Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Личаківського районного суду м.Львова із позовною заявою до [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути з відповідачки на його користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 47 689,90 гривень. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 20.01.2022 Голосіївським судом м.Києва було ухвалено рішення про стягнення з батьків на його користь аліменти у розмірі частини заробітку (доходів) платника аліментів, починаючи з 20.09.2021 до закінчення ним навчання -30.06.2024. Виконавчі листи з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів перебувають на виконанні у Південному відділі державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Починаючи з 01.10.2021 і до дня звернення до суду із даним позовом відповідачкою сплата аліментів проводиться невчасно. Замість щомісячних платежів, починаючи із жовтня 2021, коли у відповідачки виник обов`язок сплачувати аліменти, остання частково погасила заборгованість за аліментами лише 20.06.2023. Враховуючи зазначене, відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України, позивач вважає, що з відповідачки підлягає стягнення пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з вересня 2021 по липень 2023 у розмірі 47 689,00 грн. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.10.2023 справу передано для розгляду до Київського районного суду м. Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2023 у справі визначено головуючу суддю Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.12.2023 прийнято до розгляду цивільну справу та відкрите спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.01.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовом, зі змісту якого вбачається, що відповідачка вважає заявлений позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування заперечень відповідачка зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва стягнуто,зокрема, з неї аліменти на утримання сина, який є позивачем у справі. Рішення суду було ухвалене при заочному розгляді справи, без її участі та участі її чоловіка, навіть без попереднього повідомлення суду про розгляд зазначеної справи. Зазначає, що крім фінансових питань її та чоловіка, дуже турбує поведінка сина, якому ні в якому виді підтримки вони ніколи не відмовляли. Під час від`їзду на навчання, син був обізнаний, що члени його сім`ї, які є переселенцями, перебувають у скрутному фінансовому становищі. Вчинки сина та його поведінка, виступи в соцмережах, численні подорожі по містах, в період, коли він повинен навчатися, насторожує її. Щодо стягнення з неї пені за прострочену заборгованість зі сплати аліментів відповідачка зазначила, що вся сума заощаджень сім`ї, яка зберігалася на банківському рахунку та відкладалася великими зусиллями на лікування та «існування», була знята з її рахунку без попереджень, що позбавило її коштів на проживання. Таким чином заборгованість з аліментів була погашена перед сином в червні 2023 року та на даний час не складає значну суму. На даний час вона має статус безробітної особи, доходів немає. 05.02.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач вважає зазначені у відзиві відповідачкою факти маніпуляцією, з точку зору закону відповідачка не навела аргументів проти позову, не надала доказів в обґрунтування своїх заперечень. Позивач вважає, що відповідачка у відзиві надає власну характеристику йому, що виглядає як спроба його образити чи дискредитувати. У зв`язку з чим, не бачить потреби спростовувати викладене у відзиві відповідачкою. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.02.2024 за клопотання позивача було витребувано у Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином засвідчену копію матеріалів ВП [NUMBER]. 05.03.2024 відповідачка надала заперечення на відповідь на відзив, зі змісту яких вбачається, що позивачу, як єдиній дитині в сім`ї вона ніколи не відмовляла у підтримки. Про рішення суду, яким стягнуто з неї на користь позивача аліменти, вона дізналася випадково, а саме тоді, коли заблокували її банківський рахунок. Розцінює дії позивача, який є її сином, як психологічним та економічним насильством. Прохає суд врахувати, що позивач не навчається та має можливість працювати. Вона ніякого насильства стосовно сина не вчиняла, а навпаки піклувалась про нього. На даний час вона не працює та немає доходу, оскільки втратила роботу, всі її заощадження стягнуті в рахунок заборгованості по аліментам. 19.03.2024 на виконання ухвали суду від 20.02.2024 до суду надійшла копія матеріалів виконавчого провадження [NUMBER]. Позивач у судовому засіданні, яке відбулося 20.02.2024, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені у змісті письмових заяв по суті справи, прохав їх задовольнити. Позивач у судове засідання, призначене на 10.04.2024, не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Згідно із частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 20.01.2022 у справі № 752/22940/21, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , до закінчення ним навчального закладу - 30.06.2024 включно, аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку кожного платника аліментів щомісяця, починаючи з 20.09.2021. Під час розгляду цивільної справи № 752/22940/21 судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який навчається на ІІ курсі ОС «Бакалавр» денної форми навчання освітньої програми «Економіка та економічна політика» економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Термін навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024 включно. З огляду на те, що [PERSON] продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд дійшов до висновку про стягнення з батьків на користь повнолітнього сина аліменти до закінчення ним навчання - 30.06.2024. Із вступної частини рішення Голосіївського районного суду м.Харкова від 20.01.2022 у справі №752/22940/21 вбачається, що розгляд цивільної справи відбувся в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. 15.07.2022 державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №752/22940/21, який виданий 06.07.2022 Голосіївським районним судом м.Київа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , до закінчення ним навчального закладу - 30.06.2024 включно, аліменти у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, починаючи стягнення з 20.09.2021. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження за встановленою формою (додаток1) та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 15.11.2022 державним виконавцем, в межах виконавчого провадження [NUMBER], прийняті постанови про: арешт майна боржника; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. 15.12.2022 державним виконавцем складено на ім`я [PERSON] повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. 17.05.2023 державним виконавцем, в межах виконавчого провадження [NUMBER], прийняті постанови про: арешт майна боржника; накладення штрафу у розмірі 20 % від суми заборгованості за період з 20.09.2021 по 30.04.2023. Будь-яких доказів, зокрема, поштової квитанції, опису вкладення ( форма107), зі змісту яких вбачалося б найменування документу, які б підтверджували факт направлення [PERSON] державним виконавцем прийнятих ним постанов та інших процесуальних документів, та їх отримання боржницею, матеріали виконавчого провадження [NUMBER] не містять. В матеріалах виконавчого провадження наявні лише супровідні листи про направлення боржниці процесуальних документів. 01.06.2023 [PERSON] ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження [NUMBER], про що надала державному виконавцю розписку. 08.06.2023 [PERSON] надала заяву про визначення поточного рахунку, відкритого у відділенні банку для здійснення видаткових операцій в межах виконавчого провадження [NUMBER]. 12.06.2023 державним виконавцем, в межах виконавчого провадження [NUMBER], прийнято постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій. 21.09.2023 та 28.12.2023 [PERSON] надано державному виконавцю, в межах виконавчого провадження [NUMBER], довідки про її доходи. За заявою [PERSON] від 21.09.2023 державним виконавцем, в межах виконавчого провадження [NUMBER], отримано накази Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 11.05.2023 №1955-33 та від 29.05.2023 № 2096-33, зі змісту яких вбачається, що студенту денної форми навчання [PERSON] , який навчався за державним замовленням, надано академічну відпустку з 25.04.2023 по 24.04.2024, у зв`язку із сімейними обставинами. Згідно даних розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ліник С. по виконавчому провадженню [NUMBER], станом на 31.07.2023 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 8286,77 грн., а саме: в період з вересня 2021 по травень 2023 - 50032,01 грн.; в період з червня 2023 по липень 2023 - 8 286,77 грн. В червні 2023 заборгованість у розмірі 48578,24 грн. була погашена. Відповідно даних листа Південного відділу державної виконавчої служби у Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 16.08.2023 №36494, скерованого на ім`я [PERSON] вбачається, що 20.06.2023 з розрахункових рахунків АТ КБ « ПРИВАТБАНК», відкритих на ім`я [PERSON] , були списані грошові кошти в розмірі 48796,13 грн., які перераховані на депозитний рахунок відділу, а саме: 217,89 грн. перераховані на користь Державного бюджету України в рахунок погашення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження; 48578,24 грн., перераховані на користь стягувача, в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Згідно даних свідоцтва про зміну імені, видане 07.06.2022 Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище, власне ім`я, по батькові на [PERSON] , про що 07.06.2022 складено відповідний актовий запис №26. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із частиною 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. В межах розгляду даної справи встановлено, що відповідачка про наявність рішення суду від 20.01.2022, ухваленого у справі №752/22940/21, про стягнення з неї аліментів на утримання позивача до закінчення ним навчального закладу - 30.06.2021 та наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, дізналася 01.06.2023. Зазначений факт підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами: -заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2022 у справі №752/22940/21, із змісту вступної части якого вбачається, що розгляд справи відбувся в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались; - матеріалами виконавчого провадження [NUMBER], які не містять належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт направлення державним виконавцем [PERSON]., як боржниці, процесуальних документів, прийнятих в межах виконавчого провадження, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження, та їх отримання останньою; - розпискою [PERSON] від 01.06.2023 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження [NUMBER]. В матеріалах справи також відсутні докази про обізнаність [PERSON] до 01.06.2023 про звернення позивача 20.09.2021 до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти на його утримання та ухвалення судом відповідного рішення 20.01.2022. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла станом на 01.06.2023 не з вини відповідачки, оскільки остання була позбавлена можливості платити щомісячно аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду, у зв`язку з тим, що вона не була обізнана (повідомлена у встановленому законом порядку) про виникнення у неї таких зобов`язань за рішенням суду від 20.01.2022. Разом з цим, після ознайомлення 01.06.2023 з матеріалами виконавчого провадження [NUMBER], відповідачкою в добровільному порядку було надано державному виконавцю документи про її дохід, а також заяву про визначення поточного рахунку, відкритого у відділенні банку для здійснення видаткових операцій в межах виконавчого провадження, з якого 26.06.2023 державним виконавцем були списані грошові кошти в розмірі 48796,13 грн., які перераховані на депозитний рахунок відділу, а саме: 217,89 грн. перераховані на користь Державного бюджету України в рахунок погашення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження; 48578,24 грн., перераховані на користь стягувача, в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 1999 СК України право батьків на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання припиняється, зокрема, у разі припинення навчання. Частиною 2 статті 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку. За змістом частини 4 статті 46 Закону України «Про вищу освіту» поновлення на навчання осіб, відрахованих з закладів вищої освіти або яким надано академічну відпустку, а також переведення здобувачів вищої освіти здійснюються, як правило, під час канікул. Отже, потреба в матеріальній допомозі у формі аліментів має бути обов`язково пов`язаною з навчанням, в разі переривання навчання такий студент не виконує освітньої (наукової) програми, а тому і не продовжує навчання, що в розумінні статті 199 СК України позбавляє його права на отримання матеріальної допомоги від батьків. В межах розгляду даної справи судом встановлено, що позивачу, як студенту денної форми навчання Київського національного університету імені Тараса Шевченка, який навчався за державним замовленням, надано академічну відпустку з 25.04.2023 по 24.04.2024, у зв`язку із сімейними обставинами. Тобто, позивач з 25.04.2023 перервав навчання. Разом з цим, незважаючи на те, що з 25.04.2023 по даний час позивач не навчається в Київському національному університету імені Тараса Шевченка у зв`язку із наданням йому академічної відпустки, за відповідачкою рахується заборгованість зі сплати аліментів, які нараховувалися державним виконавцем, зокрема, в період з 01.05.2023 по 01.08.2023, які останньою частково було погашено. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що за результатами розгляду даної справи судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідачки, а також те, що з 25.04.2023 по даний час позивач не навчається у зв`язку із наданням йому академічної відпустки, що позбавляє його права на отримання матеріальної допомоги від відповідачки, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача пені відповідно до частини 1 статті 196 СК України за період з вересня 2021 по липень 2023, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Оскільки позовні вимоги залишені без задоволення та позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed