Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що між нею та відповідачем 13 липня 2022 року був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом №1971, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Від першого шлюбу [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що останні місяці шлюбні відносини між сторонами поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення. Наразі шлюб між ними має формальний характер, подальше його збереження, примирення є неможливим, а тому просила розірвати шлюб. При цьому вказувала, що вона наразі не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Малолітня донька проживає разом з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні. Натомість відповідач допомоги на утримання доньки не надає, хоча працездатний, здоровий, будь-якої інформації щодо місця його роботи позивачці не відомо. За вказаних обставин також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в тверді грошові сумі в розмірі 4000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 березня 2024 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, а також зобов`язано позивача надати суду оригінал свідоцтва про шлюб. Вказану ухвалу та копій матеріалів справи отримано відповідачем 12 березня 2024 року, про що свідчить власноручна написана відповідачем розписка про отримання ухвали та копій матеріалів справи на супровідному листі суду від 08 березня 2024 року та його заяві від 11 березня 2024 року. Однак відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що 13 липня 2022 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом №1971 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13 липня 2022 року). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 лютого 2023 року (а. с. 7 на звороті). Сторони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе. Позивачка зареєстрована та проживає разом з донькою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються копією довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 01 вересня 2022 року № 39065 та довідкою МКП «УК «Житло-Гарант» від 07 березня 2024 року №316 (а.с.9,18). Відповідач проживає окремо, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Доказів про участь відповідача в утриманні дитини та його матеріального стану матеріали справи не містять. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині припинення шлюбу та обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини не підтримання шлюбних відносин, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, а тому вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Що стосується вимог про стягнення аліментів на малолітню дитину, то суд зазначає наступне. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 1 рік та 2 місяці. Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню доньки [PERSON] не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я, суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2600,00 грн. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України, та надані докази. Позивач, звертаючись до суду з позовом та визначаючи аліменти в розмірі 4000,00 грн, що фактично перевищує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, будь-яких доказів щодо достатності заробітку (доходу) відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в такому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд звертає увагу, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу позивача на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 28 лютого 2024 року. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн судового збору та на користь держави 787,28 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного,

Outcome: partial