Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір №9995072 від 13.03.2023 року у електронній формі. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. 28.08.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №103-МЛ відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №9995072 від 13.03.2023 року. Згідно цього позивач набув права кредитора у зобов`язанні. Зазначає, що відповідач не виконував умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед кредитором, а після відступлення права вимоги перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в сумі 17644,49 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 17644,49 грн за кредитним договором №9995072 від 13.03.2023 року, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 26.03.2024 відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд призначено на 10:15 09.04.2024 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися, представником позивача 05.04.2024 надано клопотання про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, 09.04.2024 від відповідачки до суду надійшла заява в якій фактично позовні вимоги визнала, повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 13.03.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір №9995072. Згідно даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. строком на 105 днів на умовах визначених договором. Згідно платіжного доручення №95648060 від 13.03.2023 року ТОВ «МІЛОАН» перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 5000 грн. 00 коп. згідно кредитного договору № 9995072. 28.08.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №103-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кошти перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №95648060 від 13.03.2023. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу статей 525,526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідачка умови договору не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 17644,49 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3874,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 13270,49 грн, заборгованості за комісією у розмірі 500, 00 грн. Зважаючи, що відповідачка свої зобов`язання за укладеним кредитним договором №9995072 від 13.03.2023 не виконала, на час розгляду справи суму заборгованості не спростувала, не надала доказів її сплати у добровільному порядку, більш того надала заяву про фактичне визнання позовних вимог, тож з огляд на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушене, підлягає захисту та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 17644,49 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на його користь з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 1514,00 грн (50 % судового збору сплачених позивачем за подання позовної заяви).

Outcome: approved