Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», від імені якого діє представник за довіреністю, пред`явило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 29 січня 2021 року, приблизно об 11 год. 30 хв. у м. Кременчуці, по вулиці Київській, буд. 65Б сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Skoda Karoq», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Порше Лізинг Україна», внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.02.2021 року по справі № 524/756/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент завдання шкоди між Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «АРКС» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено Договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випадку на транспорті №гл102646ак0ф від 10 серпня 2020 року. Страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 30 січня 2021 року. Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «АРКС» було відшкодовано ТОВ «Порше Лізинг Україна» завдані [PERSON] збитки у розмірі 201159 (двісті одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять) грн. 68 коп., що підтверджується платіжним дорученням №756631 від 02.03.2021 року. В подальшому ПрАТ «Брокбізнес» - страхувальником автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] було сплачено на користь позивача 64500 гривень відповідно до платіжного доручення №240035 від 12.08.2021 року та 64500 гривень відповідно до платіжного доручення №240182 від 17.08.2021 року. Різниця між сумою страхового відшкодування, сплаченою за договором страхування №гл102646ак0ф від 10 серпня 2020 року, та сумою страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «Брокбізнес» - страхувальником автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] складає 72159 гривень 68 копійок. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 72159 (сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн. 68 коп., а також судові витрати у розмірі 2724,30 грн. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 січня 2024 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» у розмірі 72159, 68 гривень визнає та просить надати розстрочку сплати боргу на 12 місяців у зв`язку з тим, що він на даний час не працює (а.с. 58-63). Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі, щодо клопотання відповідача про розстроченя сплати суми боргу заперечував через відсутність правових обґрунтувань даної заяви та відсутність доказів в розумінні ст. 76 ЦПК України. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мудрий М.Б. в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача адвоката Мудрого М.Б. в провадження суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача [PERSON] . За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою Автозаводського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року по справі № 524/756/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке сталося 29.01.2021 року об 11 год. 30 хв. Відповідно до копії договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випадку на транспорті №гл102646ак0ф від 10 серпня 2020 року (з додатками), укладеним між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» застраховано транспортний засіб «Skoda Karoq», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5-14). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що власником транспортного засобу «Skoda Karoq», реєстраційний номер [NUMBER] є ТОВ «Порше Лізинг Україна» (а.с.17). 29.01.2021 водієм автомобіля «Skoda Karoq», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] подано до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» заяву про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с.19-20). Відповідно до копії рахунку-фактури №А2-0000558 від 05 лютого 2021 року (а.с.24) та ремонтної калькуляції №1.003.21.0 від 25 лютого 2021 року (а.с.25-28), страхового акту №ARX2730502 від 01 березня 2021 року (а.с.29), розрахунку страхового відшкодування (а.с.30) вартість ремонту транспортного засобу «Skoda Karoq», реєстраційний номер [NUMBER] складає 201159,68 гривень. Відповідно до копії платіжного доручення №756631 від 02 березня 2021 року ВАТ «Страхова компанія «АРКС» сплатила ТОВ «Автоцентр-Кременчук-2012» страхове відшкодування в розмірі 201159,68 грн. згідно акту №ARX2730502 від 01 березня 2021 року, згідно рахунку Порше Лізинг Україна №А2-558 від 05.02.2021 року (а.с.31). Відповідно до копії платіжного доручення №240035 від 12 серпня 2021 року Страхова компанія «Брокбізнес» в порядку регресу перерахувала АТ «СК «АРКС» 64500 гривень (а.с.32). Відповідно до копії платіжного доручення №240182 від 17 серпня 2021 року Страхова компанія «Брокбізнес» в порядку регресу перерахувала АТ «СК «АРКС» 64500 гривень (а.с.33). Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 27\~Закону України\~«Про страхування» та статтею 993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, згідно зі статтею 993\~ЦК України та статтею 27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993\~ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц (провадження № 61-7833св18). У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» набуло права зворотної вимоги до відповідача у справі. Збитками є втрати, який особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт перший частини другої статті 22 ЦК України). Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За положеннями\~частини 1\~ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пункт 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивач належним чином довів свої позовні вимоги. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Таким чином, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення, слід вказати наступне. Так, відповідно до п.2 ч.7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання регулюються розділом VI ЦПК України. Так, відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення відповідач посилається на те, що він не працевлаштований, на підтвердження чого надав копію трудової книжки. Окрім того, представником відповідача 01.04.2024 було надано відомості, що відповідач призваний на військову службу. Відповідно до роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу. Вирішуючи клопотання відповідача [PERSON] про розстрочку сплати боргу у зв`язку з тим, що [PERSON] на час подання відзиву не працював, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не надав суду відповідних доказів станом на час розгляду справи, на підтвердження\~відсутності доходів та неможливості виконання\~відповідачем своїх зобов`язань за рішенням суду. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 2724,30 грн. відповідно до статті 141\~ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved