Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 5 листопада 2015 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що він зареєстрував шлюб зі [PERSON] і на його утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON] , у зв`язку із тяжкою хворобою на його утриманні також перебувають мати [PERSON] та малолітній племінник [PERSON] , над який встановлено опіку. Крім того, проходить службу в ЗСУ і через отримане поранення він проходить лікування, у зв`язку з чим він просить зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи просив проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.57). Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавала, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце судового засідання (а.с.56,60,61). Враховуючи зазначене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на таке. Як убачається з матеріалів справи, сторони з 27 жовтня 2012 року перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 5 листопада 2015 року, та\~є батьками [PERSON] , [INFO] , на утримання якого, на підставі вказаного рішення, позивач сплачує аліменти на користь матері [PERSON] , відповідача у справі, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] станом на 1 грудня 2023 року становить 39403 грн. 14 коп. (а.с.43). 5 липня 2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб зі [PERSON] , і вони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12). Згідно з довідкою МЄІРЦ від 13 грудня 2023 року [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] разом зі [PERSON] та [PERSON] (а.с.37). На підставі рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради №172 від 12 квітня 2021 року встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , опікуном якого призначено [PERSON] (а.с.30-32). Мати позивача, яка він вказує у позовній заяві, [PERSON] є пенсіонером, має першу Б групу інвалідності загального захворювання, та проходить реабілітацію особи з інвалідністю (а.с.38-42). Відповідно до довідки №1607 від 2 листопада 2023 року військової частини [NUMBER] [PERSON] перебуває на військовій службі у вказаній військовій службі з 12 серпня 2022 року (а.с.13-16). Крім того, у зв`язку з виконанням службових обов`язків військової служби [PERSON] отримав поранення у зв`язку з чим проходив лікування (а.с.17-29). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181, ст.ст.183, 184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п.п.17, 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень ст.192\~СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України\~\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, та на положення ч.5 ст.183 СК України, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розміру аліментів, стягуваних зі [PERSON] , до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що позивач сплачує аліменти за виконавчим листом, виданим на підставі попереднього судового рішення, цей виконавчий лист необхідно відкликати за відсутності\~заборгованості в зв`язку з ухваленням нового рішення у справі. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial