Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

20.02.2024 [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] відповідач) про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову, до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів за минулий час в розмірі 55 000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. В період 2010-2011 років сторони проживали однією сім`єю та підтримували фактичні шлюбні відносини, від яких у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач відмовився подавати відповідну заяву до відділу ДРАЦСу, а тому його батьківство щодо дитини було встановлене в судовому порядку. Дочка проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні, згоди щодо участі батька в її матеріальному утриманні та вихованні досягти не вдалося. На обгрунтування вимог про стягнення аліментів за минулий час вказала, що на початку березня 2023 р. звернулась до відповідача з проханням надати фінансову допомогу на утримання дочки, однак це звернення було проігнороване, а тому є підстави для стягнення аліментів за період з березня 2023 р. по січень 2024 р. Ухвалою від 06.03.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштове відправлення повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення йому судової повістки. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано відзиву на позов, а тому справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , що засвідчено свідоцтвом про народження дитини (повторним) серії [NUMBER] від 29.06.2023. Свідоцтво про народження дитини видане на підставі заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2023 у цивільній справі № 753/9104/20, яким [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] , та внесено зміни до її актового запису про народження. З викладених у позовній заяві пояснень вбачається, що дочка сторін проживає з матір`ю, яка і несе усі витрати на утримання дитини, а саме: харчування, одяг, навчання, лікування тощо. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша статті 181 СК України). Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дитини, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. За приписами частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Відповідно до положень частини другої зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі відповідач не подав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. За загальним правилом, установленим частиною першою статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з частиною другою цієї норми аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до положень статей 12, 76, 81, 82 ЦПК України, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір. За приписами статей 77, 78, 79, 80, 89 цього Кодексу докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Водночас належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, з якими закон пов`язує можливість присудження аліментів за минулий час, суду не надано, а один лише факт надіслання відповідачу листа з проханням про надання фінансової допомоги при відсутності доказів його отримання, не доводить вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial