Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Кодь В.О. звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10600 грн за кредитним договором № 14.03.2023-100000732 від 14 березня 2023 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 14 березня 2023 року строком 42 дні. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 10600 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5 000 грн. та за відсотками - 5600 грн, що й стало підставою для звернення до суду. 07 березня 2024 року прийнято до розгляду і відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, представник позивача в позовній заяві просить засідання проводити у його відсутності та заперечує проти заочного рішення (а.с.4). Представник відповідача подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі та просив скорегувати судовий збір і розгляд справи проводити без його участі та участі відповідача (а.с.41). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та відповідачем [PERSON] 14 березня 2023 року укладено Кредитний договір (оферти) №14.03.2023-100000732. Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору вищезазначений кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на сайті Кредитора заявка, сформована на сайті Кредитора після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитора, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Р629 отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону [NUMBER] , який вказаний при її ідентифікації на сайті підписано відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовану на сайті Кредитора - https://sgroshi.com.ua. відповідачем вищезазначений договір підписаний за допомогою аналога власноручного підпису (а.с.20-29). Відповідно до умов договору, ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн на 42 календарні дні, з кінцевим терміном повернення Кредиту до 24 квітня 2023 року та платою процентів за користування Кредитом у розмірі 4200 грн. Товариство виконало свої зобов`язання передбачені кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується копією квитанції від 14 березня 2023 року (а.с.20). Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1(один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1(один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, за цим Договором Кредитор зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.3.3. Кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту: встановлюється в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти 5000,00 грн.; Вид кредиту: фінансовий кредит; Термін повернення кредиту: 24 квітня 2023 року включно; Строк користування кредитом: 42 календарні дні з дати надання кредиту; Проценти за користування кредитом: 4200 грн. Графік платежів: сума кредиту у розмірі 5000 грн. та проценти у розмірі 4200 грн. до 24 квітня 2023 року включно. Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. За положеннями статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також,статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до положень ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 Цивільного кодексу України- договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Станом на день подачі позову з вини відповідача утворилась заборгованість у розмірі 10600 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5000,00 грн. та за відсотками 5600 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий Центр» (а.с.16). Наданий банком розрахунок відповідачем не оспорюється. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитними договорами вбачається, що відповідач не погасила узятий ним кредит, не сплатила відсотки, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість в сумі 10600 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр». Питання судових витрат, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 2422.40 грн. , суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved