Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 21.09.2018 близько 19 години вона їхала на велосипеді в [ADDRESS] . Коли вона проїжджала зі сторони вул. Чкалова в напрямку вул. Цинкаловського, то вибіг собака, та зіткнувся з її велосипедом. Внаслідок чого вона впала на асфальтне покриття та отримала тілесні ушкодження у вигляді вколоченого перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням. Власником собаки є [PERSON] . Позивач зазначає, що вона тривалий час лікувалась в закладах охорони здоров`я. В процесі лікування їй було здійснено ендопротезування правого кульшового суглоба та визнано інвалідом ІІІ групи довічно. У зв`язку із проходженням лікування вона здійснила витрати на придбання лікарських засобів, виробів медичного призначення на загальну суму 118\~169,37 гривень, що документально підтверджується. Зазначає, що у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, втратою можливості за станом здоров`я займатись улюбленим видом підприємницької діяльністі продажем квітів та визнання її особою з інвалідністю ІІІ групи довічно, їй завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних, фізичних та психічних (душевних) стражданнях. Розмір моральної шкоди оцінює в 150\~000 гривень. Просить стягнути із відповідача в її користь 118\~169,37 майнової шкоди та 150\~000 грн моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, в обгрунтування надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засідання позов визнав частково, а саме визнав 118169,37 грн майнової шкоди та 10\~000 грн моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] просив позов задовольнити частково. Пояснив, що розмір майнової шкоди доведений позивачем, а тому не заперечує щодо стягнення із відповідача в користь позивача 118169,37 грн майнової шкоди. Однак розмір майнової шкоди не доведений, а тому просить стягнути із відповідача на користь позивача 10\~000 грн моральної шкоди. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її сусідкою. 21.09.2018 [PERSON] розповіла їй, що коли вона їхала на велосипеді, то до неї вискочив собака, внаслідок чого вона впала та травмувала ноги. [PERSON] скаржилась на біль в нозі. До [PERSON] приїжджав лікар і сказав, що їй не можна ходити, а потрібно лежати. Оскільки [PERSON] через травму ноги не ходила, а лежала, тому вона здійснювала догляд за нею (робила уколи, натирала ногу лікарськими засобами). Оскільки біль не зменшувалась, тому [PERSON] завезли в лікарню в м. Луцьк, де проводили лікування, а потім в м. Києві здійснили операцію. До цієї події вона не мала травми ноги. Вона ходила, керувала транспортним засобом та займалась підприємницькою діяльністю. Після цієї події [PERSON] припинила займатись підприємницькою діяльністю, оскільки вона фізично не може здійснювати таку діяльність, так як їй важко керувати транспортним засобом та здійснювати доставку товару. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є лікар травматолог. 26.09.2018 він оглядав [PERSON] в КП «Володимир-Волинське ТМО». Було виявлено перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням. [PERSON] була скерована на лікування в м. Луцьк. 21.09.2018 він не оглядав [PERSON] Вколочений перелом не видно на рентгені. Це можна виявити за допомогою томографії, а тому 21.09.2018 не поставлено чіткого діагнозу - вколочений перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням. Після такої травми людина може ще декілька днів самостійно ходити, при цьому відчуваючи біль. Після лікування в м. Луцьк, було встановлено, що кістка не зрозлась, а тому [PERSON] поїхала в м. Київ, де їй було проведено ендопротезування правого кульшового суглоба Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 21.09.2018 близько 19 години в [ADDRESS] , [PERSON] вигулював собаку поза межами домогосподраства без повідка, котра зіштовхнулась із велосипедом на котрому їхала [PERSON] , внаслідок чого остання впала на асфальтне покриття та отримала тілесні ушкодження. \~ \~ \~ \~ \~В результаті\~падіння [PERSON] \~отримала тілесне\~ушкодження у\~виглядіперелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням. Дане тілесне ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я та не було небезпечним для життя в момент заподіяння, що підтверджується висновком експерта №13 від 24.02.2020. Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.12.2018 [PERSON] визнано винуватим в порушенні п. 6.4., 8.5. Правил утримування собак у м. Володимирі-Волинському та вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦК України \~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, тілесні ушкодження [PERSON] отримала внаслідок порушення [PERSON] Правил вигулу собак, а саме вигулу собаки поза межами свого домогосподарства без повідка, яка здійснила напад та зіткення із велосипедом [PERSON] , в результаті чого остання впала та отримала тілесні ушкодження. Тобто, дана подія мала масце та відбулась з вини [PERSON] . Листом КП «Володимир-Волинське ТМО» від 09.02.2021 підтверджується, що [PERSON] 21.09.2018 о 20 годині зверталась у приймальне відділення даного медичного закладу. Черговим лікарем було проведено рентгенографію правого стегна та діагностовано шийна стегнова кістка дещо вкорочена з нечіткими контурами (перелом шийки). Рекомендовано рентгеноконтроль. \~ \~ \~ \~28.09.2018 [PERSON] було зроблено комп`ютерну томографію правої стегнової кістки, за результатами якої лікарем рентгенологом зроблено висновок вколочений перелом шийки правої стегнової кістки. Виписками із медичної картки стаціонарного хворого №16831, 3022, 287, підтверджується, що [PERSON] з 30.09.2018 по 13.10.2018, з 12.11.2018 по 16.11.2018, 19.11.2018 по 04.12.2018, 14.01.2019 по 18.01.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу перелому шийки стегнової кістки. Із виписки з історії хвороби стаціонарного хворого, виданої Державною установою «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» встановлено, що 21.11.2018 [PERSON] здійснено оперативне втручання та проведено ендопротезування правого кульшового суглоба. Рекомендовано пересуватись за допомогою милиць протягом 3 місяців та призначено лікування. Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 188035 підтверджується, що [PERSON] з 22.01.2019 визнана інвалідом третьої групи. Інвалідність встановлена довічно. Причиною інвалідності є ураження опорно-рухового апарату. Таким чином, внаслідок отриманої 21.09.2018 травми суглоба, [PERSON] визнана особою з інвалідністю третьої групи (довічно). Матеріалами справи (квитанціями) підтверджується, що [PERSON] понесла витрати на лікування (придбання лікарських засобів, виробів медичного призначення, ендопротез кульшового суглоба) в загальному розмірі 118\~169,37 гривень, що визнається відповідачем. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Згідно з ч.1, 2\~статті 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Виходячи зі змісту\~Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»\~власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії, згідно з чинним законодавством. Відповідно до положень ч. 5, 6, 8\~статті 9 вказаного Закону, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. \~ \~ \~ \~Згідно з підпунктом а ч. 7. Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах від 17.06.1980, котрі були чинні станом на 21.09.2018, власникам собак\~і котів\~дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обов`язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку. Рішенням Володимир-Волинської міської ради від 06.08.2021 №9/91 затверджено Правила утримання домашніх собак та котів у Володимир-Волинській міській територіальній громаді (далі Правила). Пунктом 2.3.10 Правил визначено обов`язок власника домашньої тварини забезпечувати безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. Власник домашнього собаки зобов`язаний забезпечувати наявність повідка, що необхідний для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем постійного утримання (п. 3.1.3 Правил). Забезпечувати безпеку дорожнього руху припроходженні з домашньою твариною біля транспортних засобів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. Згідно з п. 3.2.1., 3.2.2., 3.2.4 Правил забороняється вигулювати та виводити за межі помешкання чи садиби собак без повідка, відпускати собак на самовигул, залишати собак без нагляду під час прогулянок містом (п.3.2.1, 3.2.2, 3.2.4.) Відповідно до п. 2.3.8. власник домашньої таврини зобов`язаний відшкодувати громадянам матеріальні та моральні збитки, завдані тваринами, у встановленому законодавством України порядку. У ч. 5 ст. 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Усвідомлення цього власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем. Згідно\~з ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитки, має право на їх відшкодування. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд зазначає, що утримуючи собаку, її власник має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, власник домашнього собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки. З огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення собакою відповідача шкоди здоров`ю позивача, через відсутність належного контролю з боку відповідача, який зобов`язаний здійснювати такий контроль, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на відшкодування майнової шкоди, заподіяною їй твариною, власником якої є відповідач. Оскільки майнова шкода завдана [PERSON] з вини [PERSON] , а тому він несе обов`язок відшкодувати її в повному обсязі. Беручи до уваги, що відповідач визнав вимогу про стягнення з нього в користь позивача 118169,37 грн майнової шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, і суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання, а тому суд задовольняє дану вимогу. Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. За змістом\~статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 3\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тобто, суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Судом встановлено, що у зв`язку з нападом собаки, власником якої є відповідач, позивач отримала тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою\~тривалості розладу\~здоров`я,\~котре і\~не було\~небезпечним для\~життя в\~момент заподіяння,\~однак внаслідок\~нього позивач переживала фізичну біль, не могла вільно, безболісно пересуватись, протягом тривалого часу вимушена була проходити амбулаторне та стаціонарне лікування, їй було проведено оперативне втручання (ендопротезування правого кульшового суглоба), внаслідок чого у неї погіршився стан здоров`я та вона визнана інвалідом 3 групи довічно. Наведе свідчить, що позивач зазнала душевних та фізичних страждань через напад собаки, який відбувся внаслідок протиправної поведінки [PERSON] , котрий не забезпечив наявність повідка у собаки, котра перебувала за межами помешкання її постійного утримання. Тобто, протиправною поведінкою [PERSON] , котра перебуває у причинному зв`язку між діями та наслідками, позивачу [PERSON] заподіяну моральну шкоду, котру зобов`язаний відшкодувати [PERSON] . Проте, суд вважає, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди (150 000 грн) є необгрунтованим та завищеним. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер і глибину фізичних та душевних страждань позивача, їх інтенсивність та тривалість, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, котрі є середньої тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Також суд бере до уваги, що у зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень позивач зазнала вимушених змін в житті, оскільки будучи фізичною особою підприємцем, не займалась підприємницькою діяльністю, потребувала стороннього догляду, протягом тривалого часу пересувалась за допомогою милиць, після проведення оперативного втручання, визнана інвалідом 3 групи довічно. Той факт, що інвалідність встановлено довічно, свідчить про неможливість відновлення стану здоров`я позивача, який був у неї до даної події. Судом береться до уваги і поведінка [PERSON] , який з 2018 не надав [PERSON] коштів на лікування, не надавав жодної допомоги, не цікавився її станом здоров`я, тобто проявляв цілковиту байдужість до вчиненого діяння та його наслідків. Крім того, суд бере до уваги характер правопорушення, ступінь вини відповідача, а також, що протиправні дії [PERSON] характеризуються не умисною формою вини. З урахування\~наведених обставин\~та беручи\~до уваги,\~що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більший за достатній та не повинен приводити до навіть неістотного збагачення потерпілого,

Outcome: partial