Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду 01 березня 2024 року. Предметом позову є розірвання шлюбу, укладеного 25 липня 2017 року, в якому є спільна малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач назвав припинення спільного проживання та ведення господарства і бюджету через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. 04 березня 2024 року отримано інформацію з єдиного державного демографічного реєстру № 474830 про зареєстроване місце проживання відповідача в с. Степанки Могилів-Подільського (раніше - Мурованокуриловецького) району Вінницької області (а.с. 15). Ухвалою судді від 04 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 16). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштові відправлення із ухвалою про відкриття провадження направлено позивачеві та відповідачеві (останньому - разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами) 04 березня 2024 року (а.с. 17) та вручено їм, зокрема, відповідачу 09 березня 2024 року (а.с. 19). Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суду не подано. Одночасно, 20 березня 2024 року від відповідача засобами поштового зв`язку надійшла заява (а.с. 20), в якій вона визнала позов і просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з врахуванням такого: Із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) слідує, що сторони із 25 липня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а із свідоцтва про народження (копія на а.с. 12), - що вони мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу припиненням спільного проживання та ведення господарства і бюджету, з лютого 2024 року, через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини, а відповідач визнала позов і не заперечила проти розірвання шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1211 гривень 20 судового збору (а.с. 4). Позивач просить понесені судові витрати у сумі судового збору залишити за собою (п.2 позовних вимог). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у заяві по суті (а.с. 20) просила залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved