Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

У березні 2024 року позивачка інтереси якої представлені адвокатом Жердєвим С.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який зареєстрований 17.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №966. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що подружнє життя між ними не склалось через різні погляди на життя та різні характери. Намагання налагодити стосунки не дали позитивного результату. Вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2023 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 13.03.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 29.03.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що у зв`язку з військовим станом в Україні, восени 2022 позивач разом з дітьми, з метою збереження психічного здоров`я дітей, виїхали за межі України. На даний час вони проживають в Королівстві Бельгії. Зазначає, що до дружини є почуття, а також своїх малолітніх дітей дуже любить та постійно виконує всі обов`язки щодо їх матеріального забезпечення та виховання, які можливо реалізувати на відстані. Вказує, що протягом всього часу вимушеного перебування їх закордоном вони щоденно спілкувалися з дружиною та дітьми, питання щодо розірвання шлюбу озвучила в кінці грудня 2023, що стало для відповідача неприємною несподіванкою. Просить надати строк на примирення. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами у справі 17.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №966, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбно-сімейні відносини між ними припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу недопускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, обидва подружжя не просили суд про надання строку на примирення. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved