Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

27.12.2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Вдовиченко І.С. через систему «Електронний суд» звернулася до суду із позовом, яким просила - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 27.10.2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області а/з №603. Заявлені вимоги представник позивача мотивувала тим, що спільне життя сторін не склалось, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть з жовтня 2021 року, шлюб існує лише формально. Збереження сім`ї вважала неможливим. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 03.01.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 08.03.2024 року відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги просив задовольнити та розірвати зареєстрований шлюб. Разом з тим зазначив, що шлюбні відносни було припинено, саме з грудня 2022 року а не з жовтня 2021 року, яка зазначає позивач. Крім того, просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу через неспіврозмірність витрат за фактично надану правову допомогу, а також у зв`язку із відсутністю належного документального підтвердження оплати вказаної допомоги. 20.03.2024 року представник позивача адвокат Вдовиченко І.С. надіслала відповідь на відзив, в якій наполягала на тому, що шлюбні відносини сторін припинені саме з жовтня 2021 року, оскільки з цього часу сторони почали проживати окремо, зокрема у період з 27.02.2022 по 13.11.2023 року позивач разом з донькою проживали у Німеччині. Також просила стягнути з відповідач витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. 04.04.2024 року відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, якими наполягав, що шлюбні відносини припинені з грудня 2022 року. Крім того просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу у зв`язку з недотриманням вимог їх співмірності. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила що збереження сім`ї не можливе, сторони спільно не проживають з жовтня 2021 року, з цього часувона, разом з донькою, проживала окремо, за адресою: [ADDRESS] , а з 27.02.2022 року, вона разом донькою тривалий час перебували поза межами країни. У серпні 2022 року, вона повернувшись з-за кордону, на нетривалий час, спробувала примиритися з відповідачем, однак у цей період їх відносини не були притаманні відносинам подружжя, а спільний побут не відновлювався. Представник позивача - адвокат Вдовиченко І.С. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі та стягнути витрати на правничу правову допомогу та витрати по сплаті судового збору з відповідача на користь позивача. У судовому засіданні відповідач проти заявленої вимоги про розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь [PERSON] судових витрат по сплаті судового збору не заперечував. При цьому, не заперечуючи факту того, що вони з позивачкою з жовтня 2021 року проживали окремо, наполягав на тому що фактично їх шлюбні відносини припинились саме у серпні 2022 року, оскільки саме у цей період вони з позивачем перебуваючи на спільному відпочинку намагались примиритися. Після чого прийняли рішення, що їх подружні стосунки відновити не можливо. Крім того, у задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу просив відмовити, посилаючись на недоведеність понесених витрат. Суд, заслухавши пояснення [PERSON] , представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 жовтня 2012 року стророни уклали шлюб, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено актовий запис №603 (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося та шлюб між сторонами носить формальний характер. Між сторонами подружні стосунки припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з жовтня 2021 року. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя позивача та відповідача неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.112 СК України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи було надано суду такі докази: ордер про надання правової допомоги, копія договору про надання правничої допомоги від 26.12.2023 року, копія додаткового договору №1 до договору про надання правничої допомоги, платіжна інструкція від 26.12.2023 року на суму 10000 грн.. Однак, Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved