Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 10.11.2020 року о 09.00 год. у місті Лозова по вул.Павлоградській на перехресті пров.Філосовського (Енгельса) сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля швидкої та невідкладної медичної допомоги Автоспецпром АСПА.941157.014.03 державний номер AX3503НТ, під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2109 державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час ДТП було пошкоджено автомобіль швидкої та невідкладної медичної допомоги АСПА.941157.014.03 державний номер [NUMBER] , чим Позивачу було спричинено матеріальну шкоду. 02 грудня 2020 року Лозівським міськрайонний судом Харківської області було винесено постанову про притягнення [PERSON] , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУПАП та визнано його винним в скоєнні адміністративного правопорушення, та притягнуто його до відповідальності у вигляді штрафу. Згідно звіту №59/2021 про оцінку автомобіля АСПА.941157.014.03 держномер АХ3503HT від 19 березня 2021 року вартість матеріальної шкоди заподіяної особі, що володіє автомобілем АСПА.941157.014.03 державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, становить - 98901,86 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП 10.11.2020 року, що трапилось за участю автомобіля швидкої та невідкладної медичної допомоги АСПА.941157.014.03 державний номер AX3503НТ та автомобіля ВАЗ 2109 державний номер [NUMBER] , у розмірі 98901,86 грн. та суму судових витрат у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків заяви. На виконання ухвали суду від 16 листопада 2023 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків від 30 листопада 2023 року. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись з позовом відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та залучити до участі у справі в якості співвідповідача страхову компанію ПРАТ «СК АСКО-ДС», мотивуючи тим, що станом на дату скоєння ДТП його відповідальність застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поліс №AO/2080459 з ПРАТ «СК АСКО-ДС» від 08.12.2019 року, строк дії до 07.12.2020 року включно. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, при зверненні з вимогою про відшкодування шкоди до безпосереднього заподіювача шкоди, перебіг позовної давності для вимоги потерпілого починається з дня скоєння ДТП. Беручи до уваги, що дорожньо-транспортна пригода сталася 10 листопада 2020 року, саме з цієї дати починається перебіг позовної давності для вимоги потерпілого до безпосереднього заподіювача шкоди, про відшкодування матеріальної шкоди. 02.01.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст.22 Цивільний Кодекс України). У даному випадку, факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.11.2020 у місті Лозова по вул.Павлоградській на перехресті пров.Енгельса, за участю автомобіля швидкої та невідкладної допомоги Автоспецпром державний номер AX3503НТ під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2109 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] ; факт участі у даному ДТП автомобіля швидкої та невідкладної допомоги, яким володіє Позивач, факт порушення водієм [PERSON] , правил дорожнього руху i вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП доказуванню не підлягають оскільки це вже встановлено Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 грудня 2020 року по справі №629/5411/20. Отже, винними у ДТП, яка сталась 10.11.2020 року є водій транспортного засобу ВАЗ 2109 державний номер [NUMBER] [PERSON] , внаслідок дій якого Позивачу нанесена матеріальна шкода, яка є доведеною. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, тому відшкодувати завдану шкоду повинен [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Посилання на Відповідача на нібито порушення строку подачі позовної заяви є хибним, так як Позивачем було подано позовну заяву 09.11.2023 року через поштовий зв`язок Укрпошту чим підтверджується накладною та описом. Отже, строк подачі позову позивачем не пропущено. Крім того, у відповідності до вимог ст.51 ЦПК України залучення співвідповідача по справі можливе лише за клопотанням Позивача, Відповідач таким правом не наділений, а отже його клопотання у відзиві про залучення співвідповідача не підлягає задоволенню. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про залучення до участі у справі в якості співвідповідача страхової компанії ПРАТ «СК АСКО-ДС». 08.02.2024 року відповідачем надано клопотання про врахування відомостей зі страхової компанії, за якою просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що за вих.№41 від 24.01.2024 року він отримав лист страхової компанії ПРАТ «СК АСКО-ДС», котрим його на його запит повідомили, що він дійсно звертався з повідомленням про ДТП, яке сталося 10 листопада 2020 року за участю автомобіля ВАЗ 2109, державний номерний знак [NUMBER] , під його керуванням, та автомобілем СИТРОЕН державний номерний знак [NUMBER] . Страхова компанія також повідомила, що повідомлення від потерпілої сторони ПРАТ «СК АСКО-ДС» не надходила, виплата страхового відшкодування не проводилася. Номер страхової справи по даній ДТП №3572/20. Окрім того, як свідчать матеріали справи №629/5411/20, під час огляду місця події ДТП була складена схема місця ДТП, за підписом винуватця ДТП - [PERSON] та представника потерпілого - [PERSON] , надана позивачем до позову. У схемі вказані дані про страхування цивільно-правової відповідальності винуватця ДТП - [PERSON] , відповідно з полісом№?AO/2080459 з ПРАТ «СК АСКО-ДС». Таким чином, потерпіла особа (позивач) була належним чином повідомлена про страхування цивільно-правової відповідальності страхувальника винуватця ДТШ, однак як свідчить інформація страхової компанії ПРАТ «СК АСКО-ДС», своєчасно (протягом одного року з дати настання страхового випадку) до страховика не звернулася. Вказане свідчить про недобросовісну поведінку потерпілої особи, яка не вжила розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика. Вказане є підставою у відмові у задоволенні позовних вимог, заявлених до особи (страхувальника), яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи. 28.02.2024 року представник позивача надав письмові пояснення, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що 14.02.2024 року Позивачем отримано Клопотання про врахування відомостей зі страхової компанії про доручення до справи листа від 24.01.2024 року вих. №41 від страхової компанії ПРАТ «СК АСКО-ДС». Із копії зазначеного листа виходить, що він нібито складений у відповідь на звернення Відповідача, однак в ньому не міститься інформація коли саме і з якого приводу звертався Відповідач до страхової компанії тобто не міститься посилання на звернення. До того ж, копія листа без змістовна, адже з її змісту неможливо встановити, коли саме Відповідач, нібито повідомив про страховий випадок відсутня дата та час. Отже в даному випадку цей документ не може бути взятий до уваги судом, адже Відповідач не подав його у встановлені законом строки та не повідомив суд про те, що ним вживаються заходи на отримання інформації від страхової компанії, а просто надав копію беззмістовного листа, з якого не можливо встановити навіть у зв`язку з чим він наданий. Крім того, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До того ж, підчас дії карантину (COVID-19), страхові компанії працювали у дистанційному режимі та приймали повідомлення про ДТП через соціальні мережі (Viber). Та за інформацією автомобільно-експлуатаційного відділу КНП ХОР «ЦЕМД та МК» інженер безпеки руху повідомила ПРАТ «СК АСКО-ДС» про страховий випадок який настав 10.11.2020 року у місті Лозова по вул. Павлоградській на перехресті пров. Філосовського (Енгельса) сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля швидкої та невідкладної медичної допомоги Автоспецпром АСПА.941157.014.03 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2109 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , о настанні страхової пригоди за полісом №2020659. Однак, в установлений законом термін ПРАТ «СК АСКО-ДС» не надала свого представника для огляду автомобіля. Вказані обставини не можуть слугувати підставою відмови винної особи у відшкодуванні шкоди, спричиненої неправомірними діями. Винним у ДТП, яка сталась 10.11.2020 року є водій транспортного засобу ВАЗ 2109 державний номер [NUMBER] [PERSON] , внаслідок дій якого Позивачу нанесена матеріальна шкода, яка є доведеною. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України відшкодувати завдану шкоду повинен [PERSON] . Ухвалою судді від 29.02.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору страхову компанію ПРАТ «СК АСКО-ДС». 12.03.2024 року до суду надійшли пояснення від представника третьої особи страхової компанії ПРАТ «СК АСКО-ДП», в яких зазначив що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що 07.12.2019р. між ПрАТ "СК АСКО ДС (як страховиком) та відповідачем (як страхувальником) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який оформлено полісом АО/2080459. Названий договір в силу приведених положень нормативно-правових актів є договором страхування на користь третьої особи. Строк дії полісу з 00:00 08.12.2019р. до 07.12.2020р. включно. Забезпеченим транспортним засобом за полісом є "ВАЗ 2109", реєстраційний номер [NUMBER] . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 260 000 грн. , за шкоду, заподіяну майну: 130 000 грн., франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) дорівнює 2 600 грн. пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 10.11.2020р. з вини водія забезпеченого в ПрАТ "СК АСКО ДС" за полісом АО/80459 транспортного засобу сталася ДТП, яка в силу положень ст. 6 Закону №1961 є страховим випадком. Водночас, з моменту настання ДТП між позивачем та винуватцем ДТП [PERSON] виникли деліктні правовідносини у зв`язку з завданням ним шкоди. Таким чином, настання ДТПІ зумовило поєднання деліктних відносин з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач не звертався до третьої особи із заявою про виплату страхового відшкодування. Зважаючи на те, що з моменту ДТП минули строки для подання заяви про виплату страхового відшкодування та строки позовної давності, позивач втратив право на отримання страхового відшкодування. Відповідач на дату ДТП мав чинний договір страхування цивільно-правової відповідальності та після ДТП вчинив дії, які був зобов`язаний вчинити відповідно Закону 1961. Страхове відшкодування не виплачувалось та не буде виплачено з викладених вище мотивів, отже і обсяг майнової відповідальності відповідача перед позивачем відповідно правил ст.1194 ЦК України встановити неможливо, а за цих умов відшкодування завданої позивачу шкоди за рахунок відповідача в повному обсязі в сумі, що включає суму страхового шкодування, яку позивач мав би отримати при додержанні ним порядку дій, передбаченого законом №1961, призведе до порушення майнових прав відповідача, оскільки в такому разі відбудеться повне відновлення майнового права позивача за рахунок неналежного боржника, закон не передбачає перерозподілу обсягу майнових зобов`язань страхувальника відповідача) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страховика (третьої особи) перед потерпілим у випадку неодержання ним страхового відшкодування через власну бездіяльність. 28.03.2024\~року від\~представника позивача\~надійшли письмові пояснення, згідно яких просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що твердження, викладенні в поясненнях страхової компанії є безпідставними та голослівними, які не відповідають дійсності, адже саме відповідачем порушені майнові права Позивача. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Вказані обставини не можуть слугувати підставою відмови винної особи у відшкодуванні шкоди, спричиненої неправомірними діями. Винним у ДТП, яка сталась 10.11.2020 року є водій транспортного засобу ВАЗ 2109 державний номер [NUMBER] [PERSON] , внаслідок дій якого Позивачу нанесена матеріальна шкода, яка є доведеною. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України відшкодувати завдану шкоду повинен [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві та додаткових поясненнях наданих до суду Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях просив судовий розгляд справи проводити за відсутності представника ПрАТ «СК АСКО ДС». Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.12.2020 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.(а.с.5) З постанови вбачається, що 10.11.2020 року о 09.00 год. в м.Лозова по вул.Павлоградській на перехресті пров.Енгельса [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109, державний номерний знак [NUMBER] , через неуважність, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагувавши на зміну обстановки на дорозі, допустив зіткнення зі спеціальним транспортним засобом БШД з увімкненим синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом автомобілем Автоспецпром, державний номерний знак [NUMBER] , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.2.3.6, 3.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.(а.с.6) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] , КЗОЗ «ЦЕМД та МК» є власником автомобіля «Автоспецпром АСПА.941157.014.03, тип: спеціалізований легковий спеціалізований меддопомога-в, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , білого кольору (а.с.7). Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2080459 [PERSON] , як власник автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер [NUMBER] , застрахував 07.12.2019 року у страховій компанії ПрАТ "СК\~АСКО ДС"свою цивільно-правову відповідальність, страховий ліміт за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн.(а.с.65). Вказаний страховий поліс був чинним на момент скоєння ДТП, тобто на 10.11.2020 року. Відповідно до звіту №59/2021 про оцінку автомобіля АСПА.941157.014.03 держномер [NUMBER] , складеного 19.03.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , відповідно до якого матеріальний збиток , завданий власникові автомобіля АСПА.941157.014.03 держномер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на час огляду 09 грудня 2020 року, без врахування величини втрати товарної вартості складає 98901,86 грн.(а.с.10-31) Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Відповідно до ст. ст. 3, 5 цього Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-30, 35, 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. З полісу №AO/2080459 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, О.В. як власник автомобіля «ВАЗ 2109», реєстраційний номер [NUMBER] застрахував 07 грудня 2019 року у страховій компанії ПрАТ "СК\~АСКО ДС"свою цивільно-правову відповідальність, страховий ліміт за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн. (а.с.65). Вказаний страховий поліс був чинним на момент скоєння ДТП, тобто на 10 листопада 2020 року. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Таким чином, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий висновок міститься в Постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року справа №755/18006/15-ц. Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, КНП Харківської обласної ради «ЦЕМД та МК» просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 98901,86 грн. майнової шкоди. Слід зазначити, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що КНП Харківської обласної ради «ЦЕМД та МК» звертався до ПрАТ "СК\~АСКО ДС"із повідомленням про ДТП та виплату страхового відшкодування. Доказів на підтвердження відмови страховою компанією у задоволенні заяви позивача або ж відповідача про виплату страхового відшкодування суду не надано. Верховний Суд у постанові від 02 лютого 2022 року справа № 215/2829/16-ц зазначив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня2021 року у справі № 147/66/17(провадження № 14-95цс20) викладено висновки щодо застосування норм права про відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цій постанові викладено, зокрема, такі висновки. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми (пункт 85). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17) (пункт 86). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Будь-яких доказів звернення позивача до вказаної страхової компанії, суду не надано. Так, статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 34.1ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що шкода, спричинена за наслідками ДТП, повинна відшкодовуватися страховиком у межах страхової суми. Так, відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Суд звертає увагу на те, що жодних клопотань про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача позивач (представник) не подавав. Навпаки представник позивача заперечував проти клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ "СК АСКО ДС", у зв`язку з чим суд ухвалою від 23.01.2024 року відмовив в задоволенні клопотання [PERSON] про залучення до участі у справі в якості співвідповідача страхової компанії ПРАТ «СК АСКО-ДС». З урахуванням викладеного, так як стороною позивача: не доведено підстав звернення саме до [PERSON] з даним позовом; не надано доказів дотримання порядку звернення з вимогами про виплату страхового відшкодування до Страхова компанія ПРАТ «СК АСКО-ДС», якою у межах страхової суми забезпечений транспортний засіб відповідача; не надано доказів пред`явлення таких вимог до вказаної страхової компанії; не пред`явлено відповідних вимог до страхової компанії, враховуючи, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує страхову суму, суд дійшов висновку, що позов КНП Харківської обласної ради «ЦЕМД та МК» до [PERSON] , третя особа Страхова компанія ПРАТ «СК АСКО-ДС», про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. Стосовно застосування строку позовної давності, про що просив відповідач, то суд зазначає, що згідно штампу на конверті позовна заява була направлена 09.11.2023, а перебіг позовної давності по даній справі розпочався з 10.11.2020 р. (дорожньо-транспортна пригода сталась 10.11.2020), тобто позовна заява була подана в строк передбачений ст. 257 ЦПК України, а тому підстави для відмови у позові, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, відсутні. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Як зазначено вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, для стягнення з відповідача матеріальної шкоди. У відповідності до ст.141 ЦПК України зв`язку із відмовою в позові судові витрати по сплаті судового збору до відшкодування позивачу не підлягають.

Outcome: dismissed