Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВЛЕНИХ ВИМОГ. В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів. Представник відповідачки звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом не вирішено питання щодо судових витрат. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Позивачка та її представник клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не подавали. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року постановлено розгляд цивільної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року у задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів відмовлено. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, заява про ухвалення додаткового рішення розглядається судом, що ухвалив рішення, в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви, без виклику сторін або інших учасників справи, оскільки такої необхідності судом не встановлено. Оскільки необхідності виклику сторін та інших учасників справи в судове засідання не встановлено, суд у відповідності до положень ст. 270 ЦПК України ухвалює додаткове судове рішення без виклику сторін та інших учасників справи. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно з договором про надання правових послуг адвоката від 21 грудня 2023 року, між адвокатом Мисечко К.О. і клієнтом [PERSON] було укладено цей договір. В договорі зазначено, що виконавець зобов`язується надати клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього (представництво) в державних органах і в суді. Оплата за надані послуги проводиться відповідно до додатка № 1, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з додатком до договору від 21 грудня 2023 року, за надання юридичних послуг згідно з цим договором клієнт сплачує виконавцю гонорар у сумі 4000 гривень 00 копійок. Термін оплати 21 грудня 2023 року. Згідно з актом № 1 наданих послуг від 26 березня 2024 року до договору про надання правових послуг адвоката від 21 грудня 2023 року, в ньому наведений детальний перелік наданих послуг та розрахунок їхньої вартості, загальна вартість наданих послуг становить 4000 гривень 00 копійок. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2 6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судом було встановлено, що на виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відповідачка при поданні відзиву на позовну заяву до суду повідомляла про попередній розрахунок суми судових витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень 00 копійок, вказавши це у відзиві на позовну заяву. Судом питання про судові витрати у рішенні суду від 26 березня 2023 року не вирішено. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що судом розглянуто справу по суті, ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів відмовлено. Разом із цим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Така ж правова позиція висловлена й у висновках Великої Палати Верховного суду, викладених у постанові від 27 червня 2018 року (справа № 826/1216/16). Так, представником відповідачки дійсно надано суду докази на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги адвокатом, однак відповідних доказів на підтвердження факту оплати наданої професійної правничої допомоги (чеки, квитанції, платіжні доручення) на суму 4000 гривень 00 копійок матеріали цивільної справи не містять і стороною відповідачки надано суду не було. А відсутність документального підтвердження оплати витрат на правову допомогу виключають можливість задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, а також приймаючи до уваги те, що питання про судові витрати судом не було вирішено і строк на виконання судового рішення ще не закінчився, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення про відмову у стягненні з позивачки на користь відповідачки понесених останньою судових витрат по оплаті правничої допомоги в розмірі 4000 гривень 00 копійок.

Outcome: dismissed