Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, поряд з іншим майном, входять також земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Вказану спадщину позивачка прийняла як спадкоємець за заповітом, однак спадкові права оформити не змогла оскільки було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату їй відмовлено. Просить\~ визнати за нею право власності, оскільки \~підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду 31.01.2024 року. Ухвалою суду від 07.02.2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] , не з`явилася, однак надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але надали суду клопотання в якому просили справу розглядати у відсутності їх представника, проти заявлених вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується довідкою №22/02 від 19.01.2024 року, яка видана виконкомом Дубровицької міської ради Рівненської області. Також судом встановлено, що за життя [PERSON] , на праві приватної власності належали земельні ділянки загальною площею 2,63 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Осівської сільської ради (нині Дубровицька міська рада) Дубровицького (нині Сарненського) району Рівненської області, на підставі Державного акту на право власності на земельні ділянки серія РВ №033749. Також в судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] , склав заповіт, який посвідчений секретарем Осівської сільської ради [PERSON] , [INFO] , згідно якого земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,63 га, які знаходиться на території Осівської сільської ради (нині Дубровицька міська рада) Дубровицького (нині Сарненського) району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельні ділянки серії РВ №033749 заповів своїй доньці [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] , та покійним батьком [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серія [NUMBER] , згідно якого її батьком записаний [PERSON] та копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки серія [NUMBER] де її дівоче прізвище вказано « [PERSON] » [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. Також в судовому засіданні встановлено, що після смерті батька [PERSON] , позивачка усно звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав де нотаріус їй усно повідомила, що оформити спадкові права на земельні ділянки через нотаріальну контору [PERSON] , не зможе через втрату оригіналу Державного акту на право власності на земельні ділянки. Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів. Відповідно до ч.1 \~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] , здійснюється за заповітом, оскільки спадкодавець за життя зробив відповідне розпорядження стосовно належного йому майна. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216,1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових праву нотаріальному порядку. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу II зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.20І2 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак, відсутність у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у покійного батька права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавець фактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] , набув право власності на земельні ділянки, яке підтверджувалось відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом серія ВВА №183653. При цьому, позивачка [PERSON] , є спадкоємцем майна [PERSON] , за заповітом, і єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину у відповідності до вимог до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України, оскільки у визначений законодавством термін звернулася до нотаріуса, у зв`язку з чим її позов підлягає задоволенню. При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що позасудовий спосіб врегулювання даного спору відсутній, через втрату правовстановлюючих документів (державного акту на право власності на земельні ділянки), а тому оформлення спадщини в органах нотаріату та реєстрація речового права неможлива, а також те, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Питання про повернення сплаченого\~\~при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить. Враховуючи викладене,

Outcome: approved