Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (надалі ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування позову зазначено, що між [PERSON] (далі Відповідач 1) та ВАТ КБ «НАДРА» 02.03.2007 укладено кредитний договір №8/2007/840-К/809/1-Н на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» (далі - Позивач) надав Відповідачу 1 кредитні кошти на суму 50 025,74 доларів США. Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] (далі Відповідач 2) та ВАТ КБ «НАДРА» укладено договори поруки, відповідно до якого Відповідач 2 у разі невиконання Відповідачем 1 умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке їм належить на праві власності та особистими коштами (п.1 вказаного договору Поруки) У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «НАДРА» звернулося до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з Відповідачів 1, 2 Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.01.2014 стягнуто з Відповідачів 1, 2 заборгованість за кредитним договором №8/2007/840- К/809/1-Н від 02.03.2007 у розмірі 693 739,25 гривень Далі, згідно Договору №GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року (далі - Договір), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за №509, право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/809/1-Н від 02.03.2007 (далі Кредитний договір), укладеним з ВАТ КБ «Надра» (право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до (позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), КРЕДИТОР ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» відступив права вимоги на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» - (НОВИЙ КРЕДИТОР), адреса: 49089, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205; код ЄДРПОУ 40696815, п/р № [NUMBER] в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10.02.2022 у справі №205/9258/13-ц замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «КБ «Надра» у виконавчих листах №205/9258/13-ц правонаступником ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Однак Відповідачі так і не вчинили жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з чим, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП» інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 381\~939,62 грн. Також вирішити питання щодо сдоуивх витрат понесених стороною позивача та витрат на правничу допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024, відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, надано відповідачам термін на подання відзиву до суду. Представник позивача\~ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» адвокат Чміль Ю.В. в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду подав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у відсутність представника позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені за місцем своєї реєстрації, жодних заяв чи клопотань не подавали, правом на надання відзиву на позов не скористались. Крім того, відповідачів було викликано в судове засідання 15.02.2024 через оголшення на сайті «Судова влада». Причину своєї неявки не повідомили. У відповідності до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першоїстатті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2014 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволений. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь\~ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/809/1-Н від 02 березня 2007 року в розмірі 693\~739,25 грн., з яких: 380\~880,12 грн. заборгованість за кредитом; 238\~896,39 грн. заборгованість за відсотками; 33\~977,20 грн. пеня; штраф 39\~985,54 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «КБ «Надра» у виконавчих листах пео цивільній справі №205/9258/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/809/1-Н, правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Згідно з пунктом 1 частини другої\~статті 11 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до\~статті 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з частинами першою та другою\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тлумачення частини другої статті\~524\~та частини другої статті\~533 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Таким чином,\~ЦК України\~надає сторонам договору можливість встановити "валютне застереження" у вигляді грошового еквівалента в іноземній валюті при укладенні договору. При цьому грошовий еквівалент в іноземній валюті буде виступати складовим елементом ціни в договорі. Традиційним в доктрині приватного права та судовій практиці є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу - це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання. За загальним правилом при наявності "валютного застереження", тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 755/9348/15-ц (провадження № 61-30272св18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21)). У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц\~(провадження № 14-727цс19) вказано, що оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма\~ЦК України\~щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Указаний підхід щодо неможливості стягнення інфляційних втрат за укладеним між фінансовою установою та позичальником кредитним договором, предметом якого виступали грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, з огляду на те, що втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції були відновленні еквівалентом іноземної валюти, є усталеним у практиці Верховного Суду (див. також постанови Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 540/974/15 (провадження № 61-9133св19), від 02 червня 2021 року у справі № 204/5296/15 (провадження № 61-12110св19), від 21 липня 2021 року у справі № 310/9979/15 (провадження № 61-11782св20). В ході судового розгляду даної справи встановлено, що предметом укладеного між сторонами кредитного договору є грошові кошти в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, а тому передбачені частиною другою\~статті 625 ЦК України\~інфляційні втрати не підлягають стягненню, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції були відновлені еквівалентом іноземної валюти. Подібний правовий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20 грудня 2023 року у справі № 752/4079/16-ц (провадження № 61-7168св23), від 31 січня 2024 року у справі 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23). Щодо застосування до спірних правовідносин\~статті 625 ЦК України\~в частині можливості стягнення трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Отже, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідний правовий висновок викладено у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц\~(провадження № 14-16цс18), яка відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15. З урахуванням підстав та змісту позовних вимог, встановлених судом обставин справи, підлягає задоволенню позов у частині стягнення з відповідачів відповідно до\~статті 625 ЦК України\~трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання, а саме з 01.05.2017 року до 23 лютого 2022 року. Розрахунок трьох процентів річних, що підлягають стягненню з відповідачів, становить: 49\~667,02 грн. (619\~776,51 х 975 днів (кількість днів прострочення) *3\~/ 365 (кількість днів у календарному році) / 100 за період з 01.05.2017 до 31.12.2019; 18\~593,30 (619\~776,51 х 366 днів (кількість днів прострочення) за період з 01.01.2020 до 31.12.2020) *3\~/ 366 (кількість днів у календарному році) / 100; 21\~344,08 грн. (619\~776,51 х 419 днів (кількість днів прострочення) *3\~/ 365 (кількість днів у календарному році) / 100 за період з 01.05.2021 до 23.02.2022. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних за порушення грошового зобов`язання в сумі 89\~604,40 грн. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 20 листопада 2019 року усправі № 760/500/16-ц (провадження № 61-20415св18) та відповідно до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~підлягає врахуванню судом першої інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1075,24 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial