Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. 04.04.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Косівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Кабина А.Р. про визнання недійсними постанови та акта про передачу майна у рахунок погашення боргу, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, витребування майна. Позовні вимоги, з урахуванням збільшених та уточнених позовних вимог [PERSON] мотивувала тим, що рішенням Косівського районного суду від 04.09.2015 у справі №347/868/15-ц стягнуто з неї на користь [PERSON] 272 742,00 грн. боргу за договором позики та 243,60 грн. судового збору. На виконання вказаного рішення, 09.10.2015 судом було видано виконавчий лист, який стягувачем було звернуто до виконання. Постановою державного виконавця Косівського РВ ДВС від 13.10.2015 відкрито виконавче провадження №49007300, а 15.10.2015 року державним виконавцем накладено арешт на все належне їй рухоме та нерухоме майно, про що винесено відповідну постанову. Після цього, актом опису й арешту майна від 28.10.2015 року державним виконавцем було описано та накладено арешт на її майно, а саме: житловий будинок площею 139,6 м.кв. за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку, площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2623682401:01:001:0292, розташовану за тією ж адресою. Того ж дня, іншим актом опису й арешту майна, державним виконавцем описано та накладено арешт також на земельну ділянку, площею 0,111 га, кадастровий номер 2623682401:01:001:0293, розташовану в [ADDRESS] . Постановою державного виконавця від 01.03.2016 у виконавчому провадженні призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 29.06.2016 року, початкова вартість приватного будинковолодіння - житлового будинку, площею 139,6 м.кв. та земельної ділянки, площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2623682401:01:001:0292, що за адресою: [ADDRESS] , становила 554 880,00 грн. В подальшому, державним виконавцем розпочато процедуру реалізації арештованого майна - вищезгаданого житлового будинку та земельної ділянки. При цьому, державним виконавцем було неправильно визначено черговість звернення стягнення на майно боржника, оскільки відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; в другу чергу - на рухоме та інше майно боржника; у третю чергу, на об`єкти нерухомого майна (у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна). Однак і в цьому разі, першочергово звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. За таких обставин, позивач просила: 1) визнати незаконними та скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 березня 2018 року та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 березня 2018 року, винесені начальником Косівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області [PERSON] у виконавчому провадженні №49007300, якими житловий будинок, площею 139,6 м.кв. з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2623682401:01:001:0292, що за адресою: [ADDRESS] , передано у власність [PERSON] ; 2) скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 21 березня 2018 року, видане приватним нотаріусом Косівського РНО Кабином А.Р. за реєстровим №359, яким посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, площею 139,6 м.кв. з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2623682401:01:001:0292, що за адресою: [ADDRESS] ; 3) витребувати у [PERSON] на свою [PERSON] , користь, вищезазначений житловий будинок, площею 139,6 м.кв. та земельну ділянку, площею 0,25 га для його обслуговування. Відповідачам було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Позиція учасників в судовому засіданні. Представник позивача адвокат Волосянко Р.О., який у попередніх судових засіданнях позовні вимоги з урахуванням уточнених і збільшених позовних вимог підтримував з наведених у заявах підстав, в судове засідання не з?явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, всі заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Лазоришин І.І. в судове засідання не з?явились. Протягом тривалого слухання справи, в судових засіданнях відповідач та його представник позовні вимоги не визнавали повністю, однак в ході розгляду справи, 08.03.2024 року від відповідача [PERSON] до суду поступила заява, в якій він усі позовні вимоги [PERSON] до нього визнав в повному обсязі в зв?язку із добровільним повним погашенням боргу позивачкою [PERSON] , а 17.04.2024 року від представника відповідача адвоката Лазоришина І.І. до суду поступила заява, в якій він зазначив, що сторона відповідача підтримує заяву [PERSON] про визнання позову, тому просять справу слухати без їх участі. Представник відповідача Косівського відділу Державної виконавчої служби, Йоник І.М. в судове засідання засідання не з`явився, протягом розгляду справи в судових засіданнях позовні вимоги не визнавав, проте 17.04.2024 року подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без участі їх представника. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Кабин А.Р. в судове засідання не з?явився, 26.03.2024 року подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі (а.с.247 т.4). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 20.08.2001 року (а.с.161 т.3), а також земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2623682401:01:001:0292, яка знаходиться за тією ж адресою, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія та №2/000027 виданого 24.06.1994 року Вербовецькою сільською радою (а.с.162, 163 т.3) та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.164 т.3). Згідно копії висновку про вартість об?єкта оцінки виконаного ТзОВ «ЕКА-Захід» на замовлення Косівського ВДВС 29.06.2016 року, початкова вартість приватного будинковолодіння, а саме, житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] становить 554\~880 грн. (а.с.169 т.3, 22 т.4). При цьому, згідно копії висновку про вартість об?єкта оцінки виконаного ТзОВ «ЕКА-Захід» 29.06.2016 року, експертна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,25 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] становить 151100 грн (а.с.21 т.4). Окрім цього, судом встановлено, що у приватній власності [PERSON] , окрім вищевказаного майна, є земельна ділянка загальною площею 0,111 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2623682401:01:001:0293, що за адресою [ADDRESS] , ринкова вартість якої відповідно до копії відповіді директора ТОВ «Буковина Ексерт» наданої на запит начальника Косівського відділу ДВС становить 5500 грн. (а.с.34 т.4). Згідно копії акту опису й арешту майна від 28.10.2015 року, в порядку примусового виконання виконавчого листа №347/686/15ц виданого 09.10.2015 року Косівським районним судом про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] 272\~742 грн. боргу за договором позики та 263,60 грн. сплаченого судового збору державним виконавцем Косівського РВ ДВС було проведено опис майна боржника, а саме, житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] (а.с.19-20 т.4). Відповідно до копії оскаржуваних позивачем [PERSON] винесених начальником Косівського РВ ДВС [PERSON] постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 березня 2018 року та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 березня 2018 року, у виконавчому провадженні №49007300, в порядку виконання виконавчого листа №347/686/15ц виданого 09.10.2015 року Косівським районним судом постановлено передати стягувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості у розмірі 272\~742 грн. за договором позики та 263,60 грн. сплаченого судового збору майно боржника [PERSON] , а саме, житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] (а.с.4, 5 т.1). З копії свідоцтва від 21 березня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Косівського РНО Кабином А.Р. за реєстровим №3590, вбачається, що приватним нотаріусом посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, площею 139,6 м.кв. з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, площею 0,25 га для обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~кадастровий номер\~2623682401:01:001:0292,\~що за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~оскільки майно\~не реалізовано/торги\~не відбулись\~і стягувач\~ [PERSON] \~виявив бажання\~залишити за\~собою непродане\~майно,\~що раніше\~належало [PERSON] \~(а.с.141,\~142\~т.1).\~Того ж\~дня,\~21.03.2018\~року на\~підставі вищенаведеного\~свідоцтва про\~придбання нерухомого\~майна з\~електронних торгів,\~приватний нотаріус\~здійснив державну\~реєстрацію вказаного\~майна за\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копіями Витягів\~з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (зворот а.с.141, 142, а.с.143 т.1). [INFO] відповідач\~ [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вербовецькою сільською радою 01.02.2019 року (а.с.2 т.2). Спадщину після смерті [PERSON] , яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, площею 0,25 га, що за адресою: [ADDRESS] прийняв його син [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом виданими 01.10.2019 року приватним нотаріусом Косівського РНО Кабином А.Р. за реєстровими №1154 та №1155 (а.с.14, 16 т.2) а також підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.10.2019 року (а.с.15, 17 т.2). Згідно ухвали суду від 04.03.2020 року померлий відповідач [PERSON] замінений правонаступником [PERSON] (а.с.44 т.2). Згідно поданої відповідачем [PERSON] заяви від 08.03.2024 року, [PERSON] просить задоволити позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними постанови та акту про передачу майна в рахунок погашення боргу, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та витребування у нього майна, у зв?язку із добровільним повним погашенням боргу позивачкою [PERSON] (а.с.244 т.4). Згідно копії ухвали Верховинського районного суду у справі №347/2085/16 від 25.04.2018 року залишеної без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.07.2018 року, - скаргу позивачки [PERSON] на неправомірні дії начальника Косівського РВ ДВС [PERSON] було задоволено та визнано неправомірними дії державного виконавця Косівського РВ ДВС при визначенні порядку звернення стягнення на об?єкти нерухомості майна боржника [PERSON] під час здійснення виконавчого провадження ВП №49007300 з виконання виконавчого листа №347/868/15-ц виданого 09.10.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 272724 грн. та судових витрат (а.с.112-115, 116-122 т.1). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з порушенням Косівським РВ ДВС черговості звернення стягнення на майно позивача [PERSON] , яка є боржником за договором позики укладеним із відповідачем [PERSON] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачено розділом VII Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі-Закон №1404-VIII) в редакції, що діяла станом на вчинення оскаржуваних актів Косівської РВ ДВС. Так, відповідно до вимог ч.ч.1,2 та 5 ст.48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення\~на майно\~боржника полягає\~в його\~арешті,\~вилученні (списанні\~коштів з\~рахунків)\~та примусовій\~реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Порядок звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи врегульовано ст. 50 Закону №1404-VIII. Зокрема, згідно положень ч.ч.1-4 вказаної статті, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику . У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом . Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. Нормами ст.61 Закону №1404-VIII визначено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення\~електронних торгів\~визначається Міністерством\~юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього\~Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Відповідно до ст.ст.387, 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №522/2202/15-ц, Верховний Суд у постанові від 21 травня 2020 року висловили наступну правову позицію. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб маймо вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину. Власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17 (пункти 38, 39), від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах №911/2034/16 (пункт 46) та №911/3749/17 (пункти 6.25, 6.26), від 19 листопада 2019 року у справі №91 1/3680/17. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно рішення Косівського районного суду від 04.09.2015 у справі №347/868/15-ц є боржником перед відповідачем [PERSON] за договором позики. Тому вказаним судовим рішенням було ухвалено стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] 272 742,00 грн. боргу за договором позики та 243,60 грн. судового збору. На виконання вказаного рішення, 09.10.2015 судом було видано виконавчий лист, який стягувачем було звернуто до виконання і постановою державного виконавця Косівського РВ ДВС відкрито виконавче провадження №49007300. Актом опису й арешту майна від 28.10.2015 року державним виконавцем було описано та накладено арешт на майно боржника (позивача), а саме: на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2623682401:01:001:0292, що за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, іншим актом опису й арешту майна, державним виконавцем описано та накладено арешт також на земельну ділянку, площею 0,111 га, кадастровий номер 2623682401:01:001:0293, розташовану в [ADDRESS] . Надалі, державним виконавцем було розпочато процедуру реалізації арештованого майна, вищезгаданого житлового будинку та земельної ділянки, з порушенням черговості звернення стягнення на майно боржника [PERSON] , що встановлено судовим рішенням у справі №347/2085/16 (ухвалою Верховинського районного суду від 25.04.2018 року залишеної без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.07.2018 року), та не потребує доказування при розгляді цієї справи. За таких обставин, підлягають скасуванню постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 березня 2018 року та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 березня 2018 року, винесені начальником Косівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Йоником І.М. у виконавчому провадженні №49007300. Окрім цього, зважаючи на те, що у випадку скасування вищезазначених постанови і акта державного виконавця від 14.03.2018 року, вчинені відповідно до вказаних актів дії по передачі майна є фактично «відміненими», то це, в свою чергу тягне за собою і скасування виданого на їх підставі приватним нотаріусом Косівського РНО Кабином А.Р. свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 21 березня 2018 року, оскільки як зазначено у самому свідоцтві «майно не реалізовано/торги не відбулись і стягувач [PERSON] виявив бажання залишити за собою не продане майно». Після смерті [PERSON] , його спадкоємцем і правонаступником у справі, [PERSON] , було переоформлено (перереєстроване) за собою право власності на вищевказане нерухоме майно, а саме будинковолодіння (житловий будинок з земельною ділянкою площею 0,25 га) за адресою [ADDRESS] . Проте, в ході розгляду справи, відповідач [PERSON] , 08.03.2024 року подав до суду заяву, в якій просив задоволити позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними постанови та акту про передачу майна в рахунок погашення боргу, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та витребування у нього майна, у зв?язку із добровільним повним погашенням боргу позивачкою [PERSON] (а.с.244 т.4). А це в свою чергу, тягне за собою задоволення позовної вимоги [PERSON] витребування у [PERSON] вищевказаного нерухомого майна, як у останнього набувача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] . Розподіл між сторонами судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється судом з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України. Сторона позивача не ставила питання про відшкодування судових витрат, а тому такі витрати слід залишити за позивачем. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 48, 50, 61 Закону України «Про виконавче провадження», та

Outcome: approved