Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м.\~Миколаєва з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Свої вимоги мотивував тим, що з нього на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2010 стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , 2008 р.н., в розмірі від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.03.2010 до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Заводському ВДВС у м.\~Миколаєві ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса). Розмір заборгованості позивача по аліментам становить 248\~234,54 грн. [PERSON] не має можливості оплатити заборгованість ні на сьогодні, ні в подальшому. Позивач перебуває в подружніх відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] , від спільного проживання з якою має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на його утриманні. Окремо зазначав, що його діти хворіють, перебувають на кардіо-обліку, що потребує додаткових витрат на їх лікування. Крім того, позивач вказував на те, що допомагає у догляді за мамою, яка є інвалідом ІІІ групи, та бабусею 78 років. Позивач зазначає, що допомагав відповідачу утримувати сина добровільно надавав гроші готівкою, їжу та одяг для дитини. Оскільки на теперішній час змінився сімейний стан позивача, що мало наслідком погіршення його матеріального стану, позивач звернувся із даним позову до суду, відповідно до якого просить: -зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2010 по справі 2/2541, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.03.2010, та встановити аліменти в твердій грошовій сумі 1\~416,50 грн., що складає не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; -звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 248\~234,54\~грн., що утворилась за період з червня 2010 року по жовтень 2023\~року включно. Згідно ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.11.2023 позовну заяву [PERSON] передано за підсудністю до Ленінського районного суду м.\~Миколаєва. Справа № 487/8295/23 надійшла до Ленінського районного суду м.\~Миколаєва 03.01.2024. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.01.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.03.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Матвєєв В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив, що позивач знаходиться в Миколаївському СІЗО, у зв`язку з чим не має можливості надати суду квитанції про часткову оплату аліментів, більш того він сплачував їх готівкою, також допомагав сину [PERSON] , 2008 р.н. продуктами, речами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином. 07.02.2024 від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов не визнає в повному обсязі, просить відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (ас. 5). 13.05.2023 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 55). Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2010 по справі № 2-2541/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2010 до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] (а.с.\~6). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно заяви від 05.09.2022, посвідченої ПН ММНО [PERSON] , [PERSON] повідомляє, що проживає разом з [PERSON] цивільним шлюбом з 20.12.2010; від спільного проживання вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). У відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного Заводським відділом ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) 19.10.2023, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , становить 248\~234,54 грн. за період з березня 2010 року по 30.09.2023 включно (а.с. 9-10). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] (а.с. 12-16). [PERSON] , відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 279586, 16.03.2018 встановлено інвалідність ІІІ групи безстроково (а.с. 27). [PERSON] , 1945 р.н., є матір`ю [PERSON] , та відповідно бабусею [PERSON] . Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП\~«МОДКЛ» МОР від 14.07.2023 та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «ЦПМСД № 6» від 03.08.2023 [PERSON] встановлено діагноз відкрите овальне вікно, ПМК ІІ ст. (а.с. 19, 20). У відповідності до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «ЦПМСД № 6» від 08.06.2018 [PERSON] встановлено діагноз «функционирующее открытое левое окно; недостаточность ТК; ПАО с недостаточностью; ПМС І ст.; ВСД по гипертоническому типу с ангиоспазмами» (а.с.\~23). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного Заводським відділом ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) 04.10.2023, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , становить 255\~734,54 грн. за період з березня 2010 року по 30.09.2023 включно (а.с. 53-54). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з часу стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] його життєві обставини змінились він перебуває у фактичних подружніх відносинах з [PERSON] , в нього народилось ще двоє дітей, він несе витрати на утримання своєї матері, якій встановлено інвалідність ІІІ групи, та бабусі похилого віку. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже як позивач, так і відповідач зобов`язані утримувати своїх дітей. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Подібний правовий висновок викладено також у Постанові Верховного Суду від 16.01.2021 у справі № 643/11949/19. Отже, аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких стягувач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини визначила спосіб їх стягнення в частці від доходу позивача, правові підстави для його зміни за позовом платника аліментів відсутні, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині. В обґрунтування позовних вимог в частині звільнення від сплати заборгованості по аліментам позивач посилався на те, що оплатити вказану суму він об`єктивно не в змозі ні на теперішній час,ні в майбутньому. Також зазначав, що окрім утримання дружини, з якою він перебуває у фактичних подружніх відносинах, та двох неповнолітніх дітей, він також допомагає у догляді за мамою, якає інвалідом ІІІ групи, а також бабусею 78 років. Відповідно до частини другої статті 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до пункту 22\~постанови пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року\~суд, у випадках передбачених\~статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018\~року у справі №№ 592/2683/17. Судом встановлено, що заборгованість за аліментами виникла не через настання у позивача непереборних складних життєвих обставин (таких обставин позивачем не зазначено), а через його тривале ухиляння від сплати аліментів у розмірі, визначеному судом при їх стягненні (з 2010 року по 2023рік 248\~324,54 грн.). Суд вважає, що обставиною, яка дозволила б уникнути виникнення значного розміру заборгованості могла б бути належна сплата боржником присуджених судом аліментів у визначеному розмірі та у відповідні строки. Посилання позивача на те, що він надає допомогу своїм матері та бабусі, не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини до матеріалів справи не долучено. Доводи [PERSON] , що він частково сплачував аліменти готівкою особисто відповідачці, а також надавав допомогу в іншому вигляді (продуктами харчування, речами), не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими та такими, що максимально відповідають інтересам дитини, висновки про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За принципом диспозитивності цивільного судочинства, викладеним в статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 цієї статті). Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам є безпідставними та в їх задоволенні також необхідно відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позву відмовлено та [PERSON] було заявлено дві позовні вимоги: немайнового та майнового характеру, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~147,20 грн. (1\~073,60 грн. + 1073,60 грн.).

Outcome: approved