Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

12.02.2024 року [PERSON] звернувся до суду із названим позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований у виконавчому комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 1, серія [NUMBER] ; неповнолітню дочку [PERSON] залишити проживати з ним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.01.2016 р. між сторонами укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON] 2017 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини в них припинилися кілька років тому. Вихованням та доглядом за дитиною відповідач також не займається. Спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, 10.04.2024 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, 02.04.2024 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов потрібно задовольнити частково з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.01.2016 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в якому сторони записані її батьками. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Щодо вимоги про залишення дитини проживати з позивачем, суд наголошує, що позивач визначив предмет позову як\~«розірвання шлюбу». У позові не викладено обставин і не зазначено доказів, яким чином пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами ці позовні вимоги, оскільки вимоги про\~розірвання шлюбу\~та залишення\~проживання\~дитини не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і вирішення позовної вимоги про\~розірвання шлюбу\~не залежить від вирішення позовної вимоги про залишення дитини проживати з позивачем. Згідно з ч.1, 2 ст.160 СК України, місце\~проживання\~дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Місце\~проживання\~дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо\~місця проживання\~малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). Аналіз змісту вказаних норм Сімейного кодексу України свідчить про те, що першочерговим критерієм\~визначення місця проживання\~малолітньої дитини, яка не досягла десяти років, є спільна згода батьків, а дитини, яка досягла десяти років - спільна згоду батьків та самої дитини. І тільки у разі наявності спору між батьками щодо\~місця проживання\~малолітніх дітей такий спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Тобто зверненню до суду з позовом про\~визначення місця проживання\~дитини має перебувати спір між батьками дитини щодо\~місця\~її\~проживання. Разом з тим, суд встановив, що відповідач подала до суду заяву, згідно якої з умовами позову згідна. Отже, сторони, як це і передбачено положеннями ст.160 СК України, визначили місце\~проживання\~доньки з батьком за взаємною згодою. Відповідач, як мати дитини, не заперечує щодо\~визначення місця проживання\~дитини з батьком, що беззаперечно свідчить про відсутність спору між батьками про\~визначення місця проживання\~дітей та не потребує втручання з боку органу опіки та піклування, а також будь-якого судового захисту прав позивача, які відповідачем жодним чином не порушуються, не оспорюються або визнаються. Отже, за відсутності між сторонами відповідного спору суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору), зокрема у суді. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадківЮ встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що вимоги про\~визначення місця проживання\~малолітньої доньки позивач заявив передчасно, оскільки звернення до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо\~місця проживання\~дитини та, принаймі, існувати на час вирішення справи у суді. Отже,\~позовна вимога\~про\~визначення місця проживання\~дитини задоволенню не підлягає у зв`язку з відсутністю між сторонами спору щодо\~місця проживання\~дитини.

Outcome: partial