутування літер и/і в основах прізвищних назв. Таким чином, оскільки позивач позбавлений можливості отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно, для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом. 28.12.2023 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на заявлені вимоги в якому вона просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначає відповідач, їй батько ніколи не розповідав про заповіт, хоча між ними були довірливі відносини. Родичі та знайомі також ніколи не чули про заповіт, а тому відповідач ставить його існування під сумнів так як він і не містить будь-яких ідентифікуючих даних [PERSON] . Надані до матеріалів справи докази не містять інформації, що вказаний заповіт належав саме померлій [PERSON] . 18.01.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, зазначених в позовній заяві. Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та її представники вимоги позову не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шабаніна Олена Геннадіївна в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. У відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шабаніної Олени Геннадіївни. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, свідків, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (після реєстрації 27.12.1991 року шлюбу має прізвище « [PERSON] народилася [INFO] та є донькою [PERSON] . 19.01.1996 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження за яким все своє майно в тому числі і належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазаревою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №22-291. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона має сумніви в існуванні вказаного заповіту, однак в судовому порядку його не оскаржувала. 09.04.1997 року [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». 25.10.2011 року [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті зробила розпорядження за яким все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] у рівних долях. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №26. [PERSON] , помер [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу завела спадкову справу №6/2020. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини звернулись: -03.06.2020 року [PERSON] та заявою від 04.09.2020 року вона відмовилась від спадщини на користь [PERSON] , -03.06.2020 року - [PERSON] , -18.08.2020 року - [PERSON] . [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 27.10.1995 року належала на праві власності квартира [ADDRESS] . Крім того, на ім`я [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» були відкриті рахунки та станом на 17.06.2020 року на рахунках (зі всіма відсотками та компенсаціями), а саме: № [NUMBER] залишок коштів становить 1 990,84 грн. та № [NUMBER] залишок становить 905,11 грн. Постановою від 10.11.2020 року [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (спадкова справа №6/2020) відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на рухоме майно померлого спадкоємця [PERSON] , яка не встигла прийняти спадщину після смерті [PERSON] (спадкова трансмісія) на частки у праві спільної часткової власності на грошові вклади, що зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» на рахунках (зі всіма відсотками та компенсаціями) відкритих на ім`я спадкодавця [PERSON] , а саме: № [NUMBER] , із залишком на рахунку 1 990,84 грн. та № [NUMBER] із залишком на рахунку 905,11 грн. у зв`язку з невстановленням юридичного факту належності заповіту, посвідченого Першою Київською державною нотаріальною конторою 19.01.1996 року, зареєстрованого у реєстрі за №22-291, спадкоємцю - [PERSON] . Як зазначила нотаріус у постанові, з врахуванням розбіжностей у написані прізвища « [PERSON] », « [PERSON] », відсутності в матеріалах спадкової справи достовірних відомостей про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу заповіту від 19.01.1996 року [PERSON] , відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину. З тих же підстав, нотаріус (спадкова справа №6/2020) постановою від 29.01.2022 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу завела спадкову справу №5/2020. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини звернулись: -03.06.2020 року [PERSON] та заявою від 04.09.2020 року вона відмовилась від спадщини на користь [PERSON] -03.06.2020 року - [PERSON] . [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась. [PERSON] на підставі Договору довічного утримання від 28.05.1999 року належала на праві власності квартира [ADDRESS] . Крім того, на ім`я [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» були відкриті рахунки та станом на 16.06.2020 року на рахунках (зі всіма відсотками та компенсаціями) розміщені грошові кошти, а саме:№ [NUMBER] із залишком на рахунку: 1 708,55 грн. за договором №SAMDNWFD0071647702900, дата відкриття 25.07.2017 року та № [NUMBER] із залишком на рахунку 18 120,20 грн, за договором №SAMDNWFC00036276850, дата відкриття 25.07.2017 року. Постановою від 25.01.2022 року [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (у спадковій справі №5/2020) відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] та грошові вклади, що зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» на рахунках (зі всіма відсотками та компенсаціями) відкритих на ім`я [PERSON] , а саме: № [NUMBER] із залишком на рахунку: 1 708,55 грн. за договором №SAMDNWFD0071647702900, дата відкриття 25.07.2017 року та № [NUMBER] із залишком на рахунку 18 120,20 грн, за договором №SAMDNWFC00036276850, дата відкриття 25.07.2017 року у зв`язку з невстановленням складу спадкового майна - частки у спільному сумісному майні подружжя, належному спадкодавцю - [PERSON] . Як зазначила нотаріус в постанові, квартира та грошові кошти були набуті спадкодавцем під час шлюбу з чоловіком - [PERSON] , в їх спільну сумісну власність подружжя відповідно до статей 60 та 61 СК України. За життя частки у спільному сумісному майні подружжя не виділялись. В судовому засіданні [PERSON] як свідок пояснила, що дійсно [PERSON] склав заповіт на [PERSON] , яка була його дружиною. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що їм не відомо про складання [PERSON] заповіту, так як він постійно повідомляв, що спадкоємцем його майна буде єдина донька - [PERSON] . Під час слухання справи встановлено, що заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений Першою Київською державною нотаріальною конторою 19 січня 1996 року, зареєстрований за №22-291 належить [PERSON] , що підтверджується копіями наданих документів - Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу щодо розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [INFO] [PERSON] в якому зазначено його матір`ю - [PERSON] ; експертними висновками Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/935-а від 23.06.2020 року та від 16.06.2020 року та іншими доказами в їх сукупності. Згідно із частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Таким чином, оскільки встановлення факту належності заповіту необхідне позивачу для отримання спадщини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту, що заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений Першою Київською державною нотаріальною конторою 19 січня 1996 року, зареєстрований за №22-291 належить [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Під час слухання справи встановлено, що спадкоємцями [PERSON] є дружина [PERSON] , яка не встигла прийняти спадщину на підставі заповіту, спадкоємцем якої є [PERSON] та непрацездатна дочка [PERSON] . Після смерті [PERSON] за заповітом [PERSON] . В судовому засіданні не встановлено будь-яких інших осіб, які згідно закону чи заповіту мають право на отримання спадщини. Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги доведеність належності померлим на праві власності квартир та грошових коштів, позивач є спадкоємцем за заповітом, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved