Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Представник заявника звернулася до суду із заявою про надання [PERSON] , [INFO] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначено, що 08.04.2024 [PERSON] , [INFO] був госпіталізований до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, афективно-маячний синдром, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження в режимі відеоконференції. Доручено Дніпровському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити [PERSON] , [INFO] адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням. У судовому засіданні лікар - психіатр підтримала заяву. У судовому засіданні прокурор підтримала заяву лікаря. Захисник, особи, стосовно якої вирішується питання, адвокат Петренко І.Ф. при вирішенні питання про розгляд заяви покладалась на розсуд суду. У судовому засіданні [PERSON] зазначив, що не хоче лікуватися, хоче додому. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.04.2024 [PERSON] був госпіталізований до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» лікарем-психіатром КШД КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР [PERSON] , у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, афективно-маячний синдром. Згідно ч.ч. 2-5 ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану [PERSON] в КП «ДБКЛПД» ДОР комісія лікарів виявила, що скарг не висловлює. Доступний формальному мовному контакту. Напружений, тривожний. В бесіду з лікарем вступає неохоче. На питання відповідає не завжди в плані поставлених запитань, при цьому, коли розмова торкається його взаємовідносин із батьком стає більш роздратованим, промова стає більш афективно забарвлена. Емоційно напружений. Вважає, що: "батько - це стороння людина, мій батько давно помер...". При спрямованому опитуванні повідомляє, що: "ця людина наводить навмисний безлад в квартирі, а я повинен все це вбирати...". Мислення паралогічне. Підчас бесіди поступово втрачає інтерес до бесіди, виснажується, відвертається від співрозмовника, просить відпустити його до відділення. Свої хворобливі переживання до кінця не розкриває. Негативно налаштований на адресу батька, погрожує йому. Психічно хворим себе не враховує. Критика до свого стану порушена. Від стаціонарного лікування в умовах психіатричного стаціонару категорично відмовляється. [PERSON] було вставлено попередній діагноз: шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний синдром. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо обґрунтування необхідності госпіталізації до КП «ДБКЛПД» ДОР», [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» №1489-111 від 22.02.2000 року. Лікар-психіатр [PERSON] підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. У зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. На підставі викладеного та

Outcome: approved