Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 14 вересня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду Чернівецької області від 28.2013 року даний шлюб розірвано, також рішенням вказаного суду із відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки. Після розірвання шлюбу відповідач ніяким чином не цікавиться життям та інтересами дитини, аліменти на утримання дитини не сплачує, про що свідчить довідка про заборгованість по сплаті аліментів. Всі питання щодо виховання малолітньої доньки вона змушена вирішувати самостійно без участі та підтримки з боку батька, дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. На підставі викладеного просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак від її представника - адвоката Венерського О.С. до суду надійшла заяв про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи.Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, також вказує на те, що рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 13.02.2024 року №72/3, а також висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підтримує у повному обсязі. Дослідивши письмові\~докази по\~справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно рішення Шевченківського районного суду від 14.02.2012 року із відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання спільної доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Шевченківського районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2013 року шлюб, зареєстрований 14.09.2010 року мiж [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1605 - розірвано.\~ Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] станом на липень 2023 року має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки в розмірі 94 963,09 грн. Відповідно до листавідповіді №219 від 07.07.2023 року закладу дошкільної освіти комбінованого типу №52 «Веселі стежинки» Чернівецької міської ради, [PERSON] за період відвідування доньки дошкільного закладу в садочок не з`являвся, активної участі та інтересу до перебування дитини в садочку не проявляв. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 14.05.2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Прізвище дружини після шлюбу [PERSON] . Відповідно до висновку психолога [PERSON] від 16.10.2023 року, за результатами діагностики та спілкування психолог дійшла висновку, що біологічний батько для дитини [PERSON] є чужим для неї та не викликає довіри. Згідно висновку №72/3 від 13.02.2024 року органу опіки та піклування Чернівецької міської ради вирішено за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] у зв`язку із відсутністю підстав для позбавлення батьківських прав. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16жовтня 2019 року у цивільній справі № 753/1233/15-ц (провадження №61-12938св19). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати\~ справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має\~ бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Суд вважає, що позивачка належним чином не довела необхідність обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, а також не встановлено, чи до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. На даний час дитина проживає із позивачкою. Разом з тим, суду не надано належних доказів на підтвердження того, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Наявність заборгованості по сплаті аліментів, сама по собі, не може свідчити про безперечне ухилення особи від виконання батьківських обов`язків. Згідно з висновком органу опіки та піклування №72/3 від 13 лютого 2024 року орган опіки та піклування Чернівецької міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із відсутністю підстав для позбавлення батьківських прав. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав при не застосуванні до нього попередньо будь-яких інших заходів впливу, підстав для позбавлення його батьківських прав відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, а тому у задоволенні позову слід відмовити При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Враховуючи встановлені обставини про недоведеність навмисного ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, його винної поведінки у цьому чи свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, відповідності позбавлення його батьківських прав істинним інтересам дитини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed