Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

У січні\~2024\~рокупозивач\~Акціонерне товариство\~«Криворізька теплоцентраль»\~звернувся з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за постачання\~теплової енергії, в якому просив стягнути солідарно з останніх заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2018 по 31.10.2023 у розмірі 22691,50 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 889,97 гривень, 3% річних у розмірі 398,27 гривень, плата за абонентське обслуговування у розмірі 65,60 гривень, загальна сума: 24045,34 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. У лютому 2024 року представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2018 по 31.10.2023 у розмірі 22691,50 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 889,97 гривень, 3% річних у розмірі 398,27 гривень, плата за абонентське обслуговування у розмірі 65,60 гривень, загальна сума: 24045,34 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, не здійснюють у повному обсязі оплату за отриману теплову енергію (централізоване опалення), у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.12.2018 по 31.10.2023. Оскільки відповідачі не здійснюють оплату за отримані послуги з централізованого опалення, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, у встановлений\~ст. 278 ЦПК України\~строк відзив на позов суду не подали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ними про причини неявки, не подали відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , квартира за даною адресою перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», та відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з централізованого опалення. Згідно статті 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.12.2018 по 31.10.2023, заборгованість за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] станом на 31.10.2023 складає 22691,50 гривень, плата за абонентське обслуговування 65,60 гривень. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачкою не надано. Також, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, стягненню підлягає сума індексу інфляції у розмірі 889,97 гривень та три проценти річних у розмірі 398,27 гривень. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, а саме стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 22691,50 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 889,97 гривень, 3% річних у розмірі 398,27 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 65,60 гривень, всього 24045,34 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень також належить стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved