Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

26 січня 2024 року [PERSON] через представника адвоката Войнову Н.В. звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з: житлового будинку загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0536 га (кадастровий номер 1412300000:03:018:0008), які розташовані в [ADDRESS] . Вказане вище майно належало спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності. Після смерті [PERSON] позивачка звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіди О.А. із заявою про прийняття спадщини, а інший спадкоємиць дружина спадкодавця [PERSON] (мати позивачки) написала заяву про відмову від спадщини. Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 132/2018. В 2019 році позивачка отримала у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на банківський вклад її померлого батька [PERSON] , однак отримати свідоцтво про право на спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки вона не встигла у зв`язку з початком збройної агресії РФ на території України, зокрема у м. Маріуполі. В березні 2022 року приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Чекіда О.А. був вимушений виїхати з м. Маріуполя і його архів не зберігся, в тому числі і спадкова справа № 132/2018 відкрита після смерті батька позивачки. Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Чекіда О.А. з 07 червня 2022 року припинив свою діяльність, документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, а вивезти їх з м. Маріуполь не вдалося. У зв`язку з цим, позивачка просила визнати за нею право власності на спадкове майно житловий будинок загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0536 га (кадастровий номер 1412300000:03:018:0008), які розташовані в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] (а.с.1-3) Позов пред`явлено до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ч.1 ст.30 ЦПК України за зміненою підсудністю Іллічівського районного суду м. Маріуполя за місцезнаходженням спірного нерухомого майна: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Кальміуського району м. Маріуполя. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху. (а.с.31-32) 05 лютого 2024 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви, надано документ про сплату судового збору. (а.с.34-39) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру та Міністерства соціальної політики України відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки фізичної особи [PERSON] (а.с.а.с.40, 48-49), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.50) В підготовче засідання 29 березня 2024 року сторони по справі не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. (а.с.а.с.46,\~68) Оскільки всі дії з підготовки справи до судового розгляду були виконані ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2024 року було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні 12 квітня 2024 року. (а.с.а.с.70, 71) В судове засідання 12 квітня 2024 року, в якому було розглянуто цивільну справу по суті, учасники справи не з`явились. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявна заява від представника позивачки про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги. (а.с.75) Відповідачка в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява від неї про розгляд справи за її відсутності, в якій вона не заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с.46) Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у м. Маріуполі помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 червня 2023 року, виданого повторно Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ), актовий запис № 782. (а.с.16) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 квітня 1966 року, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . (а.с.17) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24 лютого 1990 року, позивачка уклала шлюб з [PERSON] і змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с.18) Згідно витягу зі Спадкового реєстру №\~72667509 від 31 травня 2023 року дійсно приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. було заведено спадкову справу №\~132/2018 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , номер спадкової справи у спадковому реєстрі 63283265. (а.с.20) Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на будівлю № 763 від 01 вересня 1989 року та копії технічного паспорту [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м., який розташований в [ADDRESS] . (а.с.а.с.7, 8-11) Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 159564 від 12 квітня 2005 року [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0536 га (кадастровий номер 1412300000:03:018:0008), яка розташована в [ADDRESS] . (а.с.15) З відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 47960/43427-26-23 від 09 жовтня 2023 року встановлено, що діяльність приватного нотаріуса Чекіди О.А. по Маріупольському районному нотаріальному округу Донецької області припинена з 07 червня 2022 року, документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Чекіди О.А. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, вивезти нотаріальний архів приватного нотаріуса Чекіди О.А. з м. Маріуполя не вдалося, інформація щодо стану архіву приватного нотаріуса відсутня. (а.с.21) Відповідачка [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відмітки в її паспорті. (а.с.25\~на зв.) Таким чином, вона є належним відповідачем у цивільній справі. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Потреба такого способу захисту права власності, як пред`явлення позову про його визнання, виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст.392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч.5 ст.1268 ЦК України слідує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався. Відповідно до п.7 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Так, з 24.02.2022 р., тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 р., затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 р., з 25.04.2022 р. Маріупольська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області визнана тимчасово окупованою територією. На час розгляду справи відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 1668/39004 від 23.12.2022\~р., до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України відноситься вся територія Маріупольського району та місто Маріуполь. Право власності спадкодавця на спірне майно сторонами та іншими спадкоємцями не оспорюється, а тому суд вважає, що спадкові права позивачки підлягають захисту в судовому порядку. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням визнання позову відповідачкою, також враховуючи, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне померлому батьку майно, позивачка не має можливості, оскільки в Україні введено воєнний стан, який станом на теперішній час не скасовано, та беручи до уваги, що на час розгляду справи судом до тимчасово окупованої території України відноситься вся територія Маріупольського району, а спадкове майно знаходиться у м. Маріуполі Донецької області, спірне майно фактично належало спадкодавцю, однак з об`єктивних причин спадкоємець не має можливості оформити право власності в порядку спадкування за законом, суд вважає за можливе захистити порушені права позивачки шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved