Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31.08.2022 у розмірі 42 061,84 грн. станом на 15.04.2023. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2022 між банком та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг за допомогою ОТП-паролю. Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 34 000 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають мід ними Договір про надання банківських послуги. Однак в порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав повністю, у зв`язку з чим банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 15.04.2023 відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 42 061,84 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 33 992,02 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 8 069,82 грн. Відповідачем, належним чином повідомленим про розгляд справи судом, відзиву до суду не подано, а тому суд ухвалює рішення на підставі доказів, наданих позивачем. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 31.08.2022 між АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з [PERSON] шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та надано картку «Універсальна» GOLD на яку встановлено кредитний ліміт, у розмірі 34 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та довідкою про надані кредитні картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, які містяться в матеріалах справи, також слідує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Також із зазначеними випискою та розрахунком підтверджується факт користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що є свідченням приєднання до угоди Відповідача, а дія Договору підтверджується операціями щодо використання кредитного ліміту, повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, які зазначенні у виписці по рахунку. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31.08.2022, укладеного між «Приватбанком» та [PERSON] , станом на 15.04.2023, відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 42 061,84 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 33 992,02 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 8 069,82 грн. Відповідно до частин першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. В частині 1 статті 549 ЦПК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому мається на увазі, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З положень статті 628 ЦК України слідує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, й таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому заборгованість, що виникла, слід стягнути з нього в примусовому порядку. З огляду на наведені вище правові норми та встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню та стягненню підлягає заборгованість в сумі 42 061,84 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved