Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

13 березня 2024 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 30 січня 2014 року уклала шлюб з Відповідачем. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Як зазначає Позивач, за час подружнього життя з Відповідачем з`ясувалось, що сторони мають різні погляди на життя та інші цінності, у зв`язку з чим відносини з Відповідачем погіршились та з вересня 2023 року сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 14 березня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 12 квітня 2024 року від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. 12 квітня 2024 року від Позивача до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання 18 квітня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 30 січня 2014 року, про що свідчить актовий запис №149, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (серія [NUMBER] ). Позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи у сторін відсутні спільні діти. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що за час подружнього життя з Відповідачем з`ясувалось, що сторони мають різні погляди на життя та інші цінності, у зв`язку з чим відносини з Відповідачем погіршились та з вересня 2023 року сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved