Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 квітня 2022 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 квітня 2022 року уклала\~шлюб з\~відповідачем,\~від даного\~шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки не склалися через подружню зраду чоловіка, сімейно-шлюбні стосунки припинені з серпня 2023 року. сім`я розпалась та зберегти її неможливо, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 13 березня 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, зазначила, що перешкод для розірвання шлюбу немає. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належно повідомлених сторін. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 01 квітня 2022 року, шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Святовасилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 квітня 2022 року. Позивач зазначає, що з серпня 2023 року вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідач позов визнав. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України,\~позов\~про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що сторонам не вдалося побудувати міцної сім`ї, сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, шлюб сторін існує формально,\~подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач не заявила про бажання відновити дошлюбне прізвище, після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн., інша частина судового збору в розмірі 605,60 грн. компенсується позивачу за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved