Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

29.01.2024 року до суду звернувся заступник керівника Лозівського окружної прокуратури Олександр Бережний як уповноважена особа у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням в вимог ст.56 ЦПК України із позовною заявою в інтересах держави через не бажання та не можливість звернутися до суду уповноваженого органу, який відносно земель сільськогосподарського призначення на території Харківської області у порядку ч.4 ст.122 Земельного кодексу України є ГУ Держгеокадастру у Харківській області, в якій просив припинити право власності відповідача на земельну ділянку з кадастровим номером 6311500000:03:004:0127 площею 0,05 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом її конфіскації у власність держави у порядку, передбаченому ст. 354 Цивільного кодексу України через порушення відповідачем вимог ст.145 Земельного кодексу, а саме набуття права власності на землі сільськогосподарського призначення іноземцем та її не відчуження в будь-який спосіб на протязі року з дня набуття відповідного речового права. Підставою подання позову саме прокурором було визначено не бажання або інші підстави захищати інтереси держави з боку ГУ Держгеокадастру у Харківській області як уповноваженого територіального підрозділу відповідного органу виконавчої влади, який уповноважений на розпорядження та здійснення контролю за землями сільськогосподарського призначення у Харківській області. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідач, не будучи громадянином України, набувши право власності на землі сільськогосподарського призначення у визначений законом строк не здійснив їх відчуження, чим порушив вимоги діючого законодавства та в межах даної справи до нього повинні бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності, якими є конфіскація земельної ділянки на користь держави з припиненням права власності власника - іноземного громадянина. Ухвалою судді від 19.02.2024 року провадження у справі було відкрито, визначено вид позовного провадження, призначено підготовче провадження, наданий час для подання відзиву та зустрічної позовної заяви з боку відповідача, письмових пояснень з боку Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, здійснено виклик відповідача через веб-сайт судової влади України прокурора та особи, в інтересах якої він звернувся до суду засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.43-44). Перед підготовчим провадження 11.03.2024 року прокурор у даному провадженні надав суду письмові пояснення, в яких додаткового обгрунтував підстави позову та обраний спосіб захисту прав держави відносно земельної ділянки сільськогосподарського призначення (а.с.55-59). Ухвалою суду від 11.03.2024 року підготовче провадження було відкладено через необхідність позивача уточнити або підтримати раніше подані позовні вимоги, призначено наступне судове засідання у підготовчому провадженні (а.с.60). 28.03.2024 року засобами Електронного суду з боку Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі представника в порядку самопредставництва державної установи Остапчук Г.М., в якій уповноважений представник даної юридичної особи просив суд слухати справу за відсутності представника вказаного органу та в разі відкладення або оголошення перерви у судовому засідання повідомити вказаний орган про наступне судове засідання у справі (а.с.69-73). Відповідач у судове засідання для розгляду справи по суті не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у порядку ч.11 ст.128 та ч.10 ст.187 ЦПК України (а.с.61), причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв. Враховуючи неявку представника ГУ Держгеокадастру у Харківській області за власним бажанням та відповідача без поважних причин, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності по суті. Справа розглядається у загальному порядку, оскільки прокурор згоди на заочний розгляд справи не надавав. Прокурор [PERSON] заявлені в позові вимоги підтримала у повному обсязі з мотивів, викладених у позові з урахуванням додаткових пояснень від 11.03.2024 року. Вислухавши прокурора, дослідивши позовну заяву, письмові пояснення ГУ Держгеокадастру та прокурора у справі від 11.03.2024 року, суд приходить до думки, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідач, який є громадянином Російської Федерації, 12.02.1996 року отримав державний акт на право приватної власності на землю ХР-22-05-12021 із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,05 га (а.с.15-16), які розташовані на території Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області. В подальшому з метою надання вказаній земельній ділянці конкретних меж та внесення даних про неї до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] після відповідних дій щодо землеустрою було здійснено дії для отримання кадастрового номеру щодо даної земельної ділянки, зокрема, зазначеної у позові: для ведення особистого селянського господарства - 6311500000:03:004:0127, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була внесена до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.05.2018 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1556381163115)(а.с.19-20). Землі з цільовим призначенням - для ведення підсобного селянського господарства, видавалися за нормами ЗК України 1991 року та за своєї правовою характеристикою відносяться до земель сільськогосподарського призначення, які як за нормами Земельного кодексу України 1991 року (ст.6), так і за нормами нині діючого земельного кодексу України (ч.5 ст.22), не можуть передаватися іноземним фізичним та юридичним особам, особам без громадянства, іноземним державам. За своїм статусом землі для ведення підсобного господарства Специфікою даної справи є те, що відповідач придбав право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення разом із земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлових будівель та споруд, що іноземним громадянам на підставі норм ст.81 ЗК України не заборонено. В той же час набуття земель сільськогосподарського призначення у власність було заборонено для іноземців як на час набуття відповідачем права власності за державним актом у 1996 році, так було заборонено і у 2018 році, коли вказана земельна ділянка була належним чином оформлена як об`єкт права власності відповідача. Оформлення 2018 року землевпорядної документації із внесенням даних про спірну земельну ділянку до державного реєстру речових прав на нерухоме майно призвело до порушення права держави України щодо власності на землі сільськогосподарського призначення, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером 6311500000:03:004:0127. Зазначені прокурором підстави для припинення права власності суд визнає достатніми та такими, що прямо передбачені нормами діючого законодавства, а тому форма задоволення позовних вимог шляхом конфіскації в даній справі є належним способом захисту прав держави із одночасним припиненням права власності відповідача, який набув таке право поза вимогами діючого законодавства з подальшим оформленням саме на вказану ділянку кадастрового номеру безвідносно дій державного органу, уповноваженого на недопущення таких дій з боку іноземних громадян відносно земель сільськогосподарського призначення. Так, п.1 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України передбачено, що конфіскація є одним із підстав припинення права власності. Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, визначених законом. Враховуючи те, що відповідач є іноземцем, то в даній справі підлягають застосуванню як субсидіарні норми Закону України «Про міжнародне приватне право». Згідно з ч.1 ст.38 вказаного закону право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом, а ч.1 ст.39 даного закону встановлює, що виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ч.2 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. На підставі норм п.в) ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до норм ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Харківської обласної прокуратури як суб`єкта сплати судового збору слід стягнути судові витрати у справі, які складаються із сплаченого при зверненні до суду судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved