Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Представник позивача АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" Ліфанчук\~М.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу. У вказаній позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 1 864,03 гривень. Також, представник позивача просить стягнути з відповідача 2 684 гривні судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] є споживачем та отримувачем послуги з розподілу природного газу в розумінні Закону України "Про ринок природного газу" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки її будинок (об`єкт споживання) газифікований та приєднаний до газорозподільної системи АТ "ОГС "Вінницягаз", в зв`язку із чим в автоматизованій системі обліку споживання і розрахунків (бази даних абонентів) на неї відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач здійснює фактичний відбір газу, що підтверджується зміною показників лічильника по рахунку № [NUMBER] , відображеному у сформованому фінансовому стані, та частково сплачує кошти за отриману послугу розподілу природного газу. Здійснюючи зазначені вище дії, [PERSON] фактично приєднався до умов договору розподілу природного газу, акцептувавши його, зміст якого розміщений на офіційному веб-сайті АТ "ОГС "Вінницягаз", який відповідає Типовому договору розподілу природного газу та обов`язковий до виконання всіма суб`єктами ринку природного газу (зокрема і побутовими споживачами). АТ "ОГС "Вінницягаз" належним чином виконало умови зобов`язання, тоді як [PERSON] в порушення умов договору не вносить своєчасно плату за отримані послуги у повному обсязі, внаслідок чого за період з січня 2021 року по вересень 2023 року виникла заборгованість у розмірі 7 716,88 гривень, яку в добровільному порядку не погашає, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 11 грудня 2023 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого навела свої заперечення щодо позову та просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 19 січня 2024 року представник позивача надав до суду додаткові пояснення, відповідно до яких навів свої підстави позову та його обгрунтування. У судове\~засідання представник\~позивача - адвокат Ліфанчук М.О. не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних в матеріалах справи письмових заяв по суті, проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, проте надала до суду заяву про відкладення розгляду справи. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача суд ураховує наступне. Відповідно до статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні режимі відеоконференції; необхідність витребування нових доказів; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи без її участі, дала особисті пояснення. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. протии Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з частиною другою статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язківу межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Виходячи з вищенаведеного, суд враховує визначений ст. 275 ЦПК України, строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та те, що відповідачем надано до суду відзив, відповідач повторно в судове засідання не з`явився, звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи без поважних причин, суд вважає, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Суд враховує і те, що Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справах №802/562/18-а, №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними. Судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору. З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та вважає, що вищевказане в сукупності свідчить про достатність часу та можливостей для відповідача, щоб реалізувати своє право на захист, в тому числі і подання доказів. Відтак, суд розцінює дії відповідача, як такі, що спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи. Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на ім`я відповідача [PERSON] , як на споживача послуг з розподілу природного газу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , присвоєний ЕІС-код №56ХМ01F71934504G, за адресою: [ADDRESS] , параметри лічильника газу GALLUS 2000-U G4, серійний номер 02086845, пломба 3414935; прилади: опалення-1, плита-1, що підтверджується довідкою фінансового стану розрахунків за послугу з розподілу природного газу по особовому рахунку відповідача. Фактичний обсяг споживання природного газу за особовим рахунком відповідача № [NUMBER] за період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року становить 2228,22 м3; з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року - 548,79 м3; з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року - 1540,46 м3. Постановою НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2765 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT "Вінницягаз", встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для AT "Вінницягаз" з 01 січня 2021 року у розмірі 1,68 грн. за 1м3 на місяць (без урахування ПДВ). З врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу складає 2,016 грн. за 1 м3. Постановою НКРЕКП від 22 грудня 2021 року № 2741 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT "Вінницягаз", встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для AT "Вінницягаз" з 01 січня 2022 року, на період 2022-2023 роки, у розмірі 1,76 грн. за 1м3 на місяць (без урахування ПДВ). З урахуванням ПДВ вартість послуг з розподілу природного газу в 2022 році складає 2,112 грн. за 1 м3. Враховуючи наведене вище, відповідачу була розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодам: протягом 2021 року у розмірі 374,34 гривень (2228,22 куб. х 2,016 грн. за 1м3 /12міс. = 374,34 грн.); з жовтня 2020 року по вересень 2021 року у розмірі 96,59 гривень (548,79 куб. х 2,112 грн. за 1м3 /12міс. = 96,59 грн.); протягом 2023 року у розмірі 271,12 гривень (1540,46 куб. х 2,112 грн. за 1м3 /12міс. = 271,12 грн.). Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1379/27824 від 06 листопада 2015 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу". Статтею 1 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) - договір розподілу природного газуце правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; - доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; - оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; - споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу; - ЕІС-код (Energy Identification Code) персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний Оператором газорозподільної системи в установленому цим Кодексом порядку; - постачальник природного газу (постачальник) суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Згідно пункту 1.4 Розділу І Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2498 (далі- Типовий договір розподілу природного газу) послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача; - персоніфіковані дані - персоніфіковані дані щодо Споживача та його об`єкта (назва, П.І.Б., ЕІС-код, перелік вузла(ів) обліку та відповідні дані вузла обліку тощо), визначені в заяві-приєднанні, які є достатніми для проведення взаєморозрахунків та визначення об`єму споживання природного газу. За пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ, доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цьогоКодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначенихрозділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги. Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодексу газорозподільних систем), договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт (пункт 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Відповідно до пункту 6 глави 3 Розділу І Кодексу газорозподільних систем, на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ , зокрема, присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника. Згідно пунктів 6.1, 6.2 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. За абзацем 2 пункту 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Відповідно до пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Згідно з абзацу 1 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. За пунктом 3.2 Типового договору розподілу природного газу за умови включення Споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у розрахунковому періоді та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межібалансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача. Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, зокрема відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетикита вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. За домовленістю Сторін експлуатаційна відповідальність Оператора ГРМ може бути поширена і на газові мережі (їх частину) Споживача, якщо це визначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною цього Договору. Порядок укладання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності Сторін визначений Кодексом газорозподільних систем. Положеннями п.4 глави 1 розділу І Кодексу, газорозподільних систем визначено, що межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін - точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж. Відповідно до положень пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу, межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Згідно пункту 12.7 розділу ХІІ Типового договору розподілу складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього договору. За главою 4 розділу ІХ Кодексу, газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (постанова НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року). За змістом статті 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 та частиною 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Положеннями пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідачем виконані дві умови для приєднання до договору розподілу природного газу: в матеріалах справи наявне документальне підтвердження споживання природного газу (довідка по особовому рахунку) та здійснення фактичної оплати за надані послуги у червні 2020 року - лютий 2021 року. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі №\~642/2858/16. Відповідач із заявами до Оператора ГРМ про розірвання договору та припинення розподілу природного газу не звертався, доказів вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання не додано. Таким чином, відповідач шляхом вчинення дій приєднався до вказаного Типового договору, оскільки споживає природний газ, про що свідчить наростаюча зміна показника лічильника, оплачує рахунки за спожитий природний газ, що ним не заперечується. АТ "ОГС "Вінницягаз" здійснює розподіл природного газу споживачам в межах території Вінницької області (крім сіл Якушенці і Зарванці Вінницького району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території м. Гайворон Кіровоградської області на підставі ліцензії виданої Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19 червня 2017 року № 811 (зі змінами, що вносилися постановами НКРЕКП від 11 червня 2019 року № 1025 та від 07 жовтня 2020 року № 1842) (текст зазначених постанов є у вільному доступі та розміщений на офіційному веб- сайти НКРЕКП). Згідно з пунктом 1.1.1 Статуту АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" останнє є новим найменуванням ПАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (ідеентифікаційний код 03338649). У відповідності до положень нормативно-правових актів, які регулюють відносини у сфері ринку природного газу АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" має статус Оператора ГРМ. Відтак, позивач, як Оператор ГРМ на території ліцензійної діяльності у Вінницькій області здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу згідно положень глави 1 розділу IX, пункту 5 глави 4 розділу IX, пункту 6 глави 1 розділу XV Кодексу ГРС, а відтак є надавачем комунальних послуг в розумінні Законів України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про ринок природного газу". Відповідно до частин 1, 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростовування доводів позивача щодо об`єму спожитого природнього газу, який взято для розрахунку розподілу природного газу, розміру нарахованої вартості послуги. Згідно з вимогами ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача боргу за розподіл природного газу в розмірі 7 716,88 гривень. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір в розмірі 2 684 гривні, сплачений позивачем, слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved