Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 20.12.2023 року. Від шлюбу мають 2-х спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про ix народження. Після реєстрації шлюбу і до 2019 року проживали нормально, а затим з кожним наступним роком стосунки між сторонами почали погіршуватись, оскільки у позивача з відповідачем кардинально змінились погляди на сімейне життя та змінились сімейні цінності, перестали розуміти один одного, постійно сварились, що негативно впливало на обох, оскільки кохання між сторонами вже не було, жили тільки заради дітей. Протягом останніх двох років неодноразово мали намір розлучитись, але приймали рішення все-таки зберегти сім`ю заради дітей, але позитивних наслідків це не дало, оскільки після примирення нічого не мінялося, все починалось знову та призводило лише до погіршення стосунків. Сторони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного і кохання між сторонами немає, а тому прийшли до висновку про те, що сім`ю зберегти ми неможливо, а тому надавати з відповідачем строк для примирення немає жодних підстав. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області суддею Васильчук О.В. від 19.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Рішенням Вищої ради правосуддя від 05.09.2023 № 870/0/15-23 суддя Васильчук О.В. звільнена з посади судді у відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 08.12.2023 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. 26.02.2023 року суддею Самойленко Л.М. було винесено ухвалу про прийняття справи до свого провадження, визначено розглядати справу спочатку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позові просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява від 05.03.2024 про визнання позову віповідачем, та розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.5 ст.223ЦПК України суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.12.2003 року виконкомом Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 26, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу мають 2-х спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.05.2006 року та доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.09.2011 року(а.с.6-7). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини не підтримуються, сім`я фактично розпалась, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Відповідач позов визнає, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою від 05.03.2024 року. Статтею 51 КонституціїУкраїни закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110 СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СКУкраїни документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Таким чином вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно поданої позовної заяви усі судові витрати позивачка бере на себе. На підставі викладеного та

Outcome: approved