Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є: Івано-Франківська квартирно-експлуатаційної частина району звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування службовою квартирою та їх виселення. Позовні вимоги мотивував тим, що\~ на балансі Івано-Франківської КЕЧ району знаходиться житлове приміщення загальною площею 43,7 кв. м. по [ADDRESS] . На підставі витягу із наказу начальника Івано-Франківського гарнізону від 14.03.2006 №18 та ордеру від 09.06.2008 військовослужбовцю військової частини [NUMBER] [PERSON] виділено житлове приміщення для проживання по вищевказаній адресі. Згідно довідки від 17.02.2020 №170 у вищевказаній квартирі зареєстровано троє осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] 09.04.2008 надано зобов?язання щодо звільнення наданого службового житла після закінчення терміну контракту і його не продовження. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 14.12.2020 №262 [PERSON] звільнено з місця роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу Законів про працю. Таким чином, [PERSON] з 16.12.2020 втратив трудові відносини з військовою частиною [NUMBER] та зобов?язаний звільнити разом із членами сім?ї займане дане житлове приміщення. Витягом із протоколу засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 31.12.2022 №10 знято з квартирного обліку та виключено з усіх списків потребуючих поліпшення житлових умов [PERSON] . Актами про не проживання Івано-Франківської КЕЧ району від 24.02.2023 та від 28.08.2023 підтверджено, що Відповідачі більше року не проживають у квартирі [ADDRESS] . Згідно отриманої інформації, [PERSON] та члени його сім?ї виїхали на територію російської федерації. Згідно листа військової частини [NUMBER] від 01.12.2023 встановлено, що [PERSON] та члени його сім?ї скористались правом на отримання постійного житла від Міністерства оборони України у 2002 році, а саме отримали постійну житлову площу (2-х кімнатну квартиру площею 31.7 кв. м.) за попереднім місцем проходження служби за адресою: [ADDRESS] , яку згодом приватизували та у 2010 році відчужили шляхом договору купівлі-продажу. Таким чином, у Відповідачів відсутні законні підстави для проживання у службовій квартирі по [ADDRESS] , площею 43,7 кв. м. Просив визнати [PERSON] , [PERSON] \~ та [PERSON] такими, що втратили право на користування службовою квартирою по [ADDRESS] , площею 43,7 кв. м. Виселети [PERSON] , [PERSON] \~ та [PERSON] \~ із службової квартири по [ADDRESS] , площею 43,7 кв. м. Представники позивачів подали заяву, в якій просили справу розглядати без їх участі. Позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не з`явилися з не відомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про день та час слухання справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на підставі ордеру від 09.06.2008 військовослужбовцю військової частини [NUMBER] [PERSON] виділено житлове приміщення для проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Згідно довідки від 17.02.2020 №170 у вищевказаній квартирі зареєстровано троє осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] (а.с.22). 09.04.2008 надано [PERSON] зобов?язання щодо звільнення наданого службового житла після закінчення терміну контракту і його не продовження (а.с.18). Витягом із протоколу засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 31.12.2022 №10 [PERSON] знято з квартирного обліку та виключено з усіх списків потребуючих поліпшення житлових умов (а.с.17). Відповідно до листа Івано-Франківської КЕЧ району від 01.08.2023 року, полковник запасу [PERSON] не проживає у службовому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Даний військовослужбовець запасу розірвав трудові відносини з військовою частиною [NUMBER] та знятий з квартирного обліку, у зв`язку із непроходженням перереєстрації квартирних облікових справ, тому немає права утримувати службове приміщення (а.с.16). Актами про не проживання Івано-Франківської КЕЧ району від 24.02.2023 та від 28.08.2023 підтверджено, що Відповідачі більше року не проживають у квартирі [ADDRESS] (а.с.26,27). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири по [ADDRESS] є держава в особі Кабінету Міністрів України, орган уповноважений здійснювати управління майном Міністерство оборони України, форма власності державна (а.с.28). Відповідно до п.1\~ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ. Згідно до абз. 1 держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Абз. 3 передбачено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Абз. 5 передбачено, що для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайм (найм) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081: військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями,що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. Військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними,за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями. Службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину(чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця вданому або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні. Військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового житлового приміщення в передбачених законодавством випадках. У разі переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові житлові приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню, якщо інше не передбачено законодавством. Згідно до Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого\~постановою Ради міністрів УРСР від 04.02.1988 р. № 37, громадяни, вказані в рішенні про надання службового жилого приміщення, дають письмове зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи в будинку житлово-будівельного кооперативу (за винятком тих, кому жилі приміщення належать на праві приватної власності). Відповідно до\~ст.123 Житлового кодексу Української РСР, до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76,79 - 83,85,90,частиною шостою статті 101,статтями 103 - 106цього Кодексу. Згідно до\~ст. 124 Житлового кодексу Української РСР, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Згідно п. 19\~Постанови Кабінету Міністрів України «По затвердження порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» №1081 від 03.08.2006 року\~у разі переміщення по службі або звільнення військовослужбовців, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові жилі приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню, якщо інше не передбачено Законодавством. Згідно до\~ст. 107 Житлового кодексу Української РСР\~у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, відповідачі, не звільнивши службову квартиру, порушують житлові права інших військовослужбовців, які дійсно потребують житло. Правилами\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази з врахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку, що [PERSON] та члени його сім`ї не проживають у службовій квартирі та відповідно втратили користування службовим житлом та підлягають виселенню. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів в користь позивача необхідно стягнути 18 168,00, 00 гривень понесеного судового збору, а саме по 6 056,00 гривень з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved