Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у листопаді 2023 р. до суду надійшла вищезазначена заява про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , померлого [INFO] , у період з жовтня 1996 р. по [INFO]. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] познайомились у 1992 р., після чого між ними почалися стосунки. З жовтня 1996 р., проживши разом в орендованому приміщенні, переїхали до батьків чоловіка за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у молодої родини народився син - [PERSON] , [INFO] народилася донька - [PERSON] . За час проживання однією сім`єю чоловіка та дружини, пара вела спільне господарство, побут, разом проводили відпочинок, займалися благоустроєм житла, мали спільний бюджет. Сімейні стосунки будувались на взаємній повазі, турботі один до одного. Після повномасштабного вторгнення росії на територію України, [PERSON] мобілізувався до військової частин [NUMBER] , де у подальшому проходив службу. [INFO] внаслідок бойових дій [PERSON] загинув. За весь період перебування у стосунках, [PERSON] та [PERSON] шлюбні відносини офіційно не реєстрували. Встановлення даного факту заявнику потрібно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 06.12.2023 представник заінтересованої особи Міністерство оборони України подала пояснення, просила залишити без розгляду заяву [PERSON] . Зазначила, що позитивне вирішення даної заяви в судовому порядку безпосередньо впливатиме на права та обов`язки Міноборони як органу, уповноваженого на прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, кола спадкоємців загиблого військовослужбовця [PERSON] , а також на право таких осіб на отримання одноразової грошової допомоги. Крім того, заявник не належить до визначеного законодавцем кола осіб, які можуть отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Вказані обставини свідчать про наявність спору про право. Сам по собі факт перебування позивача з померлим у близьких стосунках, наявність спільних дітей не може свідчити про їх спільне проживання однією сім`єю. Крім того, матеріали справи не містять доказів підтвердження спільно набутого майна за період спільного проживання, зі змісту заяви неможливо встановити точний період спільного проживання сторін однією сім`єю. Додані до заяви фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (а.с. 47-54). 04.03.2024 представник заінтересованої особи Міністерства оборони України подав додаткові пояснення, зазначив, що заявник не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що вона з жовтня 1996 р. проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із загиблим військовослужбовцем. Показання свідків та додані фотокартки є недостатнім доказом для встановлення даного факту. Крім того, рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю не є належною підставою для визначення особи щодо якої встановлено дану обставину як «один із подружжя, який не одружився вдруге», така особа не може претендувати на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до законодаства, а тому відсутні підстви для задоволення заяви (а.с. 104-108). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2023 визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 40-41). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.11.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду (а.с. 43). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2024 залучено до участі в розгляді справи в якості заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 100-101). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.03.2024 задоволено заяву заінтересованої особи [PERSON] про витребування доказів (а.с. 126-127). Представники заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримали, посилаючись на обставини викладені у заяві, вважають викладені вимоги належним чином обґрунтованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судовому засіданні проти вимог заяви заперечував, у задоволенні заяви просив відмовити. Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що відбулось 15.02.2024 пояснила, що вона є сусідкою та подругою [PERSON] та [PERSON] , проживає з ними на одному поверсі за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що відбулось 15.02.2024 пояснила, що вона є сестрою померлого [PERSON] . Її брат та [PERSON] почали проживати разом з 2010 року за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Пара вела спільне господарство, побут, разом проводили відпочинок, займалися благоустроєм житла, мали спільний бюджет. Сімейні стосунки будувались на взаємній повазі, турботі один до одного. Офіційно свої відносини брат та його цивільна дружина не встигли оформити, брат загинув. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що відбулось 15.02.2024 пояснив, що він є батьком загиблого [PERSON] . Його син та заявник [PERSON] розпочали стосунки ще під час навчання у школі. Після її закінчення почали проживати разом з ним за адресою: [ADDRESS] . З 2010 року син та заявниця переїхали проживати до її матері за адресою: [ADDRESS] . За період спільного проживання у сина та невістки народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Свої відносини син та невістка офіційно не реєстрували. На отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю сина, який був військовослужбовцем та яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не претендує. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що відбулось 15.02.2024 пояснила, що є кумою та подругою [PERSON] та [PERSON] З останнім знайома з 14 років. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що відбулось 15.02.2024 пояснив, що є сином [PERSON] та [PERSON] . Батьки завжди проживали разом, вели спільне господарство, побут, разом проводили відпочинок, займалися благоустроєм житла, мали спільний бюджет. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. ІІІ. Фактичні обставини справи cудом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розпочали стосунки ще під час навчання у школі. У подальшому, після закінчення школи, [PERSON] розпочав строкову військову службу. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 28.03.2024 встановлено, що у період з 04.02.1998 по 22.09.1998 [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 133-136). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] . [INFO] народилась [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №25. Батьком зазначено [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 13). З моменту перебування в цивільному шлюбі, [PERSON] та [PERSON] проживали у батьків останнього за адресою: [ADDRESS] . З 2010 р. заявник та чоловк проживали у батьків [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заявницею надані в якості доказів фотографії, якими зафіксовані спільні подорожі, відпочинок, батьки та діти (а.с. 25-39). [INFO] [PERSON] помер в Луганській області Сєвєродонецькому районі с. Діброва (а.с. 19). 22.08.2023 №1722/1994 командир військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України надіслав сповіщення №42, в якому зазначив про необхідність сповістити дружину [PERSON] про те, що стрілець 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-го стрілецької роти військової частини [NUMBER] старший солдат [PERSON] мобілізований [INFO] героїчно загинув, захищаючи територіальну цілісність та незалежність України. [INFO], перебуваючи на позиції біля населеного пункту Діброва Кремінської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області, внаслідок ворожого обстрілу отримав поранення, несумісне з життям (а.с. 14). [INFO] на адресу [PERSON] від [INFO] направлено сповіщення сім`ї №П19, в якому повідомлено про смерть [PERSON] та зазначено, що дане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавстом порядку. [INFO] [PERSON] та Ритуальна служба СКП «Спецкомбінат ПКПО» уклали договір-замовлення №3.52816П на організацію та проведення поховання [PERSON] (а.с. 22-23). [INFO] [PERSON] отримала витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (а.с. 24). Станом на 23.02.2024 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства обоорни України не надходили документи для призначення одноразової грошової допомоги від членів сімї [PERSON] (а.с. 110). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. З матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви про встановлення зазначеного юридичного факту, що існує спір про право між заявником та заінтересованими особами. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17. Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. У Віснику Верховного Суду України № 8 (144) за 2012 р. викладені правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16. У відповідності до вищевказаних вимог, заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із заінтересованою особою надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання одніє сім`єю з [PERSON] у період після 22.09.1998 по [INFO]. Факт спільного проживання однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу після розлучення померлого, а саме, з 22.09.1998 по [INFO], знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період після припинення останнім шлюбних відносин, а саме, після 22.09.1998 по [INFO] день смерті [PERSON] , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного. У період перебування в цивільному шлюбі у них народилось двоє дітей, спільну участь у вихованні яких приймав як батька, так і мати. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] , заявник зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявник [PERSON] та [PERSON] проживали у період з 22.09.1998 по [INFO] однією сім`єю як чоловік та дружина, а тому заяву підлягає частковому задоволеню. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з заінтересованих осіб підлягає пропорційному стягненню судовий збір на користь заявниці у розмірі 536 грн 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial