Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

23.02.2024 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельні ділянки площею 0,9520 га та 0,1981 га, які є на території с. Слохиня Самбірського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла її мати, [PERSON] 10 лютого 2009 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, що все майно, а також державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №083480, серії ЛВ №065657 заповіла позивачці. Батько [PERSON] помер [INFO] . Мати після смерті батька прийняла спадщину і була власником будинковолодіння та згаданих вище державних актів. Крім позивачки спадкоємцями є її брати: [PERSON] та [PERSON] , які написали заяви про відмову від прийняття спадщини. На день смерті позивачка проживала разом з матір`ю, до смерті доглядала її і продовжує проживати в будинку матері. Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, отримала відмову через пропуск терміну звернення до нотаріальної контори. З огляду на викладене, для захисту своїх майнових прав, позивачка звернулася до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2024 справа передана для розгляду судді Клімченку М.І. Ухвалою судді від 27.02.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Тесля О.М. не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, представник надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути за її відсутністю та відсутністю позивачки, наполягали на позовних вимогах. Представник відповідача Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій останній просить справу розглядати у їх відсутності, проти позову не заперечує. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.09.2014 (а.с.4). Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,9520 га та 0,1981 га, які є на території с. Слохиня Самбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 22.12.1989, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №083480 та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №065657 (а.с.7, 13, 14). 10 лютого 2009 року [PERSON] залишила заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на випадок моєї смерті буде мені належати і на що я за Законом матиму право, заповідаю своїй дочці [PERSON] . Державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №083480, серія ЛВ №065657 видані Старосамбірським районним відділом земельних ресурсів у Львівській області 26.02.2004 заповідаю свої дочці [PERSON] » (а.с.5). Батько позивачки [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2020 (а.с.8). Спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] відмовилися від права на прийняття спадщини, про що свідчать їх заяви про відмову від права на прийняття спадщини (а.с.16, 17). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Слохинівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 30.09.2020 за №652, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] . На момент смерті в житловому будинку були зареєстровані та проживали дочка [PERSON] , сестра [PERSON] та дружина-внука [PERSON] (а.с.20). Листом приватного нотаріуса Старосамбірського районного нотаріального округу №137/01-16 від 01.10.2020 відмовлено у видачі свідоцтва через пропуск 6-місячного строку (а.с.18). Таким чином, через пропуск терміну на прийняття спадщини позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина 1 статті 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця [PERSON] належне останній право власності на житловий будинок, перейшло за заповітом до [PERSON] (позивачки у справі). Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved