Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою в якій просила встановити факт того, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем - матір`ю дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та вважається таким, що прийняв спадщину. В обґрунтування заяви зазначено, що 20.04.1991 р. заявник уклав шлюб з [PERSON] , після чого почали проживати разом із батьками дружини [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Від шлюбу дітей не мали. [INFO] померла дружина заявника [PERSON] . Після її смерті спадкоємцями були він та мати померлої [PERSON] , оскільки батько дружини [PERSON] на той час вже помер ( [INFO] ). З часу смерті дружини, в квартирі за вищевказаною адресою залишились проживати заявник [PERSON] та його теща [PERSON] , які продовжили спільний побут, разом готували їжу та вирішували всі сімейні проблеми. [INFO] померла матір дружини заявника\~ [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Звернувшись до державного нотаріуса першої Броварської державної нотаріальної контори Журавської В.В. щодо порядку оформлення спадщини пiсля смерті [PERSON] , заявнику було роз`яснено, що він вважається таким, що не прийняв спадщину та роз`яснено право звернутися до суду для визначення факту спільного проживання з померлою або додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідно заявнику для оформлення спадщини. Посилаючись на те, що з 1991 року по день смерті тещи [PERSON] [INFO] заявник спільно проживав з померлою, вели домашнє господарство у будинку за адресою: [ADDRESS] , при цьому вона не була зареєстрованою за адресою місця проживання, а отже у заявника не має можливості встановити факт його проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він звернувся до суду з даною заявою та надав докази на підтвердження вищевказаного факту. Присутня у судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала зміст заяви, наполягала на її задоволенні. Представник заінтересованої особи Броварської міської ради Київської області подав заяву у якій просив розглянути заяву за його відсутності, не заперечував проти її задоволення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, заявник [PERSON] є зятем [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про смерть ( а.с.8,9,14). Згідно постанови про відмову від 17.01.2024р. державного нотаріуса першої Броварської державної нотаріальної контори Журавської В.В. щодо порядку оформлення спадщини пiсля смерті [PERSON] заявнику було роз`яснено, що він вважається таким, що не прийняв спадщину та роз`яснено право звернутися до суду для визначення факту спільного проживання з померлою або додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. (а.с.18). Відповідно до акту про проживання від 09.09.2020 року, складеного депутатом Броварської міської ради Кочубей В.М., [PERSON] разом із тещею [PERSON] - спільно проживали та вели спільне домашнє господарство за адресою: [ADDRESS] ( а.с.19). Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269\~ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1ст. 294\~Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

Outcome: approved