Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 20.07.2020 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 491030056, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-\-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 26 252,52 грн. строк кредиту 24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90% річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА\--БАНК» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 26 252,52 грн. Але позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 20.12.2021 року загальний розмір заборгованості становив 38950,59 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 25520,50 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 13 430,09 грн. 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №491030056 від 20.07.2020 року. Однак, сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №491030056 від 20.07.2020 року в розмірі 38950,59 грн., а також 2684 грн. судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначених цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до його умов та вимог ЦК України. 20.07.2020 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №491030056 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА\--БАНК» надало позичальнику кредит у сумі 26 252,52 грн. строк кредиту 24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90% річних, що підтверджується офертою на уклдання угоди про надання кредиту № 491030056 та додатку до неї, що містить графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з врахуванням вартості всіх супутніх послуг, анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ "Альфа-банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно з договором про надання кредиту №491030056 від 20.07 2020 року відповідачу надається кредит у виді «Кредит готівкою» в сумі 26252,52 грн. строком на 24 місяців, тобто до 21.07.2022 року із фіксованою процентною ставкою 39,90%. Додаток №1 до угоди є невід`ємною його частиною, який містить графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з врахуванням вартості всіх супутніх послуг із змісту якого слідує, що сума кредиту за договором становить 38517,92 грн, з яких: 26252,52 грн. тіло кредиту, 12265,40 грн. проценти за користування кредитними коштами. Дата щомісячного платежу до 21 числа кожного місяця. Розмір мінімального платежу 1604,92 грн. Отже, сторони договору погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 20.07.2020 року. Відповідач отримала кошти, про що свідчить виписка по особовому рахунку. Позичальник свої зобов`язання належними чином не виконує. Згідно з наданим розрахунком та виписки, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 20.12.2021 року в загальному розмірі становить 38950,59 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 25520,50 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 13430,09 грн. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року (справа № 301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року в справі №2-879/11 (провадження №61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема, щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» передає грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк» за плату, а останнє відступає ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» належне АТ «Альфа-Банк» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведений в додатку №1-1 до договору, в тому числі і за кредитним договором №491030056 від 20.07.2020 року. Відповідного до п. 2.3 вищевказаного договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В день здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою, встановленою в додатку №2 до цього договору. Згідно з п. 4.2 вищевказаного договору факторингу ціна права вимоги за цим договором становить 128789444,00 грн. Фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити клієнту ціну прав вимоги в розмірі 128789444,00 грн. шляхом перерахування на рахунок клієнта № [NUMBER] відкритого в АТ «Альфа-Банк» в день підписання договору. На підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора АТ "Альфа-Банк" до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» позивачем надано договір факторингу та додаток №1-1 до договору факторингу №4 від 20.12.2021 року, який містить характеристику права вимоги переданих фактором клієнтом за договором та боржників за основними договорами, а саме назва договору, дату договору, відомості про боржника, сума за основною заборгованістю у валюті договору на дату укладення договору, сума заборгованості у валюті договору (проценти та комісія за кредитом), загальна сума заборгованості та грошові кошти за відступлення права вимоги за основним договором, що сплачується фактором. Відповідач була ознайомлена з умовами договору, підписала кредитний договір №491030056 від 20.07 2020 року, однак порушила умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 38950,59 грн., що складається з тіла кредиту в розмірі 25520,50 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 13430,09 грн. Відповідач не виконала умови договору, наявна заборгованість, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №491030056 від 20.07 2020 року на загальну суму 38950,59 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved