Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] , який представляє інтереси позивача, звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики\~ у розмірі 18200,00 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.02.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком» та [PERSON] \~ у порядку Закону України "Про електронну комерцію" було укладено Договір позики «Миттєвий» №2861916963-2616081 у вигляді електронного правочину шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом). Укладенням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. 18.04.2023 відбулась заміна сторони-кредитора у договорі з ТОВ «ФК «Є гроші ком» на ТОВ «Кредитпромінвест» у порядку укладання договору про надання фінансових послуг з факторингу. Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка на день її формування становить 18200,00 грн. та складається з: 10000,00 грн. - заборгованості у вигляді тіла позики; 5700,00 грн. - заборгованості у вигляді процентів; 2500,00 грн. - заборгованості у вигляді комісії. Оскільки у добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 18200,00 грн. боргу та судових витрат. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В. від 20 липня 2023 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської областіКривошея С.С. від 21 листопада 2023 року вищевказану цивільну справу було повернуто до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2024 року головуючим по справі визначено суддю Кошель Б.І. Ухвалою від 16 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що в разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без участі представника позивача. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що що 04 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком» та [PERSON] у порядку Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір позики «Миттєвий» № 3398407224-2621716 у вигляді електронного правочину за допомогою офіційного веб-сайту https://e-groshi.com/ шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.2 договору відповідач підтвердила, що вона усвідомлює наслідки підписання договору одноразовим ідентифікатором ф погоджується з такою формою укладення договору, його наслідками, що підтверджується копією договору позики. Відповідно до п. 2.1 позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, що за вирахуванням комісії (п. 2.4.1) становило 9750,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку, а позичальник зобов`язувався повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позикою. Відповідно до п. 2.2 договору строк кредитування (строк позики) за договором складає 30 календарних днів, позика мала бути повернута у термін до 05.03.2023 року включно. Відповідно до п. 2.3.1 договору розмір відсотків за користування коштами складав 1,90% від суми позики в день, що за календарний рік становить 693,5% річних. За користування позикою також передбачено комісії з супроводження обслуговування позики. 04.02.2023 року на рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 9750,00 грн. 05.03.2023 року відповідач не повернула позику, не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1-3 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або такуж кількість речей того ж роду та такоїж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1,3ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зіст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діловогообороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, між позикодавцем та позичальником було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, які оформлені в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 18.04.2023 року між ТОВ «ФК «Є гроші ком» на ТОВ «Кредитпромінвест» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 2023-04-5К, відповідно до п. 1.1 якого клієнт передав фактору (позивачу), а фактор прийняв і зобов`язувався оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за договорами, укладеними між боржниками та первісним кредитором. Так відповідно до п. 1.2 ТОВ «Кредитпромінвест» отримало право вимоги за грошовими зобов`язаннями, що підтверджується копією договору факторингу. Відповідно до копії Додатку № 1 до договору факторингу № 2023-04-5К від 18.04.2023 року, ТОВ «Кредитпромінвест» прийняло право вимоги за договором позики № 2861916963-2616081 від 04.02.2023 року на загальну суму 17190,00,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума основного боргу, 5700,00 грн. - сума процентів за користування коштами, 1490,00 грн. - сума комісій. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором № 2861916963-2616081 від 04.02.2023 року станом на 09.06.2023 року, позивач просить стягнути з відповідача: 18200,00 грн., що складає заборгованість за тілом - 10000,00 грн., нараховані відсотки - 5700,00 грн., заборгованість у вигляді комісії 2500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд зазначає, що слід розрізняти відсотки та комісії за правомірне та неправомірне користування грошовими коштами. Відповідно до п.2.2 договору строк кредитування (строк позики) за договором складає 30 календарних днів, позика мала бути повернута у термін до 05.03.2023року включно. Тобто з 06.03.2023 року починається нарахування комісій та відсотків за неправомірне користування грошовими коштами. У позовній заяві позивач посилається на те, що вказані комісії визначені як плата за обслуговування споживчого кредиту, яка нараховується за фактичний період користування споживчим кредитом до дня повноваго виконання своїх зобов`язань позичальником та не обмежена періодом кредитування. Проте п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнути з відповідача на користь позивача: 10000,00 грн. - сума основного боргу, 4830,00 грн. - сума відсотків за користування коштами (станом на 05.03.2023 року), 650,00 грн. - сума комісій (станом на 05.03.2023 року), що складає загальну суму 15480,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2282,74 грн., що відповідає 85,05% частці задоволених вимог позивача.

Outcome: partial