Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] ,\~ [INFO] .Позовні вимоги мотивовані тим, що судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 12.11.2020 року у справі № 636/3073/20, провадження №2-н/636/532/20 з нього стягнені аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з п.7 ч.1 ст. 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Тому не було враховано, що він має на утриманні іншу неповнолітню дитину, і згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсон від 29.04.2014 року у справі № 666/2522/14-ц з нього(позивача) стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, з 08.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду 13.06.2014 року було видано виконавчий лист, за яким розмір заборгованості станом на 31.10.2021 року складає 13124,29 грн. Таким чином, після видачі вищевказаного судового наказу з нього стягуються аліменти у розмірі 1/2частини від усіх видів заробітку, що суттєво впливає на його матеріальний стан та не відповідає вимогам закону щодо розміру стягнення аліментів на двох дітей. Просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з до 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі частини всіх видів доходів на підставі судового наказу, виданого Чугуївським міським судом Харківської області від 12.11.2020 року у справі № 636/3073/20. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.12.2021 року відкрито провадження по справі та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. 28.12.2022 року через систему «Електронний суд» від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на недоведеність ним обставин, що передбачені ст.192 СК України. Також зазначає, що позивач та [PERSON] (стягувач по виконавчому листу № 666/2522/14-ц) проживають однією сім`єю, відповідно мають спільний дохід та виховують сина, на якого позивач і сплачує аліменти, що порушує рівність прав дітей на утримання. Звертає увагу суду на те, що будь-яких належних та достовірних доказів зміни свого матеріального стану та доказів появи нових утриманців після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на їх спільну дочку, позивач до суду не надав. Посилання позивача на стягнення аліментів за рішенням суду на неповнолітнього сина, не базується на вимогах закону, оскільки стягнення аліментів на сина відбулося на 6 років раніше стягнення аліментів на дочку. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17.03.2023 року до участі у справі залучена у якості представника позивача [PERSON] . Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 183 СК України\~зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,\~\~материнства та стягнення аліментів»\~-\~розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»\~- вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей 70%. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді\~справи судом\~встановлено,\~що судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 12.11.2020 року у справі № 636/3073/20, провадження №2-н/636/532/20 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Як вбачається з копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої ВДВС 25.09.2021 року, заборгованість [PERSON] за судовим наказом № 636/3073/20 від 08.12.2020 Чугуївського міського суду Харківської області станом на 01.06.2021 року складає 13276,70 грн.(а.с.13). Відповідно до розрахунку від 13.09.2023 року Дніпровського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість за судовим наказом № 636/3073/20 від 08.12.2020 Чугуївського міського суду Харківської області станом на 13.09.2023 року складає 132307,04 грн. Як вбачається з копії постанови старшого державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельника К.М. відповідно до ч.14 ст. 71Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, на боржника [PERSON] накладений штраф на користь стягувача [PERSON] у розмірі 26461,40 грн. ( в розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів). Згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсон від 29.04.2014 року у справі № 666/2522/14-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, з 08.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття(а.с.11). На підставі вказаного рішення суду 13.06.2014 року було видано виконавчий лист № 666/2522/14-ц, за яким згідно копії розрахунку Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області від16.11.2021 розмір заборгованості позивача станом на 31.10.2021 року складає 13124,29 грн.(а.с.14). Інших даних про наявність подальшої заборгованості [PERSON] за виконавчим листом № 666/2522/14-ц матеріали справи не містять. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що після видачі судового наказу № 636/3073/20 від 08.12.2020 року Чугуївського міського суду Харківської області у нього змінився матеріальний стан, оскільки стягуються аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку на двох неповнолітніх дітей, що суттєво впливає на його матеріальний стан. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами\~не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку зі сплатою аліментів на двох неповнолітніх дітей : дочку Таїсію та сина [PERSON] , аліменти на якого позивач тривалий час сплачував ще до стягнення з нього аліментів на дочку на користь відповідачки. Як зазначає відповідачка [PERSON] позивач та [PERSON] (стягувач по виконавчому листу № 666/2522/14-ц) проживають однією сім`єю, відповідно мають спільний дохід та виховують сина, на якого позивач і сплачує аліменти, що порушує рівність прав дітей на утримання. Зазначені обставини не спростовані стороною позивача, навпаки як вбачається з заяви [PERSON] від 22.02.2023 року остання зазначає,що позивач [PERSON] є її чоловіком, а відповідно до тексту клопотання [PERSON] від 01.04.2023 року остання та позивач [PERSON] мають одну адресу місця знаходження, а саме: [ADDRESS] . Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі N\~565/2071/19, провадження\~N\~61-9460\~св 20, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує висновки , викладені в постановах Верховного Суду, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У зв`язку з наведеним суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed