Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

26.12.2023 року до суду звернулася позивач, [PERSON] , з позовом про встановлення факту проживання однією с ім`єю і визнання права власності в порядку спадкування, до відповідача Верхівцевської міської ради треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» і приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовський С.І. 04.01.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 28.02.2024 року. 28.02.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 10.04.2024 року в зв`язку із задоволенням клопотання позивачки про надання строку для зміни підстав позову. 05.04.2024 року позивачем подана заява про зміну підстав позову, згідно якої позивачка просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Дана заява прийнята ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 року. 10.04.2024 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 10.04.2023 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось в відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог за уточненою позовною заявою позивач просить визначити їй додатковий строк, для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] . Померлої [INFO] і після смерті брата, [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла її мати, [PERSON] . [INFO] помер її батько, [PERSON] . [INFO] помер її брат [PERSON] . У батьків було двоє дітей, вона, [PERSON] , і брат [PERSON] . На день смерті спадкодавців залишилась спадщина, яка складається із и житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Її мати в 1990 році успадкувала після смерті свого чоловіка житловий будинок, літера А-1 розташований за адресою : [ADDRESS] . Вона все своє життя та за життя її батьків та хворого брата проживала з ними однією сім`єю,в з ними спільне господарство, мала спільний бюджет. Купувала продукти харчування та предмети домашнього вжитку. Вона здійснювала догляд за хворими батьками та хворим братом (хвороба ДЦП), купувала ліки та вела господарство протягом 20 років до відкриття спадщини. Проте вона не була зареєстрована у спадкову будинку. 24.11.2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але постановою від 24.11.2021 року приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із закінченням строку подачі заяви на прийняття спадщини, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її в відсутності. згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, представник Верхівцевської міської ради, в судове засідання не з`явився про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки від 24.01.2024 року. Відзив на позовну заяві не надав Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Тітовський С.І, в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник КП «Верхньодніпровське БТІ» , в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . [INFO] помер її батько, [PERSON] , [INFO] помер її брат [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, копією свідоцтва про народження та копією с свідоцтва про укладення шлюбу. На день смерті [PERSON] , залишилась спадщина, яка складається житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] 24.11.2021 року позивачка звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але постановою від 24.11.2024 року приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із закінченням строку подачі заяви на прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. Позивачкою обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме: визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. За нормами\~ст.ст. 1220,\~1222,\~1270 ЦК України\~право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому поважними причинами слід вважати об`єктивні, непереборні обставини, які стали на заваді спадкоємцю своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона фактично проживала разом з батьками та братом, вела з ними спільне господарство, тому є такою, що фактично прийняла спадщину. \~ \~ \~З наданих\~довідок \~ \~судом встановлено,\~що \~ \~позивачка \~була \~ зареєстрована\~ за\~ адресою:\~ [ADDRESS] .\~ Померлі\~ \~батьки позивачки\~та брат\~ \~були зареєстровані\~за \~ \~адресою: [ADDRESS] . Таким чином судом встановлено, що позивачка була зареєстрована неподалік від спадкодавців та погоджується з її доводами про те, що вона проживала разом з ними та здійснювала за ними догляд. Оскільки наявна у брата позивачки хвороба вимагала здійснення постійного догляду за ним. Таким чином з наданих позивачем доказів судом встановлено, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини на думку суду з поважних причин, оскільки здійснювала догляд за хворим спадкодавцем та вважала, що фактично прийняла спадщину після його смерті. В свою чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідно до матеріалів спадкової справи, № 123/2021, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] , та померлої [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини 24.11.2021 року звернулася лише позивачка. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Таким чином судом ж встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті спадкоємців. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачці тривалістю в один місяць з дати набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачами витрати по сплаті судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача.

Outcome: approved