Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивачі у квітні 2017 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони [PERSON] , з 30 червня 1977 року, та [PERSON] , з 08 травня 1981 року, до цього часу зареєстровані та проживають за адресою: квартира [ADDRESS] . Свої вимоги позивачі мотивують тим, що третя особа [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , якому відповідно до ордеру на жиле приміщення № В131693 від 05 березня 1970 року, виданого відповідно до Розпорядження Печерської районної державної адміністрації від 23.02.1970 року № 8536, з сім`єю з чотирьох осіб надано право зайняття жилого приміщення жилою площею 41,90 кв.м., яке складається з 3-х кімнат в квартирі за адресою: [ADDRESS] в подальшому на підставі рішення Виконкому Київської міської Ради народних депутатів № 149 від 13 лютого1990 року змінено на бульвар Ромена Ролана 5/8. В зв`язку зі смертю [PERSON] , відповідно до Розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 671 від 26 квітня 2005 року в договір найму жилого приміщення на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , жилою площею 40,6 кв.м. було внесено зміни шляхом укладення його з третьою особою [PERSON] . Станом на дату подання позову, крім третіх осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в інтересах неповнолітньої [PERSON] , зареєстровані позивачі [PERSON] та [PERSON] . В подальшому, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Ухвалою суду від 12 травня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 06 березня 2018 року розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 27 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання. 25.05.2020 р. в судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] заявив повторне клопотання про зупинення провадження по вищезазначеній справі, оскільки ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23.07.2018 р. під головуванням судді Петренко Н.О. у справі №759\\13194\\17 скасовано Постановою Апеляційного суду від 25.09.2018 р..При цьому зазначив, що ухвала Святошинського районного суду м. Києва по справі за № 759\\13194\\17 -ц, була основною підставою для зупинення провадження по справі №759\\6521\\17-ц під головуванням судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. Ухвалою суду від 25.05.2020 року зупинено провадження по справі. 03 червня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. 16 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання представника позивачів адвоката М.І.Конопат про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , що належать третім особам по справі і знаходиться у їх власності та заборонити її відчуження. Ухвалою від 20 грудня 2021 року накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 912459080000, загальна площа 58,6 кв.м., житлова площа 39,3 кв.м., що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності (без номера та серії) від 31 березня 2016 року, та заборонити її відчуження, до винесенням рішення по даній справі та набуттям по ньому чинності, з встановленням заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про право власності, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 912459080000, загальна площа 58,6 кв.м., житлова площа 39,3 кв.м., що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності (без номера та серії) від 31 березня 2016 року, та заборонити її відчуження, до винесенням рішення по даній справі та набуттям по ньому чинності, з встановленням заборони будь- яким особам вчиняти дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про право власності, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 912459080000, загальна площа 58,6 кв.м., житлова площа 39,3 кв.м., що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності (без номера та серії) від 31 березня 2016 року, та заборонити її відчуження, до винесенням рішення по даній справі та набуттям по ньому чинності, з встановленням заборони будь- яким особам вчиняти дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про право власності, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до розгляду зазначеної вище справи по суті та набуттям її законної сили. Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року провадження по справі зупинено до постановлення судового рішення Святошинським районним суду міста Києва у справі 759/26944/21, яка перебуває на розгляді у судді Святошинського районного суду міста Києва Журибеди О.М. Ухвалою від 09 жовтня 2023 року поновлено провадження по справі. 26 липня 2023 року у справі № 759/26944/21, яка перебувала у провадженні судді Святошинського районного суду міста Києва Журибеди О.М. винесено рішення. Суд своїм рішенням ухвалив у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити. Постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2024 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року, задоволено частково. Апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2023 року задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, в іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2023 року залишити без змін. Апеляційну скаргу [PERSON] на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року задовольнити частково. Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року змінено в частині визначення суми стягнення з [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу, зменшивши її розмір до 15000 грн. на користь [PERSON] , та до 15000 грн. на користь [PERSON] ." Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Конопат М.І. в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив задовольнити позов, при цьому зазначив, що дана справа знаходиться у провадженні суду з 2017 року, представник та треті особи недобросовісно користуються своїми правами, та систематично присилають клопотання про відкладення справи, а тому просив суд винести рішення по справі. Представник відповідача Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду листа від 13 червня 2017 року, відповідно до якого просив розглянути справу у його відсутність, рішення постановити відповідно до чинного законодавства . Третя особа [PERSON] , який представляє інтереси неповнолітньої [PERSON] в судове засідання не з"явився, судом повідомлявся належним чином. Представник третьої особи: [PERSON] в судове засідання не з"явився, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з"явилася, судом повідомлялася належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності зазначених вище осіб на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оскільки зазначена вище справа перебуває в провадження тривалий час, а саме з 03.05.2017 року . Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, в зв"язку з неявкою в судове засідання сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини 2 статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Згідно статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Інформаційної довідки видно, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули право власності на спірну квартиру 15 квітня 2016 року, дане право зареєстровано за ними та внесено до Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, який був чинний на момент оформлення нерухомості. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули право власності на спірну квартиру відповідно до розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 132 від 31 березня 2016 року щодо приватизації квартири [ADDRESS] та Свідоцтва про право власності (серія та номер, б/н), виданого 31 березня 2016 року на підставі розпорядження органу приватизації Святошинської районної у місті Києві. Оскільки приватизація квартири [ADDRESS] , була з порушенням частини 2 статті 8 Закону України ?Про приватизацію державного житлового фонду? та була проведена без участі позивачів, які з 30 червня 1977 року, [PERSON] , та з 08 травня 1981 року, [PERSON] , постійно мешкають в даній квартирі, то розпорядження № 132 від 31 березня 2016року, а також Свідоцтво про право власності на житло, видане на підставі вказаного розпорядження є незаконними та підлягають скасуванню Позивачі [PERSON] та [PERSON] участі в приватизації не приймав, що є грубим порушенням вимог статі 71 ЖК України та статі 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Статтею 9 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Відповідно до абзацу 2 частини 1 статі 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до статті 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, передача квартир, які підлягають приватизації, здійснюється у спільну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цій квартирі. Наслідком порушення вимог частини 2 статі 8 закону України "Про приватизацію житлового фонду" може бути визнання приватизації недійсною. Як випливає з матеріалів справи та рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 січня 2024 року на час приватизації спірної квартири, у ній постійно проживала сім`я у складі позивачів: [PERSON] та [PERSON] і третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак приватизація спірної квартири була проведена органом приватизації з порушенням норм чинного законодавства, адже заяву про надання згоду на приватизацію спірної квартири позивачі: [PERSON] та [PERSON] не подавали, тобто позивачі згоду на вчинення даного правочину не надавав. Згідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, рішення органу приватизації в частині передачі у приватну власність квартири [ADDRESS] та видане на його підставі свідоцтво про право власності є незаконними, що є підставою для визнання його недійсними та вказані порушення впливають на право позивачів приймати участь в приватизації.

Outcome: approved