Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

28.09.2023 року (згідно інформації про поштове відправлення) позивач Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» через свого уповноваженого представника [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, в якому просить: стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» з відповідачки [PERSON] вартість безобліково використаної електричної енергії із врахуванням інфляційних витрат та 3 % річних станом на дату подання позову у розмірі 7213,11 грн та 2684,00 грн судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» є суб`єктом господарювання, що здійснює підприємницьку діяльність з розподілу електричної енергії за регульованим тарифом місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області. Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) 14.03.2018 № 312. Технічною перевіркою проведеною 07.02.2020 року у відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було виявлено факт порушення ПРРЕЕ, а саме: пошкодження розрахункового лічильника електричної енергії (ящик обліку та лічильник розбиті, електрична енергія, що споживається не враховується). За підсумками перевірки складено акт № К 041140. У відповідності до вимог підпункту 3 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, враховуючи положення п. 8.4.9 ПРРЕЕ та у відповідності до п. 8.4.11 ПРРЕЕ, позивачем нараховано відповідачці суму вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення у розмірі 4583,65 грн за період з 01.10.2019 року по 06.02.2020 року (з дня останнього контрольного огляду засобу комерційного обліку). Копія протоколу засідання комісії, разом з розрахунком вартості не облікованої енергії, направлені відповідачці 10.06.2020 року рекомендованим поштовим відправлення № 0760102001073. Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року судом перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, відповідачці поновлено строк для подачі відзиву на позовну заяву, сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи. 20 грудня 2023 року до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачки просив частково відмовити в задоволенні позовних вимог на суму 4583,70 грн, яка була добровільно сплачена відповідачкою в рахунок погашення заборгованості. Також просив не стягувати з відповідачки судовий збір або розподілити його порівну з позивачем, враховуючи намагання відповідачки добровільно сплатити заборгованість. При ухваленні рішення представник позивача просив врахувати, що відповідачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, вона є матір`ю одиначкою, має на утриманні двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка намагалася вирішити спір в досудовому порядку, погодившись сплачувати в рахунок погашення заборгованості по 300 грн щомісячно, що дозволяє її матеріальне становище, проте домовленість не була досягнута. Ухвалою суду від 06 березня 2024 року прийнято зменшення позовних вимог позивачем, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з урахуванням зменшення позовних вимог. Представник відповідачки [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки штрафні санкції під час війни не застосовуються. Зазначив, що відповідачка не має можливості сплати залишок заборгованості одноразовим платежем, проте готова сплачувати заборгованість рівними щомісячними платежами по 300 грн. Факт безобікового споживання електричної енергії визнав. З досліджених в судовому письмових доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником приватного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка зареєстрована і фактично проживає у вказаному будинку (а.с. 14 копія довідки Староооржицької сільської ради станом на 10.09.2020 року). Відповідачка є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9 копія договору № 135-30 про користування електричною енергією від 01.08.2000 року, а.с. 10-12 копія договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії 2021 року). З копії акту № 447660 контрольного огляду засобу обліку встановлено, що станом 01.10.2019 року засіб обліку електроенергії є працюючим, контрольний показник лічильника = 17566 кВт (а.с. 13). Технічною перевіркою проведеною 07.02.2020 року у відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було виявлено факт порушення ПРРЕЕ, а саме: пошкодження розрахункового лічильника електричної енергії (ящик обліку та лічильник розбиті, електрична енергія, що споживається не враховується). За підсумками перевірки складено акт про порушення № К 041140 (а.с. 15 копія акту, а.с. 16 фото ящика обліку та лічильника). Із протоколу № 0114 засідання комісії по розгляду акту № К 041140 від 07.02.2020 про порушення ПРРЕЕ (дата розгляду 12.02.2020 року) вбачається порушення споживачем підпункту 3 п. 8.4.2 ПРРЕЕ та порушення кваліфіковано як таке, що сталося з вини споживача, споживач з порушенням згідна (а.с. 17 копія протоколу). У відповідності до вимог підпункту 3 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, враховуючи положення п. 8.4.9 ПРРЕЕ та у відповідності до п. 8.4.11 ПРРЕЕ, позивачем нараховано відповідачці суму вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення у розмірі 4583,65 грн за період з 01.10.2019 року по 06.02.2020 року (а.с. 18 копія розрахунку збитків згідно акту № К 041140). Відповідачка повідомлялась про необхідність сплати заборгованість у визначений строк (а.с. 19, 20 копія повідомлення). За розрахунками позивача інфляційні втрати та 3 % річних за період з 24.07.2020 року по 28.09.2023 року становлять 2191,86 грн та 437,60 грн відповідно (а.с. 21). В рахунок погашення заборгованості відповідачкою [PERSON] було сплачено 4583,70 грн (а.с. 53 - копія квитанції). Відповідачка є одинокою матір`ю та має на утриманні двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з відповідачкою (а.с. 52 копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, а.с. 54, 55 копії свідоцтв про народження, а.с. 56 копія довідки про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, а.с. 57 довідка виконавчого комітету Згурівської селищної ради). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в яком одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до ст.ст. 610, 614 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом: цивільну, адміністративну і кримінальну. Правопорушенням в електроенергетиці є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку, у тому числі порушення правил користування електричною енергією. Верховний Суд України в своїй постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зазначив, що у частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Верховний Суд погоджується з тим, що відсутність укладеного договору з постачальником не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані йому послуги. Поряд із цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до [PERSON] про стягнення коштів за електроенергію, з урахуванням зменшення позовних вимог, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачка [PERSON] здійснювала безоблікове використання електричної енергії. Збитки заподіяні позивачу склали 4583,65 грн, інфляційні втрати 2191,86 грн, 3 % річних 437,60 грн. Відповідачкою після відкриття провадження у справі було добровільно сплачено в рахунок погашення заборгованості 4583,70 грн. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц). З огляду на те, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми. Суд погоджується з розрахунком інфляційних нарахувань та 3% річних, наданим позивачем. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» інфляційні втрати 2191,86 грн та 3 % річних у розмірі 437,60 грн, що разом становить 2629,46 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При звернені до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн (а.с. 22 платіжна інструкція). Оскільки вартість безобілкової електричної енергії відповідачкою в добровільному порядку була відшкодована вже після відкриття провадження судом, решта позовних вимог відповідачкою не визнаються, підстави для звільнення відповідачки від сплати судового збору відстуні, то з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved