Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

16 грудня 2022 року до суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, 16.10.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] . 05.09.2019 року о 21 год. 35 хв. на автодорозі Київ-Ковель 33 км., мала місце ДТП, за участю транспортного засобу «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Toyota», д.н.з. [NUMBER] з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність як водія автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: поліс № АМ/8076758. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 10.12.2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/8076758 на підставі страхового акту №19.59.8076758-7257 від 01.11.2019 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , складає 8 266,89 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в розмірі 8 266,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12627 від 04.12.2019 р. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 38.1. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Згідно з п.п. 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, на підставі вищезазначеного, у зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 8 266,89 грн. 01.12.2021 року між Фізичної особою-підприємцем [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» укладено Договір №1/Т про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до [PERSON] перейшло до Фізичної особи-підприємця [PERSON] . Оскільки досудове врегулювання спору не призвело до позитивного результату, так як відповідач відмовився виконувати вимоги претензії, позивач був змушений звернутися до суду. На підставі викладеного просила позов задовольнити. 21.12.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді О.Б. Калініченко 28.12.2022 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 03.01.2023 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 18.07.2023 року розпорядженням Солом`янського районного суду м. Києва щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передано до розгляду головуючому судді О.М. Букіній. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. 22 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.3 ст. 22 Цивільного кодексу України зазначає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27.03.92р.: «Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них». Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови). Судом встановлено, що 05.09.2019 року о 21 год. 35 хв. на автодорозі Київ-Ковель 33 км., мала місце ДТП, за участю транспортного засобу «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Toyota», д.н.з. [NUMBER] з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність як водія автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: поліс № АМ/8076758. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 10.12.2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керувала транспортним засобом «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , є єдиною винною особою, дії якої призвели до ДТП. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/8076758 на підставі страхового акту №19.59.8076758-7257 від 01.11.2019 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , складає 8 266,89 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в розмірі 8 266,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12627 від 04.12.2019 р. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 38.1. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Згідно з п.п. 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, на підставі вищезазначеного, у зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 8 266,89 грн. 01.12.2021 року між Фізичної особою-підприємцем [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» укладено Договір №1/Т про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до [PERSON] перейшло до Фізичної особи-підприємця [PERSON] . Оскільки досудове врегулювання спору не призвело до позитивного результату, так як відповідач відмовився виконувати вимоги претензії, позивач був змушений звернутися до суду. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Заборгованість відповідача перед Фізичною особо-підприємцем [PERSON] складає 8 266,89 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 8 266,89 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved