Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Какулія О.Є. звернулася до суду із зазначеною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування посилається на те, що [INFO] в м. Сєверодонецьк, Луганської області померла її мати, громадянка України - [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Чепигівка, Сватівського району, Луганської області. Встановлення факту необхідно заявниці для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті її чоловіка. Просила суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Чепигівка, Сватівського району, Луганської області. Згідно з ухвалою судді від 02 квітня 2024 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. В судове засідання заявник не з`явився, представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як вбачається із наданих заявником документів, виданих на тимчасово окупованій території України, а саме: лікарського свідоцтва про смерть № 364 від 29.03.2022, виданого Сєверодонецькою міською багатопрофільною лікарнею, [PERSON] померла [INFO] , причина смерті - гостра серцево судинна недостатність. Заявниця [PERSON] є донькою померлої, що підтверджується: свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , згідно якого 01.12.1961 Сєверодонецьким відділом ЗАГС Ворошиловградської області за актовим записом № 1149 зареєстровано народження [PERSON] , матір`ю якої записана [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , згідно якого 04.08.1984 Сєверодонецьким міським відділом ЗАГС Ворошиловградської області за актовим записом № 604 зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , після укладення якого прізвище заявниці змінено на Потьомкіну, шлюб розірваний; свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , згідно якого 27.08.1996 Сєверодонецьким відділом ЗАГС Луганської області за актовим записом № 498 зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , після укладення якого прізвище заявниці змінено на [PERSON] . З`ясовано також, що [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть матері у зв`язку з тим, що таке свідоцтво було видане на тимчасово окупованій території України. Наведена обставина стала підставою для звернення заявниці із даною заявою до суду. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть, лікарського свідоцтва про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Підсумовуючи наведене, суд вважає доведеною ту обставину, що заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт смерті [PERSON] . Встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки вона є її донькою та може бути спадкоємицею майна померлої [PERSON] за законом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги неможливість встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. На підставі викладеного та

Outcome: approved