Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до Філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса посилаючись на те, що 09 червня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко В.В. вчинений виконавчий напис, яким звернуто стягнення на нерухоме майно: будинок [ADDRESS] загальною площею 431,9 м2, житловою площею 82,8 м2 з надвірними будівлями, зазначений на плані літ. «А-2», бетон та належні до нього надвірні будівлі, а саме гараж літ. «Б», огорожа № 1,2, зливна яма № 3, що розташовані на земельній ділянці розміром 600 м2., який належить позивачу та який він передав в іпотеку стягувачу за іпотечним договором № 2627 в забезпечення виконання кредитних зобов`язань за договором про іпотечний кредит № 2053, укладеним між сторонами 17.08.2007 року. За рахунок коштів отриманих від реалізації зазначеного майна, задовольнити вимоги стягувача на загальну суму 1 121 839,40 грн. З виконавчим написом не погоджується, оскільки він вчинений з порушенням діючого законодавства. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.04.2014 року позовні вимоги відповідача задоволені. Стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № 2053 від 17.08.2007р. у загальному розмірі 955 305,77 грн. 77 коп. Таким чином існує подвійне стягнення. Просив визнати виконавчий напис таким , що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 на підставі ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за Київським районним судом м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2023 року справа прийнята до провадження. Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про передачу справи на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, закрито підготовче провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, підтримала наданий відзив та пояснила, що позивач у грудні 2010 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У послідуючому дана позовна заява була залишена без розгляду. Просила застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог. Клопотання про передачу справи на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова не підтримує. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 17 серпня 2007 року між сторонами укладений кредитний договір № 2053 , за яким [PERSON] отримав готівкові кошти у сумі 1 100 000 грн. (один мільйон сто тисяч гривень), на 8 (вісім) років, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16.08.2015р. із сплатою 17,5 % річних за користування кредитом, на споживчі потреби. 17 серпня 2007 року між цими ж сторонами укладений іпотечний договір № 2627 відповідно якого, [PERSON] з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит передає в іпотеку, а відповідач приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому Договорі , предмет іпотеки. Предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] ., що є власністю іпотекодавця. 09 червня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко В.В. вчинений виконавчий напис, яким звернено стягнення на нерухоме майно: будинок [ADDRESS] загальною площею 431,9 м2, житловою площею 82,8 м2 з надвірними будівлями, зазначений на плані літ. «А-2», бетон та належні до нього надвірні будівлі, а саме гараж літ. «Б», огорожа № 1,2, зливна яма № 3, що розташовані на земельній ділянці розміром 600 м2., який належить позивачу та який він передав в іпотеку стягувачу за іпотечним договором № 2627 в забезпечення виконання кредитних зобов`язань за договором про іпотечний кредит № 2053, укладений між сторонами 17.08.2007 року. За рахунок коштів отриманих від реалізації зазначеного майна задовольняються вимоги щодо стягнення: суми заборгованості за кредитом у розмірі 962 500,03 грн.; суми заборгованості за процентами у розмірі 137 339,37 грн., плати за вчинення виконавчого напису 18 700 грн., суми прибуткового податку у розмірі 3 300 грн., усього 1 121 839, 40 грн. Постановою головного державного виконавця Орджонкідзевського ВДВС Харківського МУЮ від 08.06.2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії-Харківське обласне управління АТ „Ощадбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2053 від 17.08.2007р. у загальному розмірі 955 305,77 грн. 77 коп. З пенсії позивача [PERSON] за період з 01.03.2016 по 30.04.2022 р. утримано суми основного боргу 17 830,66 грн., витрати 300 грн., виконавчий збір 19633,79 грн. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат"(далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Це також визначено у п. 283 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, де вказано наступне: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність документу,відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Крім того, п.п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Таким чином документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки, тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Отже, доказом безспірності боргу може бути визнання даної заборгованості самим боржником (акт взаємозвірки між сторонами тощо), наявність рішення суду, яке набрало законної сили. Якщо жодна із цих дій не має місце, то заборгованість не вважається безспірною. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.11.2023 року витребувано у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко В.В. матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 09 червня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі № 196. Зазначені документи приватним нотаріусом суду не надані. Таким чином, неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості. Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини розміру та періоду за який утворилась заборгованість, не встановлено чи отримував нотаріус від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тобто нотаріусу не було надано документу який підтверджує розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором. Суду не надано належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Представником відповідача як у ході розгляду справи так і письмово заявлено клопотання про застосування строку позовної давності та відмову у задоволенні позову. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судом встановлено, що позивач звернувся в суд з даним позовом 20 травня 2021 року. Строк в межах якого особа може вернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, тобто з 09 червня 2009 року по 09 червня 2012 року. Суд дійшов до висновку, що позивач був обізнаний про вчинення оспорюваного правочину виходячи з наступного. У грудня 2010 року позивач [PERSON] звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовною заявою до ВАТ «Державний ощадний банк Україна» , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко Володимира Вікторовича про визнання недійсним іпотечного договору та скасування виконавчого напису. У своїй позовній заяві зазначив, що розмір заборгованості не набув статусу безспірності, а тому виконавчий напис від 09 червня 2009 року повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому просив скасувати виконавчий напис від 09.06.2009 року зареєстрований в реєстрі № 196, що виданий 09.06.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрьоменком В.В. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 січня 2011 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2011 року позовна заява [PERSON] до ВАТ «Державний ощадний банк Україна» , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко Володимира Вікторовича про визнання недійсним іпотечного договору та скасування виконавчого напису залишена без розгляду у зв`язку з неявками позивача в судові засідання. 14.08.2014 року відповідач звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який діє в свої інтересах та інтересах [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] про виселення громадян з предмету іпотеки. У позовній заяві вказав, що на підставі виконавчого напису нотаріуса № 196 від 09.06.2009 року виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко В.В. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] в рахунок погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 1 121 839,40 грн. Під час примусового виконання стало відомо, що в предметі іпотеки проживають і зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про виселення яких звернулись до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2014 року відкрито провадження у даній справі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» відмовлено. Таким чином, судом установлено, що 20 травня 2021 року позивач звернувся в суд з позовними вимогами до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню поза межами позовної давності. Клопотань про поновлення строку звернення до суду не надходило. Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід відмовити, у зв`язку із сплином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed