Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] 05.12.2013 через свого представника адвоката Вдовидченка О.І. звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів в обґрунтування якого зазначив, що 09.06.2017 між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/10849/20 шлюб між сторонами розірваний. Судовим наказом у справі № 643/4055/20 від 13.03.2020, виданим Московським районним судом м. Харкова, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.03.2020 і до повноліття дитини. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 у справі № 645/4526/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання матері у розмірі 1/6 частини усіх доходів щомісячно, починаючи з 25.08.2023 і довічно. Тобто на його утриманні поряд із сином перебуває мати похилого віку, яка потребує матеріальної допомоги, пенсії не отримує. Позивач вважає зазначені обставини такими, що відповідно до вимог ст. 182 СК України мають бути враховані при визначенні розміру аліментів та для забезпечення потреб утриманців вважає доцільним зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON] до 1/6 частки від усіх його доходів, про що просить ухвалити відповідне судове рішення. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 підготовче судове засідання закрито, справа призначена до судового розгляду. Представник позивача в судове зсідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Крім того подав клопотання про долучення доказів, в якому посилався на тривале відрядження відповідача та неможливість подати вказані докази раніше. Суд вважає клопотання обґрунтованим, тому залучає надані позивачем 18.03.2024 документи для їх спільного дослідження в сукупності з іншими доказами. 21.12.2023 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що син [PERSON] має неврологічний діагноз, неодноразово проходив курси лікування. Відповідач зареєстрована та мешкає разом із матір`ю й сином за адресою: [ADDRESS] , немає достатніх коштів не тільки на утримання дитини, а й на оплату комунальних послуг. Через воєнний стан дитячий садок не працює, тому вона не може працювати, а її мати похилого віку має ряд захворювань, через які не може доглядати онука. Єдиним стабільним доходом позивача є допомога малозабезпеченим сім`ям, яка складала 2647,95 грн. Вказана сума не може забезпечити ні базові потреби дитини, ні спеціальне лікування та реабілітацію, тому просить в задоволенні позову відмовити. 22.01.2024 та 08.02.2024 відповідачем подані клопотання про залучення додаткових доказів, які ухвалою суду від 13.02.2024 задоволені. 08.02.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких остання посилається на очевидне покращення майнового стану позивача порівняно з 2023 роком, тому доводи позивача про погіршення його матеріального стану непідтверджені належними доказами. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, в якій проти задоволення позову заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності, у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2017, який розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.09.2020, рішення набрало законної сили 02.11.2020 (а.с. 11). Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 з позивача на користь матері [PERSON] стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх доходів щомісячно, починаючи з 25.08.2023 і довічно (а.с. 8, 9, 12-14, 15). Досліджені копії виписок з медичних карт свідчать, що [PERSON] , [INFO] , має ортопедичні, неврологічні та гастроентерологічні хвороби, йому рекомендовані планові реабілітації в умовах неврологічного відділення (а.с. 36, 98). Відповідачка зареєстрована та мешкає разом із матір`ю [PERSON] , 1954 р.н., та сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , субсидію для оплати комунальних послуг не отримує, не працює, перебувала на обліку в Центрі зайнятості, протягом 2023 року отримувала допомогу малозабезпеченим сім`ям в розмірі 2647,95 грн, має хронічні захворювання. Дитина зарахована до дитячого садка № 33, навчальний процес у якому припинено через воєнний стан (а.с. 37-45) Згідно з копіями звітів про здійснені відрахування та виплати за судовим наказом № 643/4055/20 від 13.03.2020, яким стягнуті аліменти з [PERSON] у розмірі 25% на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , станом на 03.04.2023 аліменти сплачені в повному обсязі, заборгованості немає (а.с. 95-97). З 08.04.2023 позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , працює інспектором штурмового батальйону № 2 УПОП № 3 Департаменту поліції особливого призначення «ОШБ НПУ «Лють», за власний кошт придбав армійській спецодяг на загальну суму 4180,00 грн, за період з 01.01.2023 до 29.02.2024, [PERSON] здійснила оплату комунальних послуг, нарахованих за адресою: [ADDRESS] , відмінної від реєстрації місця проживання позивача, в розмірі 31396,03 грн (а.с. 119-135). З копії довідки про доходи № 3 від 03.01.2024 нарахована заробітна плата (грошове забезпечення) [PERSON] у травні 2023 складала 9984,59 грн, у червні 2023 - 36772,46 грн, у липні 2023 - 45272,99 грн, у серпні 2023 - 45258,99 грн, у вересні 2023 - 45258,99 грн, у жовтні 2023 - 73380,91 грн, у листопаді 2023 - 73380,99 грн, у грудні 2023 - 45258,91 грн, при цьому аліменти утримані лише в грудні 2023 в розмірі 16346,02 грн (а.с. 85). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього поряд з сином є мати похилого віку, яка пенсії не отримує, потребує матеріальної допомоги. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є зміна як матеріального, так і сімейного стану. При цьому закон не виключає одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, позивач сплачує аліменти на малолітнього сина, 2019 року народження, який мешкає разом із відповідачкою, має ряд захворювань, потребує нагляду та реабілітації. Порівнюючи дохід позивача у 2022 та 2023 роках судом встановлено, що його дохід значно збільшився. Так, у 2022 році аліменти утримувались із заробітної плати, що не перевищувала 20000 грн на місяць, за виключенням грудня 2022 року, коли заробітна плата позивача склала 26117,43 грн. З січня до квітня 2023 року заробітна плата позивача не перевищувала 15000 грн на місяць. В червні 2023 року заробітна плата позивача складала - 36772,46 грн, липні 2023 - 45272,99 грн, серпні 2023 - 45258,99 грн, вересні 2023 - 45258,99 грн, жовтні 2023 - 73380,91 грн, листопаді 2023 - 73380,99 грн, грудні 2023 - 45258,91 грн, при цьому аліменти утримані лише в грудні 2023 в розмірі 16346,02 грн. Отже, погіршення матеріального стану позивача при судовому розгляді не встановлено. Разом з тим, 27.09.2023 судом ухвалено рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання матері в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу щомісяця і довічно. В свою чергу, [PERSON] , звертаючись із позовом про стягнення з сина аліментів на її утримання зазначала про відсутність пенсії через відмову ГУПФУ в її призначенні, проте рішенням суду дана обставина встановлена не була. Вказаний позов визнано [PERSON] , про що він надав суду письмову заяву. Доказів, що на час розгляду даної справи в суді рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання матері виконується примусово чи добровільно та грошові кошти реально стягуються позивачем не надано, незважаючи на проміжок часу більш ніж у 5 місяців з моменту набрання рішенням законної сили (з відкритих даних сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» вбачається відсутність відкритого виконавчого провадження, де стягувачем є [PERSON] , а боржником [PERSON] ). Зазначене може вказувати на створення штучного доказу з єдиною метою - зменшення розміру аліментів на утримання дитини після отримання позивачем нової роботи та значного збільшення його заробітку. Новий шлюб, необхідність утримувати матір похилого віку, оплата дружиною комунальних послуг, купівля спеціального одягу, на думку суду, не є обставинами, які в розумінні положень статті 192 СК України є підставами для зменшення розміру аліментів. Водночас, погіршення становища малолітньої дитини в разі зменшення розміру її утримання, є неприпустимим. Позивач працює, отримує гідну заробітну плату, здатний сплачувати аліменти на дитину за рішенням суду у встановленому розмірі, у разі пред`явлення виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання матері до виконання, з нього буде утримуватись частка 0,42% від доходу (або 5/12), що менше 50% від його доходу та при наявному розмірі заробітку позивача останньому залишиться достатньо коштів для забезпечення власних потреб у харчуванні, одязі, оплаті комунальних послуг тощо. На підставі викладеного суд вважає, що позивач не довів позовні вимоги, отже у задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed