Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

06 лютого 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 104-105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 18 жовтня 2019 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 321. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18 жовтня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 321. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивача до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки, кожен із них має протилежні погляд на шлюб, сім`ю, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки з ведення спільного господарства призвело до припинення між позивачем та відповідачем шлюбних відносин. Шлюб між сторонами існує формально, подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини немає. Ухвалою судді від 07 лютого 2024 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача [PERSON] , [INFO] , як внутрішньо-переміщеної особи, а саме: загальні відомості про особу (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження); дані про документ, що посвідчує особу; відомості про останнє зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону, та її фактичне місце проживання/перебування; адресу, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону. Ухвалою судді від 11 березня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 11 квітня 2024 року. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До суду подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідно до\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що згідно\~свідоцтва про\~шлюб,\~виданого 18\~жовтня 2019\~року Енергодарським\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Запорізькій області,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~18\~жовтня 2019\~року зареєстрували\~шлюб у Енергодарському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що 18 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис № 321. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3219-7001854216 від 04 серпня 2023 року та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3219-7001854225 від 04 серпня 2023 року, фактичне місце проживання/перебування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки, кожен із них має протилежні погляд на шлюб, сім`ю, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства призвело до припинення між сторонами шлюбних відносин. Шлюб між сторонами існує формально, подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини немає. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України,\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, син сторін [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачем. Спірних питань по розподілу майна, набутого за час шлюбу, між сторонами немає. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій до суду заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved