Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 18 листопада 2022 року він був звільнений з посади провідного економіста ДП «Чайка» за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні відповідач не здійснив повного розрахунку за фактично відпрацьований час з [PERSON] . Згідно розрахунковим листом за листопад 2022 року борг ДП «Чайка» з виплати заробітної плати [PERSON] становить 36524 гривень 93 копійки. Проте, лише 03 квітня 2023 року ДП «Чайка» виплатило на користь позивача грошові кошти у розмірі 33777 гривень 93 копійки. У зв`язку з цим, [PERSON] просив стягнути з ДП «Чайка» середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19 листопада 2022 року по 03 квітня 2023 року у розмірі 65287 гривень 80 копійок, а також невиплачену суму заробітної плати у розмірі 2747 гривень. 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.31-32). 3. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач та його представник [PERSON] підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказала на те, що в день звільнення [PERSON] було запропоновано отримати трудову книжку та розрахункові кошти, але останній відмовився це зробити. Перерахувати [PERSON] грошові кошти на картковий рахунок виявилось неможливим внаслідок блокування його рахунку у зв`язку з цим, починаючи з 17 серпня 2022 року всі виплати заробітної плати проводились за його бажанням у касі підприємства. ДП «Чайка» направляло листи за адресою місця проживання [PERSON] з пропозицією отримати розрахункові кошти та трудову книжку, проте всі поштові відправлення були повернуті на адресу відправника. 03 квітня 2023 року [PERSON] отримав всі належні йому при звільненні грошові кошти у касі підприємства. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] працював в ДП «Чайка» на посаді провідного економіста (а.с.94, 114-115). На підставі наказу т.в.о. генерального директора ДП «Чайка» №188-к/тр від 18 листопада 2022 року [PERSON] був звільнений з роботи за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.97). Згідно копії розрахункового листа за листопад 2022 року (а.с.15) вбачається, що розмір заборгованості ДП «Чайка» перед [PERSON] з виплати заробітної плати становить 36524 гривень 93 копійки. 03 квітня 2023 року ДП «Чайка» виплатило [PERSON] грошові кошти у розмірі 18010 гривень 93 копійки, 7798 гривень, 7969 гривень та 2747 гривень, що у загальному розмірі становить 36524 гривень 93 копійки. Вказана обставина підтверджується копіями відомостей на виплату готівки №361-364 та відміткою позивача про отримання коштів (а.с.103-106). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані главою ІІ «Колективний договір», главою VII «Оплата праці» КЗпП України. 5. Норми права, якими суд керується при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. У відповідності\~до ст.116\~КЗпП України\~при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про нараховані\~суми,\~належні працівникові\~при звільненні,\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~письмово повідомити\~працівника перед\~виплатою зазначених\~сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц (провадження №61-23170сво18) викладено висновок про те, що відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117\~КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган). Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 рок у справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21) стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними у передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). 5.2.\~норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що 03 квітня 2023 року [PERSON] були виплачені грошові кошти у розмірі 36524 гривень 93 копійки. У такий спосіб ДП «Чайка» у повному обсязі виплатило позивачу всі належні йому при звільненні грошові кошти. При цьому, твердження позивача стосовно виплати йому грошових коштів не у повному обсязі, а саме недоотримання ним грошових суми у розмірі 2747 гривень, у повній мірі спростовується відомостями на виплату готівки (а.с.103-106). [PERSON] направлялись листи №20-22/866 від 18 листопада 2022 року, №20-23/18 від 11 січня 2023 року, №20-23/108 від 27 лютого 2023 року (а.с.116-118), якими ДП «Чайка» пропонувало отримати розрахунок в бухгалтерії або надати реквізити на перерахунок коштів. Вказані листи були направлені за адресою місця проживання позивачу, яка в тому числі вказана ним при зверненні до суду з даним позовом. Незважаючи на це, вказані листи були повернуті на адресу ДП «Чайка» з довідками ф.20 «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.119-121). За змістом акту від 27 січня 2023 року (а.с.107), складеного провідним бухгалтером, заступником генерального директора та бухгалтером І категорії ДП «Чайка», вбачається, що 27 січня 2023 року [PERSON] звернувся до бухгалтерії ДП «Чайка», щоб дізнатись чи перерахували йому кошти. Банківська картка, на яку раніше нараховувалась заробітна плата виявилась неактивна (заблокована або закінчився термін придатності). У зв`язку з цим бухгалтерія підприємства не змогла перерахувати кошти. У зв`язку з цим, [PERSON] було запропоновано надати номер картки для перерахування коштів, на що останній відмовився надавати такі дані без пояснень причини. Крім цього, згідно акту від 03 квітня 2023 року (а.с.83) [PERSON] , прийшовши до адмінбудівлі ДП «Чайка» за розрахунковими коштами мав неадекватний вид та поведінку. При цьому, відмовлявся підписувати відомість про видачу готівки. Після дзвінка в поліцію підписав всі необідні документи. Таким чином, позивач ухилявся від надання банківських реквізитів для перерахунку йому коштів або явки до бухгалтерії за отриманням коштів. Тому, суд приходить до переконання щодо відсутності вини ДП «Чайка» в затримці виплати [PERSON] грошових коштів при звільненні. У зв`язку з цим, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених позивачем судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed