Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

06.03.2024 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватного виконавця Булахевіч С.В., в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 106391 вчинений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 08.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» грошових коштів за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року включно, у розмірі 32548,75 гривень, яка складається з: 1685,13 гривень - заборгованості за тілом кредиту, 17263,62 гривні - заборгованості за відсотками та процентами, 13550 гривень - заборгованості за штрафними санкціями, 50,00 гривень - за вчинення виконавчого напису. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що їй стало відомо про те, що у приватного виконавця виконавчого округу виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. знаходиться виконавче провадження № [NUMBER], яке відкрите на підставі виконавчого напису від 08.06.20.2021 року № 106391 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року, яка виникла за кредитним договором № 500325170 від 30.11.2012 року в загальному розмірі 32548,75 грн. Вважає дії відповідача незаконними, необґрунтованими з тих підстав, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм законодавства, виконавчий напис не відповідає вимогам закону, тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вона не отримувала від ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та приватного нотаріуса Остапенко Є.М. документів та повідомлень. Про наявність вищевикладених обставин щодо відкритого виконавчого провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису їй стало відомо 27.02.2024 року. Стягувачем за виконавчим написом є ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», яке не було кредитодавцем за вказаним у виконавчому написі кредитним договором, а отримало право вимоги шляхом укладання з іншими юридичними особами договорів відступлення права вимоги та факторингу, що свідчить про те, що нотаріус, вчиняючи відповідний виконавчий напис мав перевірити додержання сторонами таких договорів порядку їх укладення та відповідно, передачі відступлених активів та пасивів, в тому числі порядок інформування боржників за відступленими грошовими зобов`язаннями про зміну кредитора. При цьому, будь-яких повідомлень щодо зміни кредитора за кредитними договорами, за якими наразі кредитором є відповідач, вона ніколи не отримувала. Також, окрім заборгованості за тілом кредиту, який позивачка не отримувала, виконавчим написом також стягнуто заборгованість за нарахованими процентами, несплаченими відсотками та пенею, які зроблені стягувачем самостійно, а тому будь-яких документів, що підтверджують безспірність таких сум та встановлюють прострочення виконання зобов`язання взагалі існувати не може. Виконавчий напис від 08.06.2021 року за № 106391 вчинено з грубим порушенням порядку його вчинення, оскільки зазначена у ньому сума не є безспірною, відповідач не надав нотаріусу документи, визначені у п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.03.2024 року матеріали позову розподілені судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 07.03.2024 року відкрито провадження та призначено вказану справу в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09:15 годину 08.04.2024 року. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича належним чином завірену копію нотаріальної справи про посвідчення виконавчого напису нотаріуса за реєстровим записом № 106391 від 08.06.2021 року; витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» нотаріально посвідчений кредитний договір № 500325170 від 30.11.2012 року укладений між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] та нотаріально посвідчені договори переходу прав кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»; витребувано в Акціонерному товаристві «Альфа Банк» підтвердження направлення з підтвердженням про отримання [PERSON] копій договорів на переуступку боргу та виконавчого напису нотаріуса. 20.03.2024 року від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. до суду надійшла заява про визнання позову, в якій представник відповідача позовні вимоги визнав, просив повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Також відповідач направив клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу, що поніс позивач. Позивачка [PERSON] на судовий розгляд справи не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник позивачки [PERSON] адвокат Кіяновська А.В. в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі. Треті особи письмових пояснень по справі не надавали, в судове засідання не з`явились. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши додані до них письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 08.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №106391 щодо звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» грошових коштів в сумі 32548,75 гривні (а.с.10). На виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. 02.09.2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] (а.с.09). Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області від 26.05.2008 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.06). Позивачка вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням діючого законодавства, посилаючись на те, що не укладала з відповідачем будь-яких кредитних договорів, її не було попереджено про усунення порушень за кредитним договором, а у нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису були відсутні підстави для визнання суми заборгованості безспірною. Крім того, процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі №750/1627/18. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17 та підтверджений у Постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року № 201/11696/16-ц. Подання позивачкою даного позову суд розцінює як незгоду [PERSON] із пред`явленою їй заборгованістю, а, отже, наявністю спору щодо її розміру. Суд також зазначає, що 26.11.2014 року до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Отже, станом на час вчинення виконавчого напису - 08.06.2021 року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріально посвідченого договору. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст.13 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). Стороною відповідача суду не надано доказів про те, що кредитний договір, який став підставою для видачі оспорюваного виконавчого напису, був нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачкою, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. Суд, враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, вважає позовні вимоги обґрунтованими та приходить до висновку про те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з порушенням чинного законодавства, за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, що виключало можливість його вчинення, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач до початку розгляду справи по суті надав суду заяву, в якій повністю визнав позов, а тому необхідно повернути позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 605,60 грн., а інші 50 відсотків судового збору, що складає 605,60 грн., необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved