Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

позивач звернулась з позовом до відповідача з участю третьої особи, про відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди. Позов обґрунтовує наступними обставинами. [PERSON] є власником транспортного засобу марки Citroen DS4 CO N1 1.6I, д.н.з. [NUMBER] , [NUMBER] , 2012 року випуску, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 19.01.2022 року інспектор ВБДР УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції Григораш Д.В. склав протокол про адміністративне правопорушення серії БД №058468 про те, що 21.12.2021 року о 11 год. 58 хв. [PERSON] на [ADDRESS] , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив своєчасно заходи по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини, на якій наявна ожеледиця, чим порушив правила, норми та стандарти утримання вулиць, ДСТУ 3587-97, що стало супутньою причиною ДТП за участю т.з. SKODA OCTAVIA, д.н.з. [NUMBER] , VOLKSWAGEN POLO, д.н.з. [NUMBER] , Citroen DS4CON1 1.61, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п.1.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.140 КУпАП. Схемою місця ДТП, встановлено, що учасником пригоди є [PERSON] - водій транспортного засобу Citroen DS4 СО N1 1.6I, д.н.з. [NUMBER] , що отримав пошкодження внаслідок ДТП, а саме: пошкодження правої передньої дверки, правої задньої дверки, правого заднього крила. Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 21.12.2021 року, складеного інспектором 1 взводу, 3 роти, 2 батальйону УПП у Львівській області ДПП [PERSON] встановлено: під час обстеження ділянки 86,9м х 3,5 м, м.Львів, вул.Грюнвальдська, 11А виявлено, що покриття проїзної частини має заледеніння покриття розміром 86,9м х 3,5м (ожеледиця), наявна ожеледиця розміром 86,9м х 3,5м, на даній ділянці дорожні роботи не проводяться; знаки, які попереджають про небезпеку, відсутні; дорожня розмітка відсутня; дорожнє покриття не посипано солено-піщаною сумішшю при наявній ожеледиці. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 1997 року. Франківським районним судом м. Львова 09.11.2022 винесено постанову у справі №465/369/22 про те, [PERSON] , 21.12.2021 року о 11 год. 58 хв. у м.Львові по вул. Грюнвальдська, буд.11, будучи посадовою відповідальною особою за експлуатаційний стан, не вжив своєчасно заходи по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини, на якій наявна ожеледиця, чим порушив правила, норми і стандарти утримання вулиць, ДСТУ 3587-97, в результаті чого відбулось ДТП за участю автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , Citroen DS4CON1 1.6I, д.н.з. [NUMBER] ., чим порушив п. 1.5. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП. Судом встановлено що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП. Вина [PERSON] доведена зібраними по справі матеріалами. Позивач вважає, що факт вини головного спеціаліста відділу комунального господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.12.2021 року в м.Львів по вул.Грюнвальдська, 11, за участю транспортних засобів Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , Citroen DS4 CO N1 1.6I, д.н.з. [NUMBER] , є встановленим та не підлягає доказуванню. В результаті вчинення головним спеціалістом відділу комунального господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП позивачці [PERSON] було завдано майнову шкоду, яка полягає у пошкодженні автомобіля марки Citroen DS4 CO N1 1.6I, д.н.з. [NUMBER] . Розмір майнової шкоди встановлено попереднім кошторисом СПД [PERSON] , а також висновком №170 від 23 грудня 2022 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №19 від 19 грудня 2022 року. Крім цього, позивачці було заподіяно значну моральну шкоду, так як вона близько року не мала можливості користуватись транспортним засобом, хоча проживає в сільській місцевості, тому автомобіль є необхідним засобом пересування для доїзду до місця праці, довезення дітей до школи, покупки продуктів харчування та щоденних справ тощо. Просить позов задоволити. 08.12.2023 року представником відповідача на адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в матеріалах справи наявний договір від 03.03.2021 №11/21 укладений між ФРА ЛМР (замовник) та ЛКП «Шляхово ремонтне підприємство галицького району» (виконавець), відповідно до якого ЛКП ШРП є виконавцем послуг з прибирання та підмітання вулиць. Згідно з п.п. 2.2.1. виконавець зобов`язується в зимовий період організовувати цілодобове чергування снігоприбиральної техніки згідно розпорядження замовника забезпечити прибирання снігу на вуличній мережі району згідно маршрутів, затверджених замовником. Відповідно до договору від 17.12.2021 №172/21, ЛКП «Шляхово ремонтне підприємство Галицького району» є виконавцем послуг з поточного ремонту доріг, вулиць, між квартальних проїздів, тротуарів та промивки приєднань дощоприймачів Франківського району м. Львова. також звертає увагу, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2022 у справі №465/369/22 закрито провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КупАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КупАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог. Третя особа в судове засідання з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Заслухавши доводи представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ За положеннями ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). За приписами ч. 3\~ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування положень\~ст. 1166 ЦК України\~необхідно довести, що шкоду позивачу завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю особи, на яку покладається відповідальність відшкодувати шкоду, а саме необхідна наявність таких складових елементів як: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) прямий причинно-наслідковий зв`язок між першим та другим елементами; г) вина завдавача шкоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2\~Постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14, постановах Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі № 759/4781/16-ц, від 11.09.2019 року у справі № 203/2378/14-ц та від 28.08.2019 року у справі № 638/20603/16. Судом встановлено, що свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки Citroen DS4 CO N1 1.6I, д.н.з. [NUMBER] , [NUMBER] , 2012 року випуску. 19.01.2022 року інспектор ВБДР УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції Григораш Д.В. склав протокол про адміністративне правопорушення серії БД №058468 про те, що 21.12.2021 року о 11 год. 58 хв. [PERSON] на [ADDRESS] , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив своєчасно заходи по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини, на якій наявна ожеледиця, чим порушив правила, норми та стандарти утримання вулиць, ДСТУ 3587-97, що стало супутньою причиною ДТП за участю т.з. SKODA OCTAVIA, д.н.з. [NUMBER] , VOLKSWAGEN POLO, д.н.з. [NUMBER] , Citroen DS4CON1 1.61, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п.1.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.140 КУпАП. Згідно акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 21.12.2021 року, складеного інспектором 1 взводу, 3 роти, 2 батальйону УПП у Львівській області ДПП [PERSON] (копія додається) встановлено: під час обстеження ділянки 86,9м х 3,5 м, м.Львів, вул.Грюнвальдська, 11А виявлено, що покриття проїзної частини має заледеніння покриття розміром 86,9м х 3,5м (ожеледиця), наявна ожеледиця розміром 86,9м х 3,5м, на даній ділянці дорожні роботи не проводяться; знаки, які попереджають про небезпеку, відсутні; дорожня розмітка відсутня; дорожнє покриття не посипано солено-піщаною сумішшю при наявній ожеледиці. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 1997 року. Обстеження розпочато 21.12.2021 року о 12 год. 40 хв. Обстеження закінчено: 21.12.2021 року о 13 год. 05 хв. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 14.04.2022 року у справі №465/369/22 звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення, щодо нього, закрито. Постановою Львівського апеляційного суду від 06.07.2022 у справі №465/369/22, скасовано постанову Франківського районного суду м.Львова від 14.04.2022 року у справі №465/369/22, а справу скеровано Управлінню патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 09.11.2022 у справі №465/369/22 встановлено: « [PERSON] , [INFO] о 11 год. 58 хв. у м.Львові по вул. Грюнвальдська, буд.11, будучи посадовою відповідальною особою за експлуатаційний стан, не вжив своєчасно заходи по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини, на якій наявна ожеледиця, чим порушив правила, норми і стандарти утримання вулиць, ДСТУ 3587-97, в результаті чого відбулось ДТП за участю автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , Citroen DS4CON1 1.6I, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п. 1.5. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП. Судом констатовано, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП. Вина [PERSON] доведена зібраними по справі матеріалами. Строк притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП закінчився 21.03.2022 року, відтак провадження у даній справі закрито. Водночас слід зазначити, що встановлення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вини особи не має преюдиційного значення при розгляді позовів щодо застосування наслідків вчинення такого діяння, зокрема відшкодування шкоди, заданої внаслідок ДТП. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Не встановлення вини особи та притягнення її до адміністративної відповідальності внаслідок закінчення строків про притягнення до адміністративної відповідальності не виключає можливості надання оцінки її дій при розгляді позовів щодо наслідків вчинення таких діянь виходячи із зібраних у справі доказів та не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства. Згідно з висновком №170 від 23 грудня 2022 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №19 від 19 грудня 2022 року, складеним судовим експертом Галамай Богданом Івановичем (свідоцтво №358 від 24.11.2000), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Sitroen DS4 1.6 VTi 5dr 5MT» ідентифікаційний номер [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] від виявлених при обстеженні 19.12.2022 року його пошкоджень внаслідок ДТП 21.12.2021 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить: 27887,50 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 50 коп.)». Додатком №2 «Ремонтна калькуляція №170» до вищевказаного висновку встановлено: «Загальна сума вартості робіт 840 грн. Фарбування 8 040,89 грн. Запасні частини 19006,61 грн. Загальна вартість ремонту 27 887.50 грн.». В ході судового розгляду встановлено та не заперечується самим відповідачем, що саме Франківська районна адміністрація Львівської міської ради є балансоутримувачем вул. Грюнвальдська у м. Львові. Згідно посадової інструкції головного спеціаліста відділу комунального господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.10.2021 року в розділі 2 «Завдання та обов`язки» вказано, що головний спеціаліст відділу комунального господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради: 2.10. Відповідає за утримання території району в належному санітарно-технічному стані в межах проїжджої частини автомобільних доріг (в межах червоних ліній, до першого тротуару включно), які перебувають на балансі районної адміністрації, та скверів району. 2.11. Контролює якість виконання робіт з санітарного прибирання підрядними організаціями, здійснює перевірку об`єктів та якості виконаних робіт, візує акти Ф-2. У розділі 4 «Відповідальність» такої посадової інструкції вказано: Головний спеціаліст відділу комунального господарства несе персональну відповідальність за: 4.1. Неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків. В судовому засіданні третя особа головний спеціаліст відділу комунального господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] пояснив, що ним було вжито всіх необхідних заходів за утримання території району. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2\~ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (п. 1 ч. 2 ст.\~1167, ч. 5 ст.\~1187\~цього\~Кодексу). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 3\~ст. 77 ЦПК України). За положеннями\~ст. 80 цього Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач довела належними та достатніми доказами обставини щодо пошкодження належного їй автомобіля, причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням автомобіля та заледенінням покриття проїзної частини по [ADDRESS] . При цьому, відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності своєї вини у заподіянні збитків позивачу у передбаченому ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~порядку суду не надано. Крім того, суд зауважує, що надані представником відповідача постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності (справа №465/148/22) від 14.04.2022 року та [PERSON] (справа №465/3200/22) від 22.07.2022 року не мають відношення до предмету доказування в межах даної справи, так як стосуються події, яка мала місце 15.01.2022 року, а не 21.12.2022 року, що є предметом розгляду у цій справі. Крім зазначеного, звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначала, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, що полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків з сімєю, так як вона проживає в сільській місцевості, автомобіль є необхідним засобом пересування для доїзду до місця праці, доведення дітей до школи, однак більше року позивачка не мала можливості використовувати її транспортний засіб Citroen DS4 CO N1 1.6I, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.\~\~ За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її\~\~результатом - моральною шкодою. Пунктом 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4\~визначено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У абз. 2 п. 5 цієї\~постанови\~судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності\~\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння\~\~її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним\~\~діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи\~\~фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при\~\~цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в\~\~п. 9\~постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.\~\~При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У разі заявлення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, відшкодування шкоди, зокрема й моральної, що зумовлює порушення прав людини, є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., позивач не надала суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення їй моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких позивач оцінила свої моральні страждання. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та посилання на моральні страждання. З огляду на встановлені судом обставини та наведені норми закону, враховуючи, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що її негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду в розмірі 15000 грн., суд вважає, що позовна заява в цій частині підлягає частковому задовленню, а відтак на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 7\~000 гривень.. Згідно\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачкою заявлено вимогу про відшкодування за рахунок відповідача 3 000 грн витрат пов`язаних із залученням експерта. На підтвердження вказаних витрат позивачкою додано до позовної заяви договір №19 про виконання судової експертизи від 19.12.2022 року,дублікат квитанції 0.0.2786274203.1 від 20.12.2022 року, згідно якої [PERSON] оплатила 3000 гривень на користь ТОВ фірма «Експертиза». Отже, згідно з наданими суду доказами позивачем понесено 3000 грн. витрат на експертне дослідження, які підлягають відшкодуванню. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою надано: договір №16/02/23, який укладено між адвокатом АО «Порадниця» Муравською О.І. та [PERSON] ; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №002463; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1190629; квитанцію №14 про оплату 3\~000 гривень за надання правової допомоги за договором №16/02/23. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, а також участь представника в судовому засіданні, а відтак суд вважає що з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути 3000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі суми, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до положень ст.141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1073, 60 гривень.

Outcome: approved