Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Київської міської ради, за участю третіх осіб, в якій просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з наступних будівель з такими показниками: житловий будинок літ. «А», загальна площа - 127,0 кв.м., житлова площа - 62,9 кв.м.; господарські будівлі - літня кухня літ. «Б» 20,2 кв.м., господарський блок літ. «В» 45,1 кв.м., вбиральня літ. «Г», та споруди № 1-5, 1-ІІ, прибудова «А1» 22,3 кв.м., надбудова літ А-ІІ 71,6 кв.м., тамбур літ. «а» 7,0 кв.м., тамбур літ. «а1» 6,9 кв.м. Позовна заява обґрунтована наступним. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло рухоме та нерухоме майно, в тому числі житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . 14.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В. була заведена спадкова справа № 10/2021 на підставі заяви позивача. Другим спадкоємцем І-ї черги за законом після смерті [PERSON] є його син - рідний брат позивача [PERSON] . Інших спадкоємців немає. 04.12.2021 між позивачем та [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна, який посвідчений приватним нотаріусом Лещінер Ю.В., згідно якого позивач отримала у спадщину автомобіль «Міцубісі Аутлендер», земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , квартиру за адресою: [ADDRESS] . Третя особа [PERSON] отримав у спадщину кошти у сумі 185 161,81 грн, вклад у сумі 23 253,55 грн, вклад у сумі 15 503,92 грн, земельну ділянку на території Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області, частку у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір не оскаржувався сторонами. 09.12.2021 приватному нотаріусу позивач подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій він розташований. Того ж дня нотаріусом було видано позивачеві Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та зазначено, що у результаті проведення правової оцінки поданих документів встановлено, що придбаний у 1999 році житловий будинок площею 15,00 кв.м. був реконструйований, в результаті чого його площа збільшилася до 127,00 кв.м. про що свідчать дані з технічного паспорта. Крім того, у технічному паспорті є відмітка про те, що реконструкцію узаконено з посиланням на Дозвіл УДАБК № 069 від 30.01.2004. Згідно п. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції №7/5 від 07.02.2002 (втратив чинність 01.01.2013) на реконструйовані об`єкти нерухомого майна оформлення права власності проводилось з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності органами місцевого самоврядування фізичним особам за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документацій, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. 3 викладеного випливає, що померлим після закінчення реконструкції об`єкта отримано документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта (Дозвіл УДАБК № 069 від 30.01.2004) але Свідоцтво про право власності на реконструйований об`єкт із зазначенням нової площі не отримано. У зв`язку з тим, що позивачем не подано Свідоцтво про право власності на реконструйований об`єкт, видача Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок не виявляється можливим. Для подальшого вирішення вказаного питання було рекомендовано звернутися до суду. Після отримання роз`яснення позивачем була замовлена інвентаризація спірного будинку з видачею нового техпаспорта, який був виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» від 22. 12.2021 та поданий нотаріусу разом із довідкою № ЖБ-3569 про показники об`єкта нерухомого майна, згідно якої зазначено про те, що житловий будинок та господарські споруди, які мають такі показники: житловий будинок літ. «А», загальна площа - 127,0 кв.м., житлова площа - 62,9 кв.м.; господарські будівлі - літня кухня літ. «Б» 20,2 кв.м., господарський блок літ. «В» 45,1 кв.м., вбиральня літ. «Г», та споруди № 1-5, 1-ІІ, прибудова «А1» 22,3 кв.м., надбудова літ А-ІІ 71,6 кв.м., тамбур літ. «а» 7,0 кв.м., тамбур літ. «а1» 6,9 кв.м. узаконено згідно дозволу УДАБК № 069 від 30.01.2004. Однак, незважаючи на це, 29.12.2021 нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на підставі відсутності у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва. Ухвалою від 09.02.2024 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 07.03.2024 до суду надійшла заява від третьої особи [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, в якій він також вказав про відсутність у нього заперечень щодо заявлених позовних вимог. 13.03.2024 до суду від приватного нотаріуса на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 10/2021 до майна померлого [PERSON] . а також зазначено нотаріусом про те, що будь-які заперечення та/або пояснення до справи у нотаріуса відсутні. Справу просила розглянути без її присутності. Ухвалою від 19.03.2024 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 22.03.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено про те, що позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті її батька [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник відповідача просив, зважаючи на докази в матеріалах справи, ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу у відсутність представника Київської міської ради. У судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також подав письмові пояснення по справі, в яких просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Представник відповідача також у судове засідання не прибув, в матеріалах справи міститься прохання розглядати справу у його відсутність. Треті особи, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, подали заяви про проведення судового засідання у їхню відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивач [PERSON] являється донькою померлого [PERSON] , про що свідчить копію свідоцтва про її народження та копії свідоцтв про шлюб. Третя особа [PERSON] також являється сином померлого [PERSON] 14.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В. була заведена спадкова справа № 10/2021 на підставі заяви позивача та третьої особи. Відповідно до матеріалів спадкової справи інших спадкоємців [PERSON] не має, заповіту померлий не складав. 04.12.2021 між [PERSON] та позивачем укладено догові про поділ спадкового майно, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лещінер Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1280. Відповідно до вказаного договору спадкоємці померлого дійшли згоди щодо поділу спадкового майна наступним чином: позивач отримала у спадщину автомобіль «Міцубісі Аутлендер», земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] отримав у спадщину кошти у сумі 185 161,81 грн, вклад у сумі 23 253,55 грн, вклад у сумі 15 503,92 грн, земельну ділянку на території Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області, частку у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 09.12.2021 позивач звернулася до приватного нотаріусу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій він розташований. 09.12.2021 нотаріусом було видано позивачеві Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Також 09.12.2021 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та у роз`ясненні зазначено, що у результаті проведення правової оцінки поданих документів встановлено, що придбаний у 1999 році житловий будинок площею 15,00 кв.м. був реконструйований, в результаті чого його площа збільшилася до 127,00 кв.м. про що свідчать дані з технічного паспорта. Крім того, у технічному паспорті є відмітка про те, що реконструкцію узаконено з посиланням на Дозвіл УДАБК № 069 від 30.01.2004. Згідно п. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції №7/5 від 07.02.2002 (втратив чинність 01.01.2013) на реконструйовані об`єкти нерухомого майна оформлення права власності проводилось з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності органами місцевого самоврядування фізичним особам за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документацій, державним булівельним нормам, стандартам і правилам. 3 викладеного випливає, що померлим після закінчення реконструкції об`єкта отримано документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта (Дозвіл УДАБК № 069 від 30.01.2004) але Свідоцтво про право власності на реконструйований об`єкт із зазначенням нової площі не отримано. У зв`язку з тим, що позивачем не подано Свідоцтво про право власності на реконструйований об`єкт, видача Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок не виявляється можливим. Для подальшого вирішення вказаного питання було рекомендовано звернутися до суду. 29.12.2021 нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на підставі відсутності у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва. Як вбачається з матеріалів справи, померлому за життя на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку належав на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 15 кв.м., З копії Дозволу УДАБК № 069 від 30.01.2004 та копій технічного паспорта на спірний будинок від 07.09.2001 та 22.12.2021, наявних в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] здійснена реконструкція будинку, вказаний будинок є завершений будівництвом, однак померлим не отримано на нього свідоцтво про власність та не здійснено державної реєстрації. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодємця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися досуду за правилами позовного провадження. Частиною третьою статті 12 та частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 81 ЦПК України). Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У даній справі встановлено, що за життя [PERSON] розпочав реконструкцію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , після закінчення померлим реконструкції об`єкта отримано документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта, що підтверджується відповідним дозволом УДАБК № 069 від 30.01.2004, але Свідоцтво про право власності на реконструйований об`єкт із зазначенням нової площі ним не отримано, що перешкоджає позивачеві отримати у встановленому порядку спадщину. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а тому заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved