Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

13 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 02 серпня 2016 року Виконавчим комітетом Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, актовий запис №2 - розірвати. В своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 02 серпня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрату взаємної любові та поваги. Спільне подружнє життя суперечить його інтересам, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене позивач просив суд, шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області між ним та відповідачем 02 серпня 2016 року, актовий запис № 2 - розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Приймаючи до уваги викладене, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 02 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданим повторно 12 березня 2024 року, актовий запис №2. Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрату взаємної любові та поваги. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Тлумачення норми цієї статті СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, у зв`язку з чим у задоволенні надання строку на примирення слід відмовити. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved