Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на його користь майнової шкоди у сумі 89 083,00 грн та моральної шкоди у сумі 500 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.01.2022 року він, відповідач - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] їхали на автомобілі марки «ВАЗ 21013-31», реєстраційний номер [NUMBER] , на рибалку в бік села Владиславка Обухівського району Київської області. За кермом автомобіля був відповідач, позивач сидів біля відповідача на пасажирському сидінні, Крупка та Клименко позаду. Близько о 06 годині 10 хвилин між с. Карапиші та с. Владиславка Обухівського району Київської області автомобіль потрапив у дорожньо - транспортну пригоду. Відповідно до висновку експерта № 24 від 23.05.2022 року, в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав ушкодження у вигляді закритої хребетно спинномозкової травми у вигляді компресійно-вибухового перелому тіла ТН X1, зачепленого переломо-вивиху в сегменті ТН Х-Х1, АOSріпе тип С, забою спинного мозку АSIА «А», за критеріями небезпеки для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді перелому ребер з двох сторін, двобічного забою легень, двобічного гемотораксу викликало розлад здоров`я більше 21-го дня і відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Загальна вартість виртат на лікування становить 89 083,00 грн. Відновлення його попереднього стану неможливе, він довічно отримав статус інваліда 1-ї групи та до кінця свого життя потребуватиме стороннього догляду. Вироком Миронівського районного суду Київської області від 20 вересня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченої за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі 5 років, без позбавленням права керування транспортними засобам. Порушення відповідачем вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою та наслідками, що для нього настали та вважає, що завдана йому матеріальна (майнова), моральна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем на його користь та оцінюється завдану йому моральну шкоду у розмірі 500 000, 00 грн. Ухвалою суду від 23.06.2023 року справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.11.2023 року справу закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю доказів на обґрунтування завданої матеріальної і моральної шкоди та їх розміру. У відповіді на відзив позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Лисак Т.Л. приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, факт завдання тілесних ушкоджень у результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] підтвердив, однак позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що шкода завищена та не підтверджена доказами. Крім того, вважає , що він вчинив неумисне кримінальне правопорушення і також є постраждалим у цій справі. Звернув увагу суду, що він не працює, є пенсіонером, отримує пенсію На питання суду надав відповідь, що він надавав допомогу потерпілому один єдиний раз, коли оплатив вартість палива для автівки, коли потерпілого [PERSON] необхідно було везти на обстеження в лікарню до м. Києва. Більше ніякої допомоги потерпілому не надавав. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем підтримує дружні стосунки, знайомий з відповідачем, неприязливих стосунків не має. Він також є потерпілим у даному кримінальному провадженні. Під час ДТП і він, і позивач постраждали від неправомірний дій відповідача та позивач у ДТП подстаждав найбільше. Разом з позивачем, відповідачем, [PERSON] вони вирішили поїхати на зимову рибалку. Попросили, щоб [PERSON] їх відвіз. За кермом автомобіля був [PERSON] . В дорозі він був на задньому сидінні та дрімав, оскільки це було близько 6 години ранку 03.01.2022 року. раніше вони також у тому ж складі їздили на рибалку. Перед виїздом [PERSON] повідомим, що напередодні вживав алкогольні напої, але був тверезий. Молменту удару він не пам`ятає, але скрізь сон почув фразу "Тримайтесь", потім був удар, він побачив, що [PERSON] викинуло з машини і він був без свідомості. Приїхавша швидка медична допомога першим забрала [PERSON] , оскільки він був в найтяжчому стані. Потім швидкою забрали його та [PERSON] . Після ДТП він ривалий час лікувався. Після вказаної події йому відомо, що [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, [PERSON] став інвалідом, постійно потребує сторонньої допомоги, не може самостійно пересуватить чи рухатись. Йому відомо, що у нього погіршився стан здоров"я, він пережив та переживає постійно моральні стражданння, які вплинути на весь уклад його життя. Порушився його психічний спокій, сон, він постійно приймає ліки. Він дуже часто відвідує позивача, спілкується з ним. Позивач дуже важко переживає цю подію, адже був здоровим чоловіком, а став людиною з інвалідністю, яка повністю залежить від сторонніх осіб, які за ним доглядають. Неодноразово позивач обговорював з ним, що не може пережити таке, не може справитися з цим психологічним навантаженням та фізичними обмеженнями. Позивач весь час до подій був здоровий, працював, заробляв гроші. Зараз його доглядає дружина, якій дуже важко це робити. Живуть вдвох з дружиною. Позивач завжди дуже розстроєний, втратив сенс життя. Також йому відомо, що відповідач єдиний раз допоміг грошами та оплатив бензин, коли позивача треба було везти в лікарню до м. Києва. Більше відповідач не надавав жодної допомоги. Не цікавиться долею позивача, добровільно нічим не допомагає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] дав аналогічні пояснення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 03.01.2022 року, близько 06 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ 21013-31" реєстраційний номер [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії [NUMBER] належить [PERSON] , рухався по автодорозі О-101503 сполученням м. Тараща - м. Миронівка, в напрямку с. Владиславка Обухівського району Київської області. Під час руху, на відрізку вказаної автомобільної дороги між с. Карапиші та с. Владиславка Обухівського району Київської області, [PERSON] , в порушення вимог п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати вказаним транспортним засобом, при цьому порушуючи вимоги п. 12.1 ПДР України, не врахував дорожні умови, а саме стан поверхні проїзної частини, не обравши безпечної швидкості на слизькій ділянці проїзної частини втратив контроль над керуванням автомобілем марки «ВАЗ 21013-31» реєстраційний номер [NUMBER] , в наслідок чого допустив виїзд поза межі автомобільної дороги, на зустрічне узбіччя відносно руху керованого ним транспортного засобу, з послідуючим перекиданням транспортного засобу та виїздом на поле. В результаті дорожньо-транспортної пасажири автомобіля марки «ВАЗ 21013-31» реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Дії відповідача було кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження. Вироком Миронівського районного суду Київської області від 20 вересня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі 5 років без позбавлення права керування транспортним засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП 03.01.2022 року підтверджуються вироком Миронівського районного суду Київської області від 20 вересня 2022 року, який набрав законної сили та є обов`язковим для суду . [PERSON] під час ДТП керував автомобілем марки «ВАЗ 21013-31» реєстраційний номер [NUMBER] . Як вбачається з висновку експерта № СЕ-19/111-22/360-ІТ від 14.02.2022 року рульове керування, система робочого гальма, елементи підвіски автомобіля «ВАЗ 21013-31», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент огляду знаходились в працездатному стані. Відповідно до висновку експерта № 24 від 23.05.2022 року, [PERSON] в результаті дорожньої транспортної пригоди отримав ушкодження у вигляді закритої хребетно спинномозкової травми у вигляді компресійно-вибухового перелому тіла TH X1, зачепленого переломо-вивиху в сегменті TH X-X1, AOSpine тип С, забою спинного мозку ASIA «А», за критеріями небезпеки для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді перелому ребер з двох сторін, двобічного забою легень, двобічного гемотораксу викликало розлад здоров`я більше 21-го дня і відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Відповідно до виписки із медичної карти № 1771/11 стаціонарного хвого виданої КНП "Київська міська клінічна лікарня № 17" від 28.01.2022 року, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 03.01.2022 року дата виписки 28.01.2022 року. На підтвердження витрат на лікування позивачем долучено копії квитанцій на суму 89 083,00 грн. Відповідно до довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії АВ від 11.04.2022, [PERSON] отримав інвалідність І-ї групи "Б" довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, вина якого встановлена судом, відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків є доведеними та підлягають до задоволення, а саме - на суму 89 083,00 грн. Заподіяну моральну шкоду позивачка оцінює в 500 000,00 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних - душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 ЦК України\~визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуєтся особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вирішуючи питання про розмір компенсації за нанесену моральну шкоду, суд виходить з характеру і тривалості страждань позивача й істотних змін способу його життя. На підставі вищевикладеного, заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди суд вважає обгрунтованою та підлягає стягненню з відповідача у розмірі 500 000, 00 грн. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступного висновку. Так, положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому з відповідача [PERSON] , в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 073,60 *2=2 147,20 грн. Разом з цим, суд не вирішує питання щодо розподілу інших судовох витрат, зокрема витрат за складння позовної заяви у сумі 3000,00 грн. оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial