Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

11.03.2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що 19.08.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2037236490, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 17132,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 0,01% річних та остаточним терміном повернення кредиту 19.08.2023 року. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом 01.11.2023 року становить 12094,75 грн.,яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 12092, 78 грн.; заборгованості за відсотками -1,97 грн. Крім того, 04.11.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2037940323, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 28044,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 0,01% річних, щомісячною комісією за управління кредитом 3% від суми кредиту, з остаточним терміном повернення 04.11.2023 року. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом 01.11.2023 року становить 26 355,81 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 21 444,85 грн.; заборгованості за відсотками - 3,36 грн.; заборгованості за комісією за рахункове обслуговування - 4 907,60 грн. Крім того, 03.02.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2035530810 який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та Договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карт. За умовами договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договору та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» (№2035530810 _CARD від 03.02.2021), та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. На картковий рахунок відповідача встановлено кредитний ліміт, визначено за користування кредитом нарахування процентів у розмірі 5 % у місяць. На виконання умов договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, а відповідач взяті на себе зобов`язання виконував з істотним порушенням умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором №2035530810 _CARD від 03.02.2021, розмір якої станом на 10.10.2023 року становить 29683,98 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5198,47 грн.; заборгованості за відсотками -655,16 грн.; заборгованості за прострочене тіло кредиту - 11 401,53 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 12 428,82 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути заборгованість за зазначеними кредитними договорами, що в загальній сумі складає 68134,54 грн., а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву не надала. Заяви та клопотання сторін. Представник позивача надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Інших заяв та клопотань по справі не надійшло. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.03.2024 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі„ розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 19.08.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2037236490, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 17132,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 0,01% річних та остаточним терміном повернення кредиту 19.08.2023 року. Згідно розрахунку, заборгованість за кредитним договором №2037236490 від 19.08.2021 року станом 01.11.2023 року становить 12094,75 грн.,яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 12092, 78 грн.; заборгованості за відсотками -1,97 грн. 04.11.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2037940323, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 28044,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 0,01% річних, щомісячною комісією за управління кредитом 3% від суми кредиту, з остаточним терміном повернення 04.11.2023 року. Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором №2037940323 від 04.11.2021 року станом 01.11.2023 року становить 26 355,81 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 21 444,85 грн.; заборгованості за відсотками - 3,36 грн.; заборгованості за комісією за рахункове обслуговування - 4 907,60 грн. 03.02.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2035530810 який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та Договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карт. За умовами договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договору та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» (№2035530810 _CARD від 03.02.2021), та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. На картковий рахунок відповідача встановлено кредитний ліміт, визначено за користування кредитом нарахування процентів у розмірі 5 % у місяць. Згідно розрахунку, заборгованість за кредитним договором №2035530810 _CARD від 03.02.2021 станом на 10.10.2023 року становить 29683,98 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5198,47 грн.; заборгованості за відсотками -655,16 грн.; заборгованості за прострочене тіло кредиту - 11 401,53 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 12 428,82 грн. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе за кредитними договорами зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 525,526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором. Частина 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати) майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позиковадець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 44/951912 (№14-10цс18) зазначено, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст.530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved