Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

06.06.2023 року до Теплицького районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по день смерті, яка настала [INFO] та визнати право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом, площею - 2,5577 га, кадастровий номер 0523782000:02:000:0246, яка знаходиться на території Залузької сільської ради Гайсинського (Теплицького) району Вінницької області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свою заяву мотивує тим, що починаючи з 1997 року по 16 травня 2022 року з [PERSON] проживала однією сім`єю по [ADDRESS] , але була зареєстрована по [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки подружжя, несли спільні витрати для купівлі майна для спільного користування, надавали одне одному допомогу, разом виховували доньку позивачки від першого шлюбу [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Заявниця займалася всіма питаннями, пов`язаними з похованням [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач звернулася в Теплицьку державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини і була заведена спадкова справа № 228/2022. Окрім неї із заявою про вступ в спадщину за законом звернулася до нотаріальної контори рідна племінниця [PERSON] - [PERSON] . У зв`язку з чим виник спір про право та необхідність звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 06 липня 2023 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. У своєму відзиві [PERSON] зазначає, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу подана в позовному провадженні. Позивачкою проігноровано, що встановлення судом фактів, що мають юридичне значення відносяться до справ окремого провадження, позивачка не заявляє жодної вимоги, яку можна було б визначити як предмет позову в позовному провадженні. 26.06.2023 року [PERSON] подано заяву про зміну предмета позову, в якій остання, окрім встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, просить визнати право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом, площею - 2,5577 га, кадастровий номер 0523782000:02:000:0246, яка знаходиться на території Залузької сільської ради Гайсинського (Теплицького) району Вінницької області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 06.07.2023 року прийнято заяву [PERSON] про зміну предмета позову, в подальшому вирішено розгляд справи проводити з урахуванням заяви про зміну предмета позову. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву із врахуванням яви про зміну предмета позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали. У своєму відзиві на позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмета позову [PERSON] зазначає, що [PERSON] перебувала з покійним [PERSON] в приятельських відносинах, спільне проживання не мало місця, докази такого спільного проживання не існують, а відтак відсутні й підстави для задоволення позову в частині визнання права власності на спірну земельну ділянку. Не погоджуючись з позовними вимогами [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати за нею [PERSON] право власності на земельну ділянку (пай) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,5577 га, кадастровий номер 052378200:02:000:0246, розташовану на території Теплицької територіальної громади Гайсинського району (колишня Залузька сільська рада, Теплицького району), посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку ЯД414296, виданим на ім`я [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті дядька [PERSON] , що помер [INFO] . Ухвалою суду від 17 липня 2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] . На зустрічну позовну заяву 25 липня 2023 року позивачем за первісним позовом подано відзив, в якому остання вказала на відсутність підстав для його задоволення з огляду на те, що посилаючись на підставу того що [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом в порядку трансмісії, остання не надала доказів про те, хто вступив у спадщину після смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. У поданій до суду заяві позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом вказала що позовні вимоги первісного позову підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Вказала на безпідставність заявленого зустрічного позову, вважає за необхідне відмовити в його задоволенні, просила прийняти до уваги доводи, зазначені нею у відзиві. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом в своїй заяві зазначив що позовні вимоги зустрічного позову підтримує у повному обсязі, посилаючись на зазначені у ньому обставини, просить відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом, розгляд справи просить проводити без його участі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких вказали, що проти задоволення первісного позову заперечують, просять в його задоволенні відмовити в повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] підтримують та просять задовільнити його в повному обсязі, а розгляд справи проводити без їх участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов від 13 червня 2022 року, [PERSON] з 1997 року по день смерті [PERSON] , [INFO] , проживала з останнім за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до довідки № 325 від 16.05.2023 року, виданої старостою Маломочульського старостинського округу, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала без реєстрації в [ADDRESS] разом з [PERSON] з 1997 року до дня його смерті (помер [INFO] ) і вели з ним спільне господарство (а.с. 10). Факт проживання заявниці з [PERSON] однією сім`єю та ведення ними спільного господарства підтверджується також показаннями свідків та наявністю у заявниці оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно [PERSON] , а саме державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 14). Згідно свідоцтва про про смерть серія [NUMBER] від 08 вересня 2022 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 13). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом, площею 2,5577 га, кадастровий номер 0523782000:02:000:0246, яка знаходиться на території Залузької сільської ради Гайсинського (Теплицького) району Вінницької області. На випадок своєї смерті спадкодавець заповідального розпорядження не залишив. За прийняттям спадщини позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним [PERSON] звернулася до нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори Лужанської Т.В. Однак постановою нотаріуса за № 67/02-31 від 27.04.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно що належало [PERSON] , оскільки документи, що підтверджують родинні відносини відсутні (а.с. 11). Крім того після смерті [PERSON] за прийняттям спадщини також звернулася до нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори Лужанської Т.В. Пелехата Я.В. Однак постановою нотаріуса за № 49/02-31 від 30.03.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно що належало [PERSON] , оскільки документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку відсутні (а.с. 67). Із копії спадкової справи №228/2022, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що вона відкрита за заявою [PERSON] , відповідача у справі за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом. Згідно довідки № 315 від 18.05.2022 року, виданої виконавчим комітетом №4 Теплицької селищної ради, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] . Його племінниця [PERSON] , [INFO] , займалася похованням останнього і понесла витрати на поховання (а.с. 61). У свідоцтві про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 21 липня 1961 року зазначено, що його батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 57). У свідоцтві про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 06 липня 1961 року зазначено, що її батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 58). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 00037826670 від 14.12.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області 08.01.1990 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] » (а.с. 59). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 00035770375 від 08.06.2022 року Виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Бершадського району Вінницької області 07.12.1991 року, за актовим записом №19 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 60). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 червня 2022 року (а.с. 53). У свідоцтві про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 27.01.1982 року зазначено, що її матір`ю є [PERSON] (а.с. 55). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 9, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с. 54). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо пояснили та підтвердили факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю з 1997 року по день його смерті [INFO] , ведення ними спільного господарства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Відповідно до частини 2,4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства. Юридичне поняття шлюбу визначено в частині 1 статті 21 СК України, де вказано про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). Суд, дослідивши зібрані в справі докази, вважає, що факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , разом зі [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по день смерті, яка настала [INFO] , знайшов своє підтвердження. Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216, 1258, 1264 ЦК України, закріплено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При спадкуванні за законом майно переходить до зазначених в законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості, тобто точно визначеного кола осіб, котрі спадкують одночасно. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України кожна наступна черга одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. Статтями 1261-1265 Цивільного кодексу України передбачено п`ять черг спадкування за законом, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК). У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 ЦК). При цьому, право на спадкування кожною наступною чергою спадкоємців за законом настає при відсутності спадкоємців попередньої черги або при неприйнятті ними спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги усунені від права на спадкування. Враховуючи зазначене, можна встановити, що позивач за первісною позовною заявою, відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги, відповідач за первісною позовною заявою, позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] є спадкоємцем другої черги (спадкова трансмісія). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Спадкування за правом спадкової трансмісії в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК) застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями майна померлої [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які як спадкоємці першої черги за законом фактично прийняли спадщину після їх померлої матері [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] в своїх заявах повідомили суд, що після смерті дядька [PERSON] спадщину не приймали та на таку не претендують (а.с. 145, 146). Так як [PERSON] не вступила в спадщину та не отримала свідоцтво про прийняття спадщини у зв`язку зі смертю свого брата [PERSON] , тому з урахуванням положень ст. 1276 ЦК України спадкове майно померлого спадкодавця [PERSON] в порядку спадкової трансмісії перейшло до її доньки - позивача за зустрічною позовною заявою, відповідача за первісною позовною заявою [PERSON] . Згідно з положеннями ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. За загальними правилами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що право власності виникає на підставі рішення суду, яке є одним з правовстановлюючих документів, визначених переліком, на підставі яких здійснюється реєстрація права власності, то відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів якого є визнання права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Враховуючи обставини щодо документального підтвердження суб`єктивних прав відповідача за первісною позовною заявою, позивача за зустрічною позовною заявою як спадкоємця другої черги, застосовуючи вимоги приведеного вище законодавства, суд приходить до висновку про відповідність обраного [PERSON] способу судового захисту та визнання обґрунтованими її вимоги щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку (пай) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,5577 га, кадастровий № 0523782000:02:000:0246, розташовану на території Теплицької територіальної громади Гайсинського району (колишня Залузька сільська рада, Теплицького району), посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку ЯД414296, виданим на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за правом спадкової трансмісії за законом після смерті [PERSON] . Виходячи із зазначених обставин та на підставі діючого законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог зустрічної позовної заяви та їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial