Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

10 листопада 2023 року адвокат Швець Михайло Євгенович в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що з 08 травня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] ,\~ [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Наразі дитина разом із матір`ю проживають у Республіці Польща. Так, відповідач не піклується про інтереси сім`ї, не створює умови щодо догляду та виховання дитини. Вказує, що відповідач інших осіб на утримання не має, у добровільному порядку аліменти не сплачує, працездатний, отримує дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідач скористався\~правом надання\~суду відзиву\~на позовну\~заяву та\~30\~січня 2024\~року його\~представником наданий\~до суду.\~Згідно поданого\~відзиву,\~відповідач частково\~погоджується з\~пред`явленими позовними\~вимогами вважаючи,\~що позивачем не надано належних доказів щодо того, що дитина перебуває на її утриманні, оскільки остання у Республіці Польщі оформила опіку над сином та виїхала на заробітки до Королівства Данії. Так, відповідач просить суд стягнути аліменти з моменту перебування дитини разом із матір`ю та здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору в рівних частинах з підстави того, що мав намір добровільно сплачувати аліменти. \~ \~ \~ \~19 лютого 2024 року представником позивача адвокатом\~Швець М.Є. до суду подана відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги з підстав того, що відповідачем не надано доказів щодо утримання сина в період з лютого 2022 року по січень 2024 року. Щодо твердження відповідача про відсутність доказів перебування сина на утриманні позивача вказує, що з 15 січня 2024 року за рішенням суду тимчасове опікунство над дитиною припинене та в грудні 2023 року позивач разом із сином виїхали з Польщі до м. Копенгаген (Данія), де і проживають, а захід тимчасової опіки над сином був необхідний задля організації матір`ю їх спільної життєдіяльності. Окрім того, адвокатом заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3200,00 гривень та витрат по сплаті перекладу документів у розмірі 500,00 гривень. У судовому засіданні представник позивача адвокат\~Швець М.Є. просив задовольнити позовні вимоги та зазначив, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2009 року, який за рішенням суду від 24.10.2017 року розірвано. Сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач разом із дитиною виїхала з України до Польщі 27.02.2022 року, а у 2023 році позивач поїхала до Данії. У період з 18.03.2023 року по 15.01.2024 року над дитиною була оформлена тимчасова опіка бабусею. З січня 2024 року позивач разом із дитиною проживає у Данії та отримує аліменти за заявою відповідача за місцем роботи. Відповідач у судовому засіданні визнав частково заявлені позовні вимоги в частині розміру аліментів, заперечив проти періоду стягнення. Вказав, що погоджується сплачувати аліменти з моменту припинення тимчасової опіки над дитиною, тобто з того часу коли син фактично проживає з матір`ю. Коли дружина виїхала з України між ними була домовленість, що він надає допомогу, але остання відмовилась та сказала, що гроші не потрібні, тому він почав сплачувати аліменти з січня 2024 року. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд визначити період стягнення аліментів з 15.01.2024 року. Суд, заслухавши учасників провадження та дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. 08 травня 2009 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 240, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а. с. 4) [INFO] народився [PERSON] , про що Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 811, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками в свідоцтві про народження зазначені сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . (а. с. 7) Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 травня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 240, розірвано. (а. с. 5-6) Відповідно до Ухвали районного суду в м. Болеславець III Відділу у справах сім`ї і неповнолітніх від 18 березня 2022 р., призначено тимчасового опікуна над неповнолітнім: [PERSON] , який народився [INFO] в м. Кривий Ріг, імена батьків: [PERSON] і Світлана, уродж. Денисова, який має паспорт [NUMBER] , в особі Леокадії Кравецької уродж. [PERSON] . Районний суд в Болеславці підтверджує цю постанову, видану [PERSON] . Болеславець, 21.03.2022 р. (а. с. 46) За повідомленням Леокадії Кравецької Районному суду в м. Болеславець III Відділу у справах сім`ї і неповнолітніх від 15.01.2024 р., остання повідомляє, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] і [PERSON] , виїхав з Польщі і в даний час перебуває під опікою своєї матері [PERSON] , уродженої [PERSON] , а тому вона припинила виконувати обов`язки тимчасового опікуна неповнолітнього, призначеного розпорядженням від 18 березня 2022 р. (а. с. 47) 09 січня 2024 р. до Міністерства імміграції та інтеграції подана заява на отримання посвідки на проживання в [PERSON] відповідно до Закону «Про дозвіл на тимчасове проживання для осіб, переміщених з України» (спеціальний закон) (а. с. 45) 18.01.2024 р. відповідачем [PERSON] , який працює водієм трамваю служби експлуатації депо № 2, директору КП «Швидкісний трамвай» подана заява, до директора підприємства з проханням утримувати із його заробітної плати аліменти у розмірі 25 % на утримання дитини [PERSON] на користь [PERSON] . ( а. с. 27) Згідно\~ст. 180 СК України,\~батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. \~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Ці дані встановлюються такими засобами:\~ письмовими, речовими і електронними доказами;\~ висновками експертів; показаннями свідків. Стаття 81 ч.1 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи надані сторонами докази дозволяють суду зробити висновок, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, обов`язку обох батьків по утриманню дитини, спроможності відповідача сплати аліментів, факту перебування дитини під тимчасовою опікою до 15.01.2024 року. З рахуванням вказаного, суд вважає, необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на\~утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,\~у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не\~менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Щодо заявленої вимоги сторони позивача про стягнення витрат на правову допомогу та витрат по сплаті перекладу суд вказує. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи, що стороною позивача не надано належних доказів у відповідності до чинних вимог законодавства на підтвердження понесених витрат, зазначені витрати відшкодуванню не підлягають. Щодо заяви відповідача про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає. Згідно ст. 141 ЦПК\~України,\~судовий збір покладається на\~сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1073,60 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial