Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , в обґрунтування своєї заяви посилається на те, що відповідач по справі є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Мати дитини померла [INFO] . Батько дитиною не цікавиться, участі у її житті не приймає. 28.10.2022 року відповідач нотаріально відмовився від дитини. З лютого 2022 року дитина проживає у його родині та повністю знаходиться на його утриманні. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач надав суду заяву про слухання справи без його участі, на позовних вимогах наполягав, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнає. Представник служби у справах дітей Марганецької міської ради надала суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). З позовної заяви вбачається, що батько [PERSON] вихованням сина не займається, не цікавиться її життям та фінансово не забезпечує, не спілкується з нею. 28 жовтня 2022 року відповідач [PERSON] добровільно відмовився від сина [PERSON] , [INFO] , про свідчить копія заяви завірена приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурним М.А. (а.с.7). Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області до Марганецького міського суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки він не займається вихованням сина, не утримує його, участі у житті дитини не приймає (а.с.13). На даний час дитина проживає в родині позивача [PERSON] , знаходяться на його повному утриманні, що підтверджується довідкою виданої головою квартального комітету Дубовик, листом комунального некомерційного підприємства «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» КНП «Марганецький ЦПМСД», письмовиими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , психолого-педагогічною характеристикою, виданою директором Марганецького ліцею №10 Марганецької міської ради Дніпропетровської області (а.с.8-12). Зібраними по справі письмовими доказами, встановлено, що відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, станом здоров`я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме слід позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі статей 150, 164-165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved