Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому, згідно уточненої позовної заяви, просив визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Дніпро Дніпропетровської області та внести зміни в актовий запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] , № 834 від 05.07.2018 вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2004 по 09.11.2020, але з 2006 року вони мешкають окремо, зв`язків не підтримують. Зазначає, що [INFO] відповідач [PERSON] народила дитину [PERSON] . Проте, оскільки на момент народження дитини шлюб відповідача [PERSON] не був розірваний, батьком дитини був записаний відповідач [PERSON] . Відповідно до висновку експерта молекулярно-генетичної експертизи № 2088-МГ від 27.10.2023, проведеного КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, ймовірність того, що позивач може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає 99,999999 %, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків. Після отримання екпертного висновку позивачу достеменно стало відомо, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами загального позовного провадження. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи у її та позивача відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до початку судового засідання подала заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без її присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ПО НОВОКОДАЦЬКОМУ ТА ЧЕЧЕЛІВСЬКОМУ РАЙОНАХ У МІСТІ ДНІПРІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА), належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за відсутності представника та ухвалення рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 24 січня 2004 року між відповідачами був укладений шлюб, який рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2020 року, що набрало законної сили 09 грудня 2020 року, розірвано (а.с.12 зворотна сторона-14). [INFO] у відповідача [PERSON] народився син [PERSON] , батьком якого у свідоцтві про його народження вказаний відповідач [PERSON] (а.с.14 зворотна сторона). Відповідно до висновку експерта №2088-МГ від 27 жовтня 2023 року, проведеного КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» встановлено, що громадянин [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою України [PERSON] , [INFO] ; вірогідність того, що громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999999% (а.с.19-21). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд виходить із наступного. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За правилом статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно зі статтею 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі N 591/6441/14-ц (провадження N 61-6030св18) зазначено, що доказами у вказаній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства ("KALACHEVA v. RUSSIA" (Калачева проти Російської Федерації), N 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі N 399/1029/15-ц (провадження N 61-14438св18) зазначено, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. На підставі викладеного, враховуючи висновок судово-медичної експертизи, судом встановлено факт того, що позивач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved