Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного нажитого майна подружжя. Позивач зазначив, що з 20.01.2007 перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі, а саме [INFO] в них народилась донька [PERSON] . Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 шлюб між сторонами розірвано. Сторони проживають окремо один від одного. За час шлюбу сторонами було придбано: автомобіль Chevrolet Lacetti 2005 року випуску; земельну ділянку площею 0.1366 га, кадастровий номер земельної ділянки 1223780800:02:004:0391, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] ). Право власності на зазначене майно було зареєстровано за чоловіком, тобто [PERSON] , адже відносини подружжя ґрунтувались на взаємодовірі. Але позивач зауважує, що усе майно було придбано за спільні кошти родини, адже вона працювала та надавала гроші на його придбання. Наразі сторони проживають окремо один від одного та спільного господарства не ведуть. Домовленості щодо позасудового розподілу майна між сторонами не досягнуто. Автомобіль перебуває у фактичному володінні відповідача, який використовує його для особистих потреб без згоди позивача. Разом із тим позивач зауважила, що автомобіль є неподільною річчю, тож вона хоче отримати від відповідача грошову компенсацію вартості транспортного засобу у розмірі частини його вартості. За наведеного вище, позивач просить суд прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Визнати автомобіль марки Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, колір бежевий, тип загальний легковий, Седан -В, об`єм двигуна 1800, номер шасі (кузова) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , 10.09.2019 зареєстровано за [PERSON] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Виділити [PERSON] у власність автомобіль марки Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, колір бежевий, тип загальний легковий, Седан -В, об`єм двигуна 1800, номер шасі (кузова) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , 10.09.2019 зареєстровано за [PERSON] . Стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за її частку в спільному майні подружжя, а саме: частину ринкової вартості автомобіля марки Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, колір бежевий, тип загальний легковий, Седан -В, об`єм двигуна 1800, номер шасі (кузова) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , в сумі 71 348 грн. 00 коп. Визнати земельну ділянку площею 0.1366 га, кадастровий номер земельної ділянки 1223780800:02:004:0391, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] ) спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.1366 га, кадастровий номер земельної ділянки 1223780800:02:004:0391. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.1366 га, кадастровий номер земельної ділянки 1223780800:02:004:0391. Припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0.1366 га, кадастровий номер земельної ділянки 1223780800:02:004:0391. Стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат, яка складається з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 1816 грн. 80 коп. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 заяву [PERSON] про забезпечення позову, задоволено. Постановлено вжити заходи забезпечення позову: шляхом заборони відчуження транспортного засобу Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] , право власності на який на зареєстровано за [PERSON] до вирішення спору по суті; та шляхом заборони відчуження земельної ділянки: площею 0.1366 га, кадастровий номер земельної ділянки 1223780800:02:004:0391, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , до вирішення спору по суті. Ухвалою суду від 05.03.2024 відкрито провадження у справі; розглядати справу постановлено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] отримав копію зазначеної вище ухвали та позовні матеріали особисто 05.03.2024, про що написав у супровідному листі. До суду не надано будь-яких клопотань від сторін, зокрема про розгляд справи з повідомленням сторін або відзиву на позовну заяву. У ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України) Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України) Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне. Відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області 20 січня 2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №1 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Право власності на автомобіль Chevrolet Lacetti загальний легковий, Седан -В, номер шасі (кузова) [NUMBER] , об`єм двигуна 1800, колір бежевий, номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску, з 10.09.2019 зареєстровано за [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Ринкова вартість зазначеного вище автомобіля складає суму 142 696.00 грн, що встановлено із копії звіту з оцінки вартості КТЗ для цілей оподаткування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства складеного від 21.12.2023. 10.02.2020 [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0.1366 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер земельної ділянки: 1223780800:02:004:0391, що підтверджено копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.02.2020 посвідченого приватним нотаріусом Петриківського РНО Дніпропетровської області Лимарем Є.В. та зареєстровано в реєстрі за № 130. Оціночна вартість зазначеної вище земельної ділянки становить суму 36 514.00 грн, що встановлено із копії витягу звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки складеного 21.02.2023. Позивачем додано копію акту про фактичне не проживання осіб складеного старостою с. Єлизаветівка від 28.12.2023 виданого [PERSON] про те, що з вересня 2023 [PERSON] фактично не проживає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходить із наступного. Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів, що передбачає ч. 1 ст. 1 СК України) Так, у ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України) Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 64 СК України) Стаття 68 СК України передбачає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України) У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України) Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 71 СК України) У постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 висловлена наступна правова позиція: вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Цивільним процесуальним кодексом України, а саме ч. 1 ст. 4, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 Цивільного кодексу України визначено, що майно яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісні власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, судом встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером 1223780800:02:004:0391 було набуто подружжям [PERSON] (позивачем та відповідачем) за час їхнього шлюбу, тож така земельна ділянка визнається судом спільною сумісною власністю подружжя, через що позивач та відповідач мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання спірною земельною ділянкою. Наразі позивач хоче здійснити поділ цієї земельної ділянки, однак сторони не можуть домовитися про порядок поділу майна, через що позивач звернувся до суду із даним позовом. За наведеного вище, суд вважає вірним визнати за позивачем [PERSON] право власності на частину зазначеної земельної ділянку. Інша частина є правом власності відповідача. Окрім того, судом встановлено, що право власності на автомобіль Chevrolet Lacetti номер шасі (кузова) [NUMBER] було набуто подружжям Бармотіних (позивачем та відповідачем) за час їхнього шлюбу, тож цей автомобіль також визнається судом спільною сумісною власністюподружжя, через що позивач та відповідач мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання спірним транспортним засобом. Наразі позивач хоче здійснити поділ цього автомобіля однак сторони не можуть домовитися про порядок поділу майна, через що позивач звернувся до суду із даним позовом. Позивач зауважує, що річ є неподільною, тому просить виділити автомобіль у власність відповідача, стягнувши з нього грошову компенсацію за частку позивача у спільному майні подружжя у розмірі частини від його ринкової вартості. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у цивільній справі № 209/3085/20 зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007№ 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» роз`яснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Сторони не погодили між собою вартість автомобіля, що підлягає поділу. Разом з тим, позивачем на підтвердження вартості вказаного автомобіля надано суду звіт з оцінки вартості КТЗ складеного 21.12.2023 за яким ринкова вартість спірного автомобіля складає суму 142 696 грн. За наведеного, враховуючи наданий позивачем звіт, суд визначає вартість автомобіля Chevrolet Lacetti загальний легковий, Седан -В, номер шасі (кузова) [NUMBER] , об`єм двигуна 1800, колір бежевий, номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску - 142 696.00 грн. Поділ автомобіля суд здійснює шляхом стягнення із відповідача на користь позивача 71 348.00 грн грошової компенсації замість її частки в розмірі 1/2 у праві спільної сумісної власності на автомобіль Chevrolet Lacetti загальний легковий, Седан -В, номер шасі (кузова) [NUMBER] , об`єм двигуна 1800, колір бежевий, номерний знак [NUMBER] . Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За наведеного вище, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із наступного. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надано квитанцію від 21.12.2023 про сплату нею судового збору в сумі 1 800.00 грн. Однак, ціна позову становить суму 89 605.04 грн. Тож, за приписами ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» сума судового збору за даним позовом становить 1211.20 грн. Сплачені позивачем ще 588.80 грн нічим не обґрунтовані. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 1 211.20 грн. Окрім того, позивачем додано копію квитанції 0563-0592-5740-7577 від 28.02.2024 про сплату нею судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову у сумі 605.60 грн. Тож, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачену суму судового збору за забезпечення позову в розмірі 605.60 грн

Outcome: approved