Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

12.04.2024 заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, у якій просить встановити факт смерті його дружини [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Зазначає, що [INFO] в місті Чистякове Донецької області, померла його дружина [PERSON] , яка народилась [INFO] в місті Чистякове (до 22.05.2016-місто Торез Донецької області, Україна). Поховано [PERSON] на кладовищі в місті Чистякове (раніше-місто Торез) Донецької області. Заявник позбавлений можливості зареєструвати смерть дружини у передбаченому законодавством порядку, оскільки документ про смерть, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для здійснення реєстрації смерті дружини, отримання відповідного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, оформлення належного померлій спадкового майна, пенсійних виплат, тощо. Ухвалою суду від 12.04.2024 провадження у справі відкрито, визначено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. У судове засідання заявник та його представник не з`явились. Представником заявника\~в заяві про встановлення факту смерті в\~порядку ст.\~317\~ЦПК України\~викладено прохання розглядати справу за наявними в ній матеріалами, розгляд проводити за відсутності заявника та його представника, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.3). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, 15.04.2024 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.\~21). Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 8 ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК\~України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1\~ст.\~317\~ЦПК\~України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є уродженкою міста Торез Донецької області, з 10.08.1989 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] зареєстровано шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого 28.11.2000 Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, вбачається, що ( а.с.7, зворотній бік а.с.7). З копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Державної податкової інспекції м. Торез від 20.10.1998, вбачається, що [PERSON] , [INFO] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] (зворотній бік а.с.7). Також судом встановлено, що 24.04.1971 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів укладання шлюбу 24.04.1971 зроблено актовий запис №261, подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.1971 (а.с.4). \~Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у віці 67 років в місті Торез ДНР, про що, 03.11.2020 внесено актовий запис про смерть №1060, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 03.11.2020 відділом РАЦС Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (а.с.5). З роздруківки фотознімка надгробного пам`ятника вбачається, що датами життя [PERSON] є 25.01.1953-1.11.2020 (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є уродженцем міста Торез Донецької області, з 10.08.1989 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого 15.11.2000 Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області ( а.с.9). З копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Державної податкової інспекції м. Торез від 24.03.1998, вбачається, що [PERSON] , [INFO] одержав ідентифікаційний номер [NUMBER] (зворотній бік а.с.9). Згідно копії посвідчення інваліда війни серії [NUMBER] , [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України. Видане 07.11.2013 Торезьким УСЗН Донецької області. (а.с.8). Судом також встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Торез Донецької області, адреса реєстрації: [ADDRESS] є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований як ВПО за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 12.11.2014 № 1624-136 (а.с.10). Згідно ч.\~1\~ст.\~17 Закону\~України\~«Про\~державну реєстрацію\~актів\~цивільного\~стану» державна\~реєстрація\~смерті\~проводиться органом\~державної\~реєстрації\~актів цивільного\~стану\~на\~підставі: 1)\~документа\~встановленої\~форми про\~смерть,\~виданого\~закладом\~охорони здоров`я\~або\~судово-медичною\~установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заявник позбавлений можливості зареєструвати смерть дружини у передбаченому законодавством порядку, оскільки документ про смерть, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 03.11.2020 відділом РАЦС Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР (а.с.5). Згідно ч.\~1\~ст.\~1\~Закону\~України\~ «Про\~особливості\~державної\~політики із\~забезпечення\~державного\~суверенітету України\~на\~тимчасово\~окупованих територіях\~у\~Донецькій\~та Луганській\~областях»\~від\~ 18\~січня\~2018\~року\~№\~2268-VIII\~тимчасово\~окупованими\~територіями у\~Донецькій\~та\~Луганській областях\~на\~день\~ухвалення цього\~Закону\~визнаються\~частини території\~України,\~в\~межах\~яких збройні\~формування\~Російської\~Федерації та\~окупаційна\~адміністрація\~Російської Федерації\~встановили\~та\~здійснюють загальний\~контроль,\~зокрема сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Місто Чистякове Донецької області належить до переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затвердженого Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» від 07 лютого 2019 року № 32/2019. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до наказу №309 від 22.12.2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України місто Чистякове (Торез) віднесено до тимчасово окупованих територій України. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 02.11.2014, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов`язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Відповідно до ч. 1 ст.\~1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. \~Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, зазначено ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України\~«Про\~забезпечення\~прав і\~свобод\~громадян\~та правовий\~режим\~на\~тимчасово окупованій\~території\~України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна, передбачено ч. 1 ст. 17 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На підтвердження факту смерті дружини заявником надано суду копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 03.11.2020 відділом РАЦС Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (а.с.5). Зазначений документ виданий установою, що діє на тимчасово окупованій території України, а саме: так званим «Отделом ЗАГС Торезского городского управления юстиции Министерства юстиции Донецкой Народной Республики». Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому суд звертає увагу, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Тому суд зазначає, що вищевказане свідоцтво про смерть не є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті особи, оскільки видане органом, що діє на тимчасово окупованій території України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, у справах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). З листа Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду № 985/0/208-21 від 22 квітня 2021 вбачається, що згадані положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звернулись із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. При цьому слід зважати, що згідно з частиною другою статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту. Який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню. Не замінює собою документів, що видаються цим органом, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, суд вважає за можливе застосувати вищевказані загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Тобто, суд вважає можливим врахувати надане заявником свідоцтво про смерть, як докази факту смерті дружини заявника [PERSON] , [INFO] , у сукупності з іншими дослідженими судом доказами, враховуючи вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, згідно якого утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Судом встановлено, що встановлення факту смерті дружини необхідне заявнику для реалізації його спадкових прав. З огляду на викладене, аналізуючи та оцінюючи наведені вище докази, суд приходить до висновку про доведеність факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Торез Донецької області, громадянки України, померлої [INFO] в місті Чистякове (до зміни назви місто Торез) Донецької області. Згідно ч. 5 ст. 317 ЦПК України копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved