Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі служби у справах дітей Кам`янської міської ради в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У своєму позові позивач зазначає, що відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньому [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У поле зору служби у справах дітей міської ради родина [PERSON] потрапила у січні 2020 року. До служби у справах дітей міської ради надійшов лист від КЗ «Середня загальноосвітня школа №28» КМР щодо дітей [PERSON], які за інформацією закладу тривалий час не відвідували навчання та виїхали до іншого місця. До служби надійшов лист від служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , якого по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку було доставлено до КНП «Дитячої клінічної лікарні №3 Солом`янського району міста Києва». Відповідно до акту органу внутрішніх справ від 24.02.2021 встановлено, що [PERSON] , [INFO], знайдений у [ADDRESS] ). За направленням служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради 12.03.2021 [PERSON] тимчасово влаштовано до відділення загальної соціально-психологічної реабілітації центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї м.Києва. За інформацією служби у справах дітей Солом`янського району мати [PERSON] за весь час перебування малолітнього [PERSON] у медичному закладі та закладі соціального захисту дітей до служби у будь-який спосіб (письмово, усно, в телефонному режимі) не зверталася, долею сина не цікавилася, на телефоні дзвінки не відповідала. Згідно листа Солом`янського управління поліції м.Києва [PERSON] займалася бродяжництвом разом з малолітніми дітьми. Крім того, упродовж 2021 року в Солом`янському районному суді м.Києві розглядалися 3 справи про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] 05.04.2021 до служби надійшов лист від Брусилівської селищної ради щодо [PERSON] , яка з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . За інформацією служби відповідно до рішення Брусилівської селищної ради від 25.03.2021 №193 малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було відібрано у матері [PERSON] , в зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітніх дітей. Рішенням Заводського районного суду від 18.08.2022 за позовом Брусилівської селищної ради Житомирської області про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, задоволено повністю, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було відібрано та передано до Брусилівської селищної ради для подальшого влаштування дітей до сімейних форм виховання чи дитячі заклади. На теперішній час відомо, що малолітня [PERSON] влаштована до дитячого будинку сімейного типу, [PERSON] знаходиться за кордоном. Рішенням Брусилівської селищної ради Житомирської області від 02.11.2022 їм надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Крім того, службою у справах дітей Брусилівської селищної ради готується позовна заява про позбавлення матері дітей [PERSON] батьківських прав відносно двох дітей [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , понад двох років долею малолітнього [PERSON] , [INFO] , не цікавиться, до служби за місцем перебування її сина не звертається. За інформацією Солом`янського управління поліції [PERSON] останній раз в 2021 році була виявлена співробітниками поліції у м.Києві. Разом з тим, в телефонній розмові неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , повідомив своїй бабусі, яка проживає у м.Кам`янське, що вони разом з матір`ю [PERSON] мешкають у м.Києві, але точної адреси не вказав. Питання доцільності/недоцільності звернення до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 03.08.2023. [PERSON] , в порушення вимог статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, не виконує належним чином батьківські обов`язки. Тому просить суд: -позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . -передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , під опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради до вирішення питання влаштування до сімейних форм виховання. -стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним 18-річного віку на користь майбутнього опікуна чи осіб, яким дитина буде передана на виховання. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 877, батьком зазначений [PERSON] (а.с.9). Відповідно до витягу №00035300875 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, вбачається, що відомості про батька неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.12). Згідно довідки №001210107 про склад сім`ї, наданої ТОВ «Абонент XXI» від 11.01.2023 року вбачається, що [PERSON] , є матір`ю малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Згідно листа Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа №28» КМР № 9/1-27 від 11.01.2020 року до начальника міської служби у справах дітей вбачається, що у період з 29.11.2019 року по 13.01.2020 рік [PERSON] учень 8-Б класу, [PERSON] учень 4-Б класу, [PERSON] учениця 2-Б класу не відвідують навчальні заняття в школі без поважних причин. 10.12.2019 мати [PERSON] написала заяву про перехід учнів до гімназії №6, проте не надала довідку з навчального закладу про дійсне навчання дітей. Адміністрація школи з`ясувала, що до гімназії №6 родина [PERSON] документи не віддала, діти не навчаються. 18.12.2019 року та 10.01.2020 року класні керівники [PERSON] , [PERSON] відвідали родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проте двері ніхто не відчинив. Зі слів однокласників [PERSON] , учнів 8-Б класу, з`ясовано, що [PERSON] говорив про виїзд з міста чи до Харківської області, чи до Західної України (а.с.11). Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитини та її доставку від 24.02.2021 року [PERSON] , [INFO] , було знайдено в [ADDRESS] 24.02.2021 року о 10-00 год. (а.с.16). Відповідно до листа служби у справах дітей Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області №144 від 05.04.2021 року вбачається, що [PERSON] з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO], відповідно до листа виконавчого органу Київської міської ради від 12.03.2021 №49 влаштований до центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. На виконання рішення виконкому Брусилівської селищної ради від 25.03.2021 №193 «Про негайне відібрання дітей у матері [PERSON] », працівниками служби у справах дітей селищної ради спільно з КУ «Центр надання соціальних послуг» селищної ради та дільничними офіцерами поліції у сім`ю [PERSON] , [INFO] було здійснено виїзд та виявлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в занедбаному стані, дитину було відібрано та поміщено до дитячого відділення КНП «Бусилівська лікарня», місце знаходження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , невідоме (а.с.17, 19). Згідно листа служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108/24-1846 від 19.04.2021 року до начальника служби у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області вбачається, що відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 24.02.2021 встановлено, що [PERSON] , знайдений у [ADDRESS] ). За направленням служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 17-В/З від 12.03.2021 [PERSON] тимчасово влаштовано до відділення загальної соціально-психологічної реабілітації центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї м.Києва. [PERSON] є дитиною позбавленою батьківського піклування, оскільки місцезнаходження матері хлопця [PERSON] невідоме (а.с.10). Згідно листів служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108/24-3423 від 14.11.2022 року та №108/24-5496 від 26.11.2021 року вбачається, що відповідно до акту органу внутрішніх справ встановлено, що [PERSON] знайдений у м.Києві на площі Вокзальній,1 (Центральний залізничний вокзал м.Києва). З інформації працівників сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві відомо, що малолітню [PERSON] було виявлено в підземному переході по [ADDRESS] в оточенні осіб сумнівної зовнішності, які не мають постійного місця проживання, що загрожувало життю та здоров`ю дитини. За направленням служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 17-В/З від 12.03.2021 [PERSON] тимчасово влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради. [PERSON] тимчасово влаштовано до центру соціальної реабілітації «Ковчег». Рішенням виконкому Брусилівської селищної ради від 25.03.2021 №193 «Про негайне відібрання дітей від матері [PERSON] » дитину [PERSON] було відібрано у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю. Відібрати малолітню [PERSON] не вдалося. [PERSON] за весь час перебування малолітніх у закладах соціального захисту дітей до служби у будь-який спосіб (письмово, усно, в телефонному режимі) не зверталася, долею дітей не цікавилася, місце знаходження її не відоме (а.с.14-15). Відповідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року № 8 вих.-20/679 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , вбачається, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним. При цьому суд бере до уваги, що вказані обставини існують тривалий час, за який у відповідача була можливість змінити своє ставлення до виховання дитини. Однак вона цього не зробила, що свідчить про стійкий та усвідомлений характер ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явився та на виконання вимог ст.81 ЦПК України доказів відсутності підстав для позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] суду не надала. Таким чином, факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, то заявлені позовні вимоги узгоджуються із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Позивачем при зверненні із позовом не понесені судові витрати з оплати позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в зазначеній частці позивач, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., як розмір судового збору на час ухвалення рішення, за кожну заявлену позовну вимогу, що в сукупності становить 2 422,40 грн..

Outcome: approved