Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] зміст позовних вимог. 18.03.2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.04.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням суду у справі № 352/1124/14-ц від 05.06.2014 року на користь позивача вирішено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що вона самостійно не може повністю забезпечити та задовольнити потреби сина, а відповідач має змогу сплачувати аліменти в більшій сумі, оскільки перебував на заробітках за кордоном, аліменти нікому більше не сплачує, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків немає. Тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача по 4000 грн. щомісячно на утримання сина. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він частково визнає позовні вимоги, вважає розмір аліментів, який просить збільшити позивачка необґрунтовано великим, не враховує матеріального становища відповідача. Зазначив, що сплачує щомісячно проіндексований розмір аліментів на утримання сина в розмірі 1600 грн, наголошує на тому, що створив нову сім`ю, перебуває у шлюбі, дружина не працює. Постійного доходу відповідач немає, працює на сезонних роботах, власного житла немає, орендує квартиру. Тому, оскільки позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про його матеріальне становище та спроможність сплачувати аліменти у більшій сумі, просить позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі по 2500 грн щомісячно. Позивач в судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи здійснювати без її участі. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог закону. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.03.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05.02.2020 року Тисменицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с. 3). Рішенням Тисменицького районного суду у справі №352/1124/14-ц від 05.06.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утриманні сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Згідно рішення Тисменицького районного суду від 16.04.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, сина [PERSON] залишено проживати з матір`ю (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.07.2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 12.07.20217 року. V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються також і Законом України «Про охорону дитинства» та Сімейним кодексом України. Так відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до положень ч.8 ст.\~7\~Сімейного\~кодексу\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ст.\~141\~СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ст.\~180\~Сімейного\~кодексу\~України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Нормою ч. 3 ст.\~181\~Сімейного\~кодексу\~України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ст.\~182\~цього\~кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192\~СК\~України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги обставину наявності у відповідача офіційного доходу, його розмір, наявність у відповідача на утриманні дитини від іншого шлюбу. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на їх утримання, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреб дітей у розвитку, враховуючи рекомендований розмір, визначений законодавством, що забезпечить дітей встановленим прожитковим мінімумом, не надання позивачем доказів можливості сплачувати відповідачем аліментів в розмірі саме по 4000 грн, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тисменицького районного суду від 05.06.2014 року у справі №352/1124/14-ц та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3\~000 грн, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відтак, позов слід задовольнити частково. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~15\~травня\~2006\~року\~№\~3\~"Про\~застосування\~судами\~окремих норм\~Сімейного\~кодексу\~України при\~розгляді\~справ\~відносно батьківства,\~материнства\~і\~стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь держави.

Outcome: partial