Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства\~«Фортуна Плюс\~А.С.А.»,\~ в якому просить визнати трудові відносини між [PERSON] та Приватним підприємством «Фортуна Плюс А.С.А.» припиненими з 09.03.2021 року в зв`язку зі звільненнями [PERSON] з посади директора за угодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України, з виключенням запису з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про керівника (директора) Приватного підприємства «Фортуна Плюс А.С.А.» [PERSON] , в зв`язку з її звільненням з посади директора 09.03.2021 року за угодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. Позов обґрунтований тим, що 27 серпня 2018 року позивача було призначено на посаду директора ПП «Фортуна Плюс А.С.А.» згідно наказу № 14-к, про що внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Також внесений відповідний запис у трудову книжку. 01 березня 2021 року позивачем було написано заяву про звільнення за згодою сторін, про що прийнятий відповідний наказ № 20-к та внесено запис у трудову книжку. Позивач зазначає, що з 2021 року, тобто з моменту звільнення, вона не має ніякого відношення до підприємства, жодних господарських договорів, бухгалтерських документів, податкових звітів не підписувала. Заробітну плату також не отримувала, жодні нарахування відносно неї не здійснювались. Вказане підтверджується довідкою Пенсійного фонду України за формою ОК-5 від 25.10.2023 року, а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2022 та 2023 рік від 27.10.2023 року. Крім того, 09.03.2021 року [PERSON] була працевлаштована на посаду юриста до Херсонської Обласної організації «СЛУГА НАРОДУ», про що також внесено відповідний запис до трудової книжки позивача. 23.10.2023 року зі скарг, які надійшли на «урядову лінію», «гарячу лінію» позивачу стало відомо про те, що [PERSON] , яка є власником та кінцевим бенефіціаром ПП «Фортуна Плюс А.С.А.», не подала відповідні документи - рішення власника про звільнення [PERSON] та призначення нового керівника до державного реєстратора з метою внесення відповідних змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Станом на день звернення до суду із позовом керівником підприємства обліковується [PERSON] . Позивач зазначає, що подати відповідний перелік документів щодо зміни ПІБ керівника може або засновник підприємства, або уповноважена засновником особа. Жодних інших осіб, уповноважених на подачу відповідних документів до державного реєстратора, чинне законодавство України не передбачає. 14.11.2023 року [PERSON] на адресу ПП «Фортуна Плюс А.С.А.» та [PERSON] було направлено заяву про вчинення дій щодо виключення відомостей з ЄДРПОУ щодо [PERSON] , цінним листом з описом, однак жодної відповіді не надійшло. Також 14.11.2023 року [PERSON] звернулась до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради із заявою про вчинення дій щодо виключення відомостей з ЄДРПОУ щодо [PERSON] . 14.11.2023 [PERSON] отримала рішення про відмову у державній реєстрації, яка ґрунтується на тому, що документ подано особою, яка не має на це повноважень та відсутній примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до ЄДРПОУ. [PERSON] зазначає, що вона вчинила всі дії, спрямовані на захист порушеного права, однак виникає необхідність звернутися до суду за відновленням порушеного права. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник Приватного підприємства\~«Фортуна Плюс\~А.С.А.» про дату, місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, відзив на позов до суду не надав. [PERSON] про дату, місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв та клопотань не надав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача,\~суд ухвалює\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~матеріалах справи\~доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини. 27 серпня 2018 року [PERSON] було призначено на посаду директора ПП «Фортуна Плюс А.С.А.» згідно наказу № 14-к, про що внесений відповідний запис у трудову книжку за № [NUMBER] . Засновником (власником) вказаного підприємства є [PERSON] , що підтверджується копією Статуту ПП «Фортуна Плюс А.С.А.» (а. с. 25). 01 березня 2021 року [PERSON] звільнено за згодою сторін, про що прийнятий відповідний наказ № 20-к та внесено запис у трудову книжку за № [NUMBER] (а. с. 10-11). Із довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-5 від 25.10.2023 \~ \~ \~ \~року (а. с. 12-13), а також відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2022 та 2023 рік від 27.10.2023 року (а. с. 14-17) вбачається, що з 2021 року заробітну плату позивач не отримувала, інших нарахувань відносно [PERSON] не здійснювалось. Із копії трудової книжки вбачається, що 09.03.2021 року [PERSON] була працевлаштована на посаду юриста до Херсонської обласної організації «СЛУГА НАРОДУ». Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що запис про [PERSON] , як керівника ПП «Фортуна Плюс А.С.А.», не виключено. 14.11.2023 року [PERSON] на адресу ПП «Фортуна Плюс А.С.А.» та [PERSON] було направлено заяву про вчинення дій щодо виключення відомостей з ЄДРПОУ щодо [PERSON] , цінним листом з описом, що підтверджується відповідними копіями заяв та поштових квитанцій (а. с. 18-22). Інформації щодо відповіді з боку відповідача на вказані звернення матеріали справи не містять. 14.11.2023 року [PERSON] звернулась до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради із заявою про вчинення дій щодо виключення відомостей з ЄДРПОУ щодо [PERSON] (а. с. 23). 14.11.2023 року [PERSON] отримала рішення про відмову у державній реєстрації, яка грунтується на тому, що документ подано особою, яка не має на це повноважень та відсутній примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до ЄДРПОУ (а. с. 22 об.). Відповідно до частини першої, третьої статті 21 КЗпП України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, або організації, уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується відпрацювати роботу, визначену цією умовою, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим органом чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату та забезпечувати умови праці, обов`язкові для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений рядок; 2) визначений рядок, встановлений для погодження сторінки; 3) таким чином, що укладається на час виконання певної роботи. У п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України значено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін. Відповідно до статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належне оформлення трудової книжки і провести з ним розрахунок у рядках, зазначених у статті 116 цього Кодексу . У разі звільнення працівника від ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копії наказу видається на вимогу працівника (частини першої, другої статті 47 КЗпП України ). Матеріали справи містять відомості про те, що позивачу видано трудову книжку із відповідним записом. За змістом ст. 22 Кодексу законів про працю України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини слід зазначити, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача, як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року №14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Конституція України надає право кожному громадянину безпосередньо звернутися до суду за захистом порушеного права. Судовий захист є найважливішою юридичною гарантією прав і свобод людини і громадянина. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, а обраний позивачем спосіб захисту порушених прав є правильним та ефективним. Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За приписами\~статей 15,\~16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~інтересу,\~який не\~суперечить загальним\~засадам цивільного\~законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved