Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить визнати право власності позивача [PERSON] на 2/3 частки майнових прав в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , проектна адреса: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: об`єкт - квартира 314 , кількість кімнат 1, загальна площа 35,5 кв.м., поверх 15, секція, припинивши право власності відповідача [PERSON] на 2/3 частки майнових прав у вказаному об`єкті капітального будівництва. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 09.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року у справі № 754/12410/21 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2022 року у справі № 754/4869/22 визначено місце проживання дітей із позивачем [PERSON] .На підставі Договору купівлі-продажу майнових праві від 23.11.2012 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Капітал Ріелті», сторонами придбано майнові права в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , проектна адреса: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: об`єкт - квартира 314 , кількість кімнат 1, загальна площа 35,5 кв.м., поверх 15, секція, що є сумісною власністю подружжя, поділ якої є предметом розгляду даного спору. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майнових прав подружжя, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті ЛТД», в особі арбітражного керуючого Загороднього Олексія Михайловича; постановлено провести розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику/повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] та третя особа ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД», в особі арбітражного керуючого Загороднього О.М., процесуальним правом подачі письмових заяв по суті позову не скористались. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені сторонами доводи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що 09.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджено Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 09.07.2011 року, актовий запис № 998. (а.с. 6) Від зареєстрованого шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 13.12.2011 року, актовий запис № 3516, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 15.05.2013 року, актовий запис № 1057, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 021.04.2015 року, актовий запис № 833. (а.с. 7, 8, 9) 23.11.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Капітал Ріелті» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № КР/7/070, за умовами якого [PERSON] придбав майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру № 314, кількість кімнат 1, загальна площа 35,5 кв.м., поверх 15, секція 2, за адресою: [ADDRESS], проектна адреса: [ADDRESS] ; орієнтовна вартість 230 750,00 грн. (а.с. 17-20) 03.06.2014 року між [PERSON] , ТОВ «Капітал Ріелті», ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» укладено Додаткову угоду № 1 про зміну сторони у зобов`язанні до Договору купівлі-продажу майнових прав № КР/7/070, за умовами якої замінено сторону продавця за Договором ТОВ «Капітал Ріелті» на нового продавця ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД». (а.с. 21) 16.09.2015 року за № 340 ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» видано Довідку про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості до Договору купівлі-продажу майнових прав № КР/7/070 від 23.11.2012 року, за умовами якої покупцем здійснено оплату продавцю 100% вартості майнових прав об`єкта нерухомості, у розмірі 241 753,94 грн. (а.с. 22) Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року у справі № 754/12410/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 09.07.2011 року, актовий запис № 998, розірвано. (а.с. 14) Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2022 року у справі № 754/4869/22 визначено місце проживання дітей із позивачем [PERSON] (а.с. 15-16) Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 Сімейного кодексу України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до частини першої статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина третя статті 61СК України). У статті 65 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, до складу майна, що підлягає поділу включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 495/9036/16-ц, вимоги про визнання майнових прав спільним сумісним майном подружжя та про стягнення компенсації їх вартості не можуть бути задоволені, оскільки до складу майна, що підлягає поділу, включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.(а.с. 45-48) Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed