Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON] та Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , Прилуцька міська рада про визнання незаконним та скасування реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , у вказаній квартирі він проживає разом із сім`єю. Поруч розташована квартира №56 , власником якої є [PERSON] . Згодом, позивач дізнався, що квартира №56 переведена в нежитлове приміщення, і в ній виконуються ремонтні роботи для облаштування магазину. Квартира позивача є суміжною із квартирою відповідача, та має спільні огороджувальні конструктивні елементи, спільну мережу водопостачання, каналізації, вентиляції, газопостачання.). Оскільки, питання зміни цільового призначення приміщення відповідач із ним не обговорювала, контроль за дотриманням прав власника суміжної квартири не здійснювала, що порушує його права як співвласника цього будинку. Тому, просить визнати незаконним та скасувати реєстрацію повідомлення про початок будівельних робіт щодо об`єкта з незначними наслідками (СС1) від 12 липня 2022 року ЧГ 051220707266 «Реконструкція житлової квартири №56 під магазин непродовольчих товарів по [ADDRESS] » та стягнути на його користь судові витрати. 13.02.2023 надійшла позовна заява від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в якій вона просить: усунути перешкоди у користуванні спільним майном, шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] демонтувати самочинно встановленні сходи та навіс на прибудинковій території буд. [ADDRESS] до приміщення №56, а також стягнути понесені судові витрати по справі. 08.11.2022 та 20.03.2023 від представника відповідача Ткаченко Н.М. надійшли відзиви на позовні заяви, в яких вона вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи, адвокат Дуденок О.О. позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у позовах. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Ткаченко Н.М. позов не визнала, пояснила, що необхідність отримання виконкомом згоди власників суміжних квартир при ухваленні оскаржуваного рішення жодним нормативним актом не передбачена. Визначення у пункті 1.4.5 Наказу Державного комітету України з питань житлового-комунального господарства №76 можливості у разі необхідності додавання до заяви про зміну призначення приміщення згоди співвласників на переобладнання та перепланування приміщень вважає застосовним лише в разі створення власниками квартир об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке власниками квартир у будинку № 96 створено не було. Тому просить у позові відмовити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Прилуцька міська рада Чернігівської області, у судовому засіданні щодо заявлених вимог покладався на розсуд суду. Представник відповідача - Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради, у судовому засіданні позовних вимог не визнали за їх необґрунтованості та просили відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, дійшов висновку. Встановлено, що будинок [ADDRESS] , є багатоквартирним житловим будинком, комплексне обслуговування якого здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфортні послуги» (а.с.80). Згідно з договором купівлі-продажу квартири, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.16). На підставі договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.69). Відповідно до проектної документації, а саме: робочого проекту «Реконструкція житлової квартири N?56 під магазин непродовольчих товарів по [ADDRESS] », розробленого приватним підприємством «Модерн-XXI» та звіту про проведення інструментального технічного обстеження житлової квартири [ADDRESS] , виготовленого товариством з обмеженою відповідальністю «Експертне бюро «Рідний дім» (вул. Чкалова, 22, м. Лубни), [PERSON] проводилася реконструкція житлової квартири № 56 під магазин непродовольчих товарів по [ADDRESS] , з висновку якого вбачається, що технічний стан житлової квартири №56 - придатний до нормальної експлуатації (а.с.72-76, 89-97). Відповідно до листа №5 від 04.02.2022 вбачається, що ТОВ «Комфортні послуги» як управитель житлового будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , надав згоду [PERSON] на переведення житлового приміщення №56 у нежитлове (а.с.80). Відповідно до листа виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області за № 02-16/2933 від 12.08.2022, зазначається, що дозвільна документація на проведення робіт з реконструкції об?єкта відбувається у відповідності до вимог статей 29, 34,36,39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постановами Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» та № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів». Станом на серпень поточного року власником квартири [ADDRESS] отримано містобудівні умови та обмеження на реконструкцію вищезазначеної квартири під магазин непродовольчих товарів, які зареєстровано в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером MUO1: 4358-5998-3512-5065 від 23.05.2022 для розробки проєктної документації. Також власником квартири отримано повідомлення, яке зареєстровано в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером ЧГ051220707266 від 12.07.2022, що дає право на проведення будівельних робіт з реконструкції вищезазначеної квартири під магазин непродовольчих товарів (а.с.12). Згідно з витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, [PERSON] здійснює реконструкцію квартири під магазин товарів повсякденного попиту без зміни геометричних розмірів, їх фундаментів у плані у відповідності до проекту містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затвердженим наказом №03-02М/06 від 23.05.2022, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт ЧГ051220707266, зареєстрованого у реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих та будівельних робіт (а.с.71-97). Відповідно до наказу Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради№ 03-02А/44 від 12.05.2023, об`єкту реконструкції - магазину непродовольчих товарів, що виник в результаті реконструкції житлової квартири [ADDRESS] , на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта ЧГ 101230417236 від 28.04.2023 [PERSON] , присвоєно адресу: [ADDRESS] . Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такими способами захисту можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення (пункти 3, 4 частини другої статті 16 ЦК України). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Частинами першою - сьомою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 320 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Згідно частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, частина друга статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням. Усі зазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку. За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Для проведення власником приватного житлового фонду переобладнання і перепланування житлових приміщень, зокрема тих, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, необхідний дозвіл власника будинку (квартири). На підставі дозволу співвласників на проведення переобладнання і перепланування житлових приміщень власник звертається до виконавчого комітету місцевої ради (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду 25.05.2021 у справі № 461/9578/15-ц). Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири/приміщення може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушають санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до п.1.4.1. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (надалі «Правил») затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. за № 76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу. Пунктом 1.4.4. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Для вчинення таких дій відповідно до п. 1.4.5. «Правил» потрібна згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. З огляду на вказане та матеріалів справи, оскільки співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , до складу яких також входить і відповідач, не створено об`єднання співвласників та не прийнято рішення про форму управління вказаним багатоквартирним будинком, що сторонами не заперечувалося, його управителем визначено ТОВ «Комфортні послуги», про що свідчить письмова згода надана [PERSON] на переведення житлового приміщення №56 у нежитлове, тому отримання такої згоди від співвласників будинку - не вимагається. Відповідно до ДБН В.2.2-15:2019 "Житлові будинки. Основні положення" пунктом 5.40 вказаної норми передбачено, що не допускається розміщення в житлових будинках: а) готелів, костелів; б) пунктів приймання склотари та вторинної сировини, а також магазині сумарною будівельною площею більше 1000 метрів квадратних; в) спеціалізованих магазинів і підприємств, експлуатація яких може призвести до забруднення території та повітря житлової забудови і квартири з підвищенням понад допустимі рівні шуму вібрації, іонізуючого та неіонізуючого випромінювання; г) спеціалізованих магазинів будівельних, мастильних та інших товарів, експлуатація яких може призвести до забруднення території і повітря житлових забудов, магазинів та складів товарів побутової хімії легко займистих та горючих рідин, вогнепальних (горючих) речовин і матеріалів (фарб, розчинників, лаків, пороху), балонів з газом, майстерень та інших приміщень з категорією за вибухопожежною небезпекою АБ, спеціалізованих рибних, м?ясних та овочевих магазинів; д) підприємств побутового обслуговування, в яких застосовуються легкозаймисті речовини (за вийнятком перукарень), майстерень з ремонту годинників розрахунковою площею до 300 метрів квадратних); е) майстерень з ремонту побутових машин і приладів, ремонту взуття розрахункової площею понад 100 метрів квадратних; 1) лазень і саун ( лазень сухого жару), в тому числі вбудованих фізкультурно - оздоровчих закладах, пралень і хімчисток ( крім пральних пунктів і пралень самообслуговування продуктивністю до 75 кг білизни у зміну); к) автоматичних телефонних станцій загальною площею більше 100 метрів квадратних, вузлів фіксованого зв?язку (обладнання, автоматичних цифрових телефонних станцій, центрів комутації, розподільчих абонентських концентраторів, телекомунікаційного обладнання мережі широкосмугового доступу до інтернету); л) громадських туалетів; м) похоронних бюро) н) виробничих приміщень крім приміщень категорії В та Д згідно з вимогами ДБН Б.2.2-40 для праці осіб з інвалідністю та людей літнього віку, у тому числі пунктів видачі роботи додому, майстерень для складальних та декоративних робіт), зуботехнічних лабораторій, клініко - діагностичних та бактеріологічних лабораторій, диспансерів усіх типів, денних стаціонарів диспансерів та стаціонарів приватних клінік, травм пунктів підстанції швидкої та невідкладної допомоги, дерматовенеричних, психіатричних, інфекційних та фтизіатричних кабінетів лікарського прийому, відділень( кабінетів) магніторезонансної томографії; прентгенівських кабінетів, а також приміщень з лікувальною та діагностичною апаратурою і обладнанням, яке є джерелом іонізуючого випромінювання, вище припустимого рівня, який встановлений у ДСанПіН 239 та ДГН 6.6.1 - 6.5.001, ветеринарних клінік та їх центрів, ветеринарно - консультаційних кабінетів. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №1174008374107, типом об`єкта згідно цього реєстру - є магазином непродовольчих товарів, що не входить до переліку типу об`єктів, які не можуть бути розміщені у вбудованих приміщень у житлових будинках, згідно Державних будівельних норм України. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, позивачем в розумінні ст. 12, 81 ЦПК України, не надано суду доказів реальних перешкод у користуванні прибудинковою територією, чи обмеження прав користування своєю власністю, що виключають порушення прав інших власників квартир. Таким чином, оскільки позивачем не доведено наявність негативного впливу діями відповідача на його власність та не надано доказів того, що відповідачем було порушено права позивача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed