Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та надання дозволу на місце реєстрації дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 серпня 2015 року позивач уклав шлюб з [PERSON] в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на утриманні та вихованні. Сімейне життя між [PERSON] та [PERSON] поступово погіршувалося із-за того, що вони мали різні погляди на життя і тому між нами постійно виникали сварки та непорозуміння і це в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Позивач з відповідачем фактично не проживають з 2022 року, так як відповідач проживає у Польщі з іншим чоловіком, за таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Крім того, позивач зазначає, що зареєстрований приватним підприємцем і має доходи в розмірі 9000 грн. щомісячно, інших доходів не має. Відповідачка працює у Польщі і отримує доходи. В якому розмірі вона отримує доходи мені не відомо. Домовленості між позивачем і відповідачем про участь останньої в утриманні в повній мірі дитини рівною мірою, як батьком так і матір`ю не досягнуто. Непрацездатного чоловіка, непрацездатних батьків у відповідача не має, стан здоров`я у неї нормальний, тому просить стягнути з [PERSON] , тому просить стягнути з неї на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дочки. Позивач також зазначає, що є власником на житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 02.06. 2023 року Службою у справах дітей Теплицької селищної ради малолітня донька [PERSON] проживає разом з ним в будинку по [ADDRESS] . [PERSON] працює і має доходи, за місцем проживання характеризуюся позитивно, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, тому створив усі необхідні умови для проживання дитини, її виховання та всебічного розвитку доньки. Від народження місце проживання доньки [PERSON] ніде не зареєстровано. Матір дочки - [PERSON] проживає з другим чоловіком у Польщі, не цікавиться вихованням дитини, матеріально її не забезпечує, до дитини не довідується, не займається її вихованням, тому [PERSON] просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою, [ADDRESS] без згоди матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~Представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом, адвокат Гуравська В.Ю., подала до суду зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки, відповідно до якої просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), жителя с. Степанівна Гайсинського району Вінницької області, на користь [PERSON] , [INFO] ( РНОКПП [NUMBER] ), жительки с. Огіївка Гайсинського району Вінницької області, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень, яка підлягає індексації, відповідно до закону, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову до досягнення [PERSON] повноліття. Зустрічна позовна заява обгрунтована тим, що Теплицьким районним судом Вінницької області прийнято до провадження позов [PERSON] до мене, [PERSON] , про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання дитини та надання дозволу на місце реєстрації дитини. Позов [PERSON] вважає необґрунтованим, безпідставним, таким, що не відповідає дійсності та вимогам закону. Зазначає, що 08 серпня 2015 року [PERSON] з [PERSON] , уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій : власті, актовий запис № 44.Станом на сьогодні наш шлюб не розірвано. Проти задоволення позовної вимоги первісного позову про розірвання шлюбу, [PERSON] не заперечує, просить задовольнити її в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить визначити мені прізвище « [PERSON] ». У шлюбі із [PERSON] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , на даний час донька проживає у їх з відповідачем спільному будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не допускає [PERSON] до перебування у вказаному будинку та чинить перешкоди у її вільному спілкуванні з донькою. До цього часу дочка перебувала на їх спільному із відповідачем утриманні. Дитина має більшу прихильність до [PERSON] , ніж до відповідача. [PERSON] відводить доньку школи та забираю зі школи, забезпечую для дитини дозвілля, купує продукти харчування, одяг, взуття, канцелярське приладдя та все, що потрібно для діяльності дитини. Перешкод у спілкуванні відповідача з донькою не чинить. Разом з тим, у період з 21 квітня до 6 серпня цього року [PERSON] перебувала на роботі у Республіці Польща. Ця поїздка була узгоджена з відповідачем. Рішення про мою роботу за кордоном було нашим спільним рішенням в інтересах сім`ї, з метою отримання більшої кількості грошових коштів, в тому числі для продовження ремонту нашого спільного будинку та для того, щоб зібрати доньку до школи. Про жодне розірвання шлюбу в момент коли [PERSON] їхала на роботу (кінець квітня 2023 року) не було й мови. Також позивачем з відповідачем було узгоджено, що в період її перебування на роботі за кордоном, він як батько дитини здійснюватиме догляд за нею. Від участі у вихованні дитини та від обов`язку з виховання та надання утримання нашій доньці [PERSON] не ухилялася. Протягом перебування в Польщі (кінець квітня-початок серпня цього року) [PERSON] щоденно телефонувала до відповідача, щоб поцікавитися справами їх доньки. Також по телефону спілкувалася з донькою, пересилала гроші на придбання продуктів, іграшок, одягу та взуття. Одразу ж після повернення з роботи, 7 серпня 2023 року, вранці, позивач приїхала додому. Застала доньку одну, замкнену в хаті, без догляду дорослих. Зайшовши в хату, я оглянула кімнати, холодильник, дитячі речі та взуття. В кімнатах панував безлад, дитячі речі чисті та брудні вперемішку були розкидані по кімнаті, в холодильнику не було жодних дитячих продуктів харчування, готової їжі придатної для вживання дитині, також не було. Відповідач, який приїхав додому, стану справ пояснити не зміг. На моє прохання дозволити мені залишитися в нашому спільному будинку, він відповів відмовою та на очах у доньки виштовхав мене з будинку. У зв`язку з цим [PERSON] вимушена повернутися на місце постійного проживання до будинку свої батьків у с. Огіївка Гайсинського району Вінницької області, де зареєстроване її з дочкою місце постійного проживання. Також відповідач не дозволив позивачу забрати доньку до її місця проживання у с. Огіївка, щоб спільно провести час після тривалої розлуки, поспілкуватися, у грубій формі вказавши її, що може дозволити мені спілкуватися з донькою лише в його присутності, тоді коли він скаже і де він скаже. Оскільки самостійно сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання їх дочки, позивач змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, щодо заявленого зустрічного позову просив суд відмовити в його задоволенні, зазначив, що дитина хоче проживати з ним. Представник позивача\~за первісним\~позовом,\~відповідача за\~зустрічним позовом,\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги первісного\~позову підтримав\~в повному\~обсязі,\~посилаючись на\~обставини,\~зазначені у\~позовній заяві,\~просив суд\~їх задовольнити.\~Вказав на\~безпідставність заявленого\~зустрічного позову,\~вважав за\~необхідне відмовити\~в його\~задоволенні,\~просив прийняти\~до уваги\~доводи,\~зазначені ним\~у відзиві. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, а саме щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, щодо решти позовних вимог [PERSON] просила суду відмовити в їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримала у повному обсязі, посилаючись на зазначені у ньому обставини та просила задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом заперечила щодо задоволення позовних вимог за первісним позовом, вимоги зустрічного позову підтримала у повному обсязі, посилаючись на зазначені у ньому обставини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Теплицької селищної ради [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі, пояснила, що зважаючи на обставини дитині краще проживати з батьком. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання суду, що є матір`ю позивача [PERSON] , її син спільно проживав з [PERSON] , в них народилась дочка, жили добре, допоки [PERSON] не поїхала в Польщу на роботу. Дитина проживала з її сином і хоче надалі з ним жити. Свідок [PERSON] дала показання суду, що є кумою сторін по справі, давно їх знає, знала, що [PERSON] поїхала за кордон, а [PERSON] залишився з дитиною. Свідок [PERSON] дала показання суду, що є матір`ю [PERSON] , зазначила, що дочка поїхала за кордон, а дитини залишилась з батьком [PERSON] , після повернення дочки із-за кордону дитина змінилась у відношенні до неї, не заперечує ту обставину що дитина хоче проживати з батьком. Свідок [PERSON] дала показання суду, що є невісткою [PERSON] , зазначила, що [PERSON] приходила до дитини, купувала їй подарунки та необхідні речі. Заслухавши сторін по справі, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Службу у справах дітей Теплицької селищної ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та надання дозволу на місце реєстрації дитини підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, Орган опіки та піклування Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки, слід відмовити. Судом встановлено, що 08 серпня 2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] ю Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Також встановлено, що відповідач за первісним позовом [PERSON] не заперечує, щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до\~ст. 110 СК України. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст.\~112\~ч.\~2\~СК України -\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~- у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно дост. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що також закріплено вст.141 СК України, та Конвенції про права дитини. Крім цього слід зауважити, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму правах на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст.\~161\~СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Враховуючи, що дитина фактичного проживала, проживає та бажає проживати з батьком, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 02.06.2023, відповідно до якого батько дитини, [PERSON] сам виховує дочку, купує їй одяг, взуття, іграшки, канцтовари, піклується про забезпечення дитини якісним харчуванням, слідкує за станом здоров`я, за її навчанням та розвитком та враховуючи висновок виконавчого комітету Теплицької селищної ради Гайсинського району про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з ним. \~ \~ \~ \~ \~На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а тому [PERSON] просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до їх повноліття. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180\~СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст.\~141\~СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Пос тановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved