Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

05.01.2024 року позивач Коропська селищна рада в особі селищного голови [PERSON] звернулася до суду та просить визнати недостовірною та такою, що порушує права Коропської селищної ради в особі селищного голови [PERSON] на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію, розповсюджену [PERSON] в соціальній мережі Facebook, зобов`язати [PERSON] спростувати поширену недостовірну інформацію відносно Коропської селищної ради, у такий же спосіб, у який вона була поширена, тобто шляхом публікації в соціальній мережі Facebook та відшкодувати 1211,21 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн.. 21 коп.) судового збору. До цього, 29.12.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду та просить визнати недостовірною та такою, що порушує права Коропської селищної ради в особі селищного голови [PERSON] на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію, розповсюджену [PERSON] як керівником Громадської організації «Антикорупційний центр Коропщини», зобов`язати [PERSON] як керівника Громадської організації «Антикорупційний центр Коропщини» спростувати поширену недостовірну інформацію відносно Коропської селищної ради, шляхом публікації в соціальній мережі Facebook, компенсувати моральну шкоду, заподіяну неправдивою публікацією селищному голові [PERSON] шляхом вчинення дій немайнового характеру, а саме, через публічне вибачення за свої неправомірні дії. Позов мотивує тим, що в соціальній мережі Facebook, в групі «ГО Антикорупційний центр Коропщини NGO Anti-Corruption centre of Korop» ([INFO]) 18.12.2023 року о 20:07 год. опублікований пост щодо використання коштів місцевого бюджету Коропської селищної ради (далі-Публікація) (група відкрита, у групі 141 підписник, отже ознайомитись з даним постом мали змогу безліч людей, що підтверджується поширеннями посту, коментарями та вподобайками). Відповідно відкритих даних для користування, керівником ГО «Антикорупційний центр Коропщини» (код ЄДРГІОУ 44971433) є [PERSON] . Номер мобільного телефону, вказаний в мережі Facebook на сторінці групи «ГО Антикорупційний центр Коропщини NGO Anti\-corruption centre of Когор», належить саме [PERSON] , яка є автором публікації та власником вищевказаної групи в соціальній мережі інтернет, а отже [PERSON] с належним відповідачем у даній справі. В даній Публікації викладено недостовірну та неправдиву інформацію про закупівлі зі скріншотами наступного змісту: «В даній публікації інформуємо мешканців Коропської територіальної громади про використання коштів місцевого бюджету, що надійшли від платників податків, які були витрачені в 2023 році на капітальний ремонт громадської вбиральні. Так, згідно ЗВІТУ про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2023-05-31-005022-а від 31 травня 2023 року - ДОГОВІР ПІДРЯДУ № 01/05-23 від 31 травня 2023 року на суму 1 224 300 гри 54 коп. (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі триста гри 54 коп.) та ЗВІТУ про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2023-06-19-005436-а від 19.06.2023 року - ДОГОВІР ПІДРЯДУ № 01/05-23 від 19 червня 2023 року на суму 1 224 300 гри 54 коп (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі триста грн 54 коп.) Корейською селищною радою в червні-серпиі 2023 року проведено капітальний ремонт лівого крила громадської вбиральні за адресою: [ADDRESS] на ЗАГАЛЬНУ СУМУ 2 448 601,08 грн. (ДВА МІЛЬЙОНИ ЧОТИРИСТА СОРОК ВІСІМ ТИСЯЧ ШІСТСОТ ОДНА ГРИВНЯ ВІСІМ КОПІЙОК)». По факту, один із вищезазначених в Facebook групою «10 Антикорупційний центр Коропщини NGO Anti-Corruption centre of Когор» договорів, а саме договір підряду № 01/05-23 від 3 1 травня 2023 року на суму 1 224 300 грн 54 коп. (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі триста грн. 54 коп.) (далі-Договір 31.05.23), за згодою сторін розірвано згідно додаткової угоди № 1 від 12 червня 2023 року, сума оплати за даним договором про закупівлю відсутня. В електронній системі закупівель (інформацією з якої керуються автори Публікації) вказана причина розірвання договору - недотримання норм наказу Державної казначейської служби України №213 від 19.07.2019 року. Додаткова угода про розірвання даного договору з відповідними поясненнями причин розірвання договірних відносин належним чином оприлюднена Корогіською селищною радою в електронній системі закупівель 12 червня 2023 року о 11.30 год. Дана інформація щодо розірвання Договору доступна в системі закупівель, якою саме і користується автор Публікації, а отже ГО «Антикорупційний центр Коропщини» умисно висвітлює лише частину дій Коропської селищної ради по Договору з метою введення в оману тих, хто буде ознайомлюватись із Публікацію. 30.12.2023 року в соціальній мережі Facebook,на сторінці загальнодоступної групи «Оце Так Громада Короп» [PERSON] опублікований пост (Публікація) ([INFO]) щодо отримання нею позовної заяви (Позивач Коропська селищна рада), яка стосується Публікації, в якій викладено [PERSON] недостовірну та неправдиву інформацію щодо дій Коропеької селищної ради. Разом з тим, в даному пості [PERSON] в чергове фіксує неправдиву, недостовірну інформацію, що порочить честь, гідність та ділову репутацію Коропеької селищної ради, як юридичної особи та селищного голови [PERSON] . В даній публікації викладено недостовірну та неправдиву інформацію про закупівлі з посиланнями на сторінки в системі закупівель Prozorro наступного змісту: «Тобто Коропською селищною радою з місцевого бюджету сплачено більше 1000 грн судового збору, 29.12.2023 року продовэюено договір з адвокатом на надання юридичних послуг на суму 46000 гри., стільки ДЛЯ ГРОМАДИ коштує «ПУБЛІЧНЕ ВИБАЧЕННЯ» [PERSON] перед [PERSON] незалежно від того, яке рішення прийме суд.» Дане твердження [PERSON] є недостовірним та неправдивим, так як по факту предметом Договору на 46000 грн., на який посилається [PERSON] в своїй публікації, є певні юридичні дії, а саме представництво прав та інтересів Коропської селищної ради у Північному апеляційному господарському суді при розгляді апеляційної скарги Акціонерного товариства «Чернігівобленерго». А отже, ніяк не стосується Позовної заяви Коропської селищної ради до [PERSON] . Ця інформація є частиною Договору, що оприлюднений належним чином в електронній системі Prozorro 28.11.2023 о 12.28 і є загально доступним для перегляду. Отже, [PERSON] , користуючись даними електронної системи Prozorro в чергове викривляє факти та виносить на загал неправдиву інформацію, що шкодить репутації Коропської селищної ради, та підриває довіру жителів громади до органу місцевого самоврядування, які ознайомились з публікацією. Про негативну реакцію жителів громади свідчать коментарі під даним постом (Публікацією). Наприклад: «А за що отримує гроші цілий відділ юридичного забезпечення селищної ради?» (Це при тому що у селищній раді відсутній такий відділ, є вакантна посада головного спеціаліста з питань юридичного забезпечення); - сама ж Л.[PERSON] коментує «Щодо договору, то він там продовжений до кінця 2024 року 29 грудня після подання позову, що свідчить про те, що пан Куніцин збирається «судитися» з громадською організацією, яка інформує про діяльність Коропської селищної ради щодо використання коштів місцевого бюджету до виборів...» цим самим підтверджує неправдиву, хибну інформацію щодо використання 46000 грн. з місцевого бюджету, так як цей договір ніяким чином не стосується відносин з громадською організацією. Незважаючи на те, що згідно норм чинного закупівельного законодавства, вся інформація, необхідна для аналізу заключних Коропською селищною радою договорів, оприлюднена в електронній системі закупівель Prozorro, [PERSON] , яка згідно реєстраційних даних з відкритих джерел є голова організації, голова правління, керівник Громадської організації «Антикорупційний центр Коропіцини» (код ЄДРІІОУ 44971433) неодноразово і системно розповсюджує в соціальній мережі «Facebook» недостовірну інформацію щодо Корогіської селищної ради, яка негативно впливає на честь і гідність керівництва громади та органу місцевого самоврядування в цілому. На підставі вищевикладеного вважають, що [PERSON] , умисно та на постійній основі поширюється недостовірна негативна інформація в мережі Facebook на сторінці «ГО Антикорупційний центр Коропщини NGO Anti-Corruption centre of Korop» та сторінці загальнодоступної групи «Оце Так Громада Короп», що принижує честь, гідність та дискредитує в очах суспільства орган місцевого самоврядування та його керівництво. Ухвалами судді Коропського районного суду Чернігівської області від 15.01.2024 року [PERSON] відкрито провадження у справах №735/1553/23 та №735/22/24, розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження призначено на 12.02.2024 року, (а.с. 15, 98). Ухвалами Коропського районного суду Чернігівської області від 19.02.2024 року заяви судді [PERSON] про самовідвід участі у розгляді справ №735/1553/23 та №735/22/24, задоволено, (а.с.64, 163). 20.02.2024 року згідно з протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справи №735/1553/23 та №735/22/24 передано судді Грушко О.П., (а.с. 66). Ухвалами судді Коропського районного суду Чернігівської області 22.02.2024 року заяву судді Грушко О.П. про самовідвід участі у розгляді справ №735/1553/23 та №735/22/24, задоволено, (а.с. 68, 167). На підставі розпорядження в.о. голови Коропського районного суду №526 від 23.02.2024 року, відповідно до ч. 4 ст. 31 ЦПК України, цивільні справи №735/1553/23 та №735/22/24 направлені до Сосницького районного суду Чернігівської області, (а.с. 70, 169). Ухвалою судді Сосницького районного суду Чернігівської області Данькова О.М. від 05.03.2024 рокупозовні заяви Коропської селищної ради в особі селищного голови [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації прийняті до свого провадження, справи №735/22/24 та №735/1553/23 об`єднані в одне провадження за №735/22/24 (провадження №2/745/92/24), (а.с. 174-175). Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представника відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що підставами звернення позивача до суду стала стаття, розміщена 18.12.2023 року о 20:07 год. в соціальній мережі Facebook, в групі «ГО Антикорупційний центр Коропщини NGO Anti-Corruption centre of Korop» ([INFO]) щодо використання коштів місцевого бюджету Коропської селищної ради. На підтвердження розміщення оспорюваної статті позивач надав суду копію скріншота на 10 аркушах, на одному із яких викладений текст наступного змісту: «В даній публікації інформуємо мешканців Коропської територіальної громади про використання коштів місцевого бюджету, що надійшли від платників податків, які були витрачені в 2023 році на капітальний ремонт громадської вбиральні. Так, згідно ЗВІТУ про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2023-05-31-005022-а від 31 травня 2023 року - ДОГОВІР ПІДРЯДУ № 01/05-23 від 31 травня 2023 року на суму 1 224 300 гри 54 коп. (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі триста гри 54 коп.) та ЗВІТУ про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2023-06-19-005436-а від 19.06.2023 року - ДОГОВІР ПІДРЯДУ № 01/05-23 від 19 червня 2023 року на суму 1 224 300 гри 54 коп (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі триста грн 54 коп.) Корейською селищною радою в червні-серпиі 2023 року проведено капітальний ремонт лівого крила громадської вбиральні за адресою: Чернігівська область, смт Короп, вул. Незалежності, 7 на ЗАГАЛЬНУ СУМУ 2 448 601,08 грн. (ДВА МІЛЬЙОНИ ЧОТИРИСТА СОРОК ВІСІМ ТИСЯЧ ШІСТСОТ ОДНА ГРИВНЯ ВІСІМ КОПІЙОК)». Окрім того, 30.12.2023 року в соціальній мережі Facebook,на сторінці загальнодоступної групи «Оце Так Громада Короп» ([INFO]) розміщена стаття в якій викладеноінформацію про закупівлі з посиланнями на сторінки в системі закупівель Prozorro. На підтвердження розміщення оспорюваної статті позивач надав суду копію скріншота на 4 аркушах, на одному із яких викладений текст наступного змісту: «Сьогодні отримала на електронну пошту позовну заяву Позивач: Коропська селищна рада Відповідач: ГО "Антикорупційний центр Коропщини'', ГОЛОВОЮ ПРАВЛІННЯ якої я е. Коропською селищною радою в особі селищного голови [PERSON] однією з вимог в позовній заяві зазначено: "Зобов`язати [PERSON] компенсувати моральну шкоду, заподіяну неправдивою публікацією, селищному голові [PERSON] , шляхом вчинення дій немайнового характеру, а саме через публічне вибачення за свої неправомірні дії".Тобто, Коропською селищною радою з місцевого бюджету сплачено більше 1000 грн. судового збору, 29.12.2023 року продовжено договір з адвокатом на надання юридичних послуг на суму 46000 грн., стільки ДЛЯ ГРОМАДИ коштує "ПУБЛІЧНЕ ВИБАЧЕННЯ" [PERSON] перед [PERSON] незалежно від того, яке рішення прийме суд. До речі хочу нагадати, що ГО "Антикорупційний центр Коропщини" звернулась до @Державна аудиторська служба України для проведення перевірки, по порушених питаннях в позовній заяві, але [PERSON] , судячи з позовної заяви і суми, витраченої на адвоката (З МІСЦЕВОГО БЮДЖЕТУ) не зацікавлений в проведенні даної перевірки... ЧОМУСЬ...» Заявляючи позовні вимоги до відповідача [PERSON] , позивач [PERSON] посилався на те, що сторінка у соціальній мережі Facebook за вказаним посиланням належить саме [PERSON] , яка є автором публікації та власником вищевказаної групи в соціальній мережі інтернет. Вважаємо, що [PERSON] , умисно та на постійній основі поширює недостовірну негативну інформацію в мережі Facebook на сторінці «ГО Антикорупційний центр Коропщини NGO Anti-Corruption centre of Korop» та сторінці загальнодоступної групи «Оце Так Громада Короп», що принижує честь, гідність та дискредитує в очах суспільства орган місцевого самоврядування та його керівництво, а отже [PERSON] є належним відповідачем у даній справі. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів держав\-ної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Стаття 201 Цивільного кодексу України передбачає, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (ст. 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації (ст. 299 ЦК України). Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин як: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації потрібно розуміти опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Положеннями ст. 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Конституційний Суд України у своєму рішенні №2-рп/2012 від 20 січня 2012 року зазначив, що перебування особи на посаді, пов`язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб`єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві. Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшогозахисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. У відповідності до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами. За правилом статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. У постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 568/879/17 (провадження № 61-45041св18) зазачено: «місцевим судом, на виконання вимог частини п`ятої статті 100 ЦПК України, обґрунтовано не було взято до уваги надані відповідачем паперові копії електронного доказу знімків вмісту екрана монітора, у зв`язку із неподанням їх оригіналів та поставлення позивачем під сумнів відповідність таких копій оригіналу». Також, Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №711/9146/16-ц (провадження № 61-20453св18) зазначив: «Посилаючись у спростування доводів апеляційних скарги на те, що факт здійснення публікації відповідного змісту підтверджується роздруківкою із веб-сайту, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що згідно з положеннями глави 5 «Докази» розділу І «Загальні положення» ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, роздруківки Інтернет-сторінок (веб-сторінок), які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Такі роздруківки визнаються доказом у разі, якщо вони виготовлені, видані і засвідчені власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду, однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи, тому суд може провести огляд і дослідження таких документів у місці їх знаходження (на відповідному Інтернет-ресурсі за вказаним стороною справи посиланням) з фіксацією таких процесуальних дій у протоколі. Суди першої і апеляційної інстанцій не перевіряли наявність за посиланням [INFO] статті із назвою «[INFO]», тобто не встановили з належних і допустимих доказів факт поширення [PERSON] оспорюваної інформації, що є обов`язковим при вирішенні справи про захист честі, гідності і ділової репутації». Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено витрати на правничу допомогу та порядок їх розподілу між сторонами та стягнення. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Повноваження адвоката Постоя О.В. підтверджені договором про надання правової допомоги №10/02-24 від 02.02.2024 року та ордером серії СВ №1077361, (а.с. 21, 28-30). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що відшкодування понесених адвокатських витрат у сумі 16000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та співмірності, а тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, вони підлягають стягненню у розмірі 8000,00 грн. Враховуючи вище викладене та те, що позивачем не доведено належними та допустими доказами розміщення недостовірної інформації в мережі Facebook на сторінці «ГО Антикорупційний центр Коропщини NGO Anti-Corruption centre of Korop» та сторінці загальнодоступної групи «Оце Так Громада Короп» [PERSON] , суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог Коропської селищної ради в особі селищного голови [PERSON] відмовити.

Outcome: approved