Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 586750723 у розмірі 18 902, 32 грн., з яких: 13 280, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 622, 32 грн. - сума заборгованості за відсотками та кредитним договором № 0963608429 у розмірі 51 670, 00 грн., з яких: 4 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 47 670, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що 08.04.2021р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 586750723. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 140 від 29.06.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між TOB «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 586750723. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18 902, 32 грн., з яких: 13 280 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 622, 32 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Також 05.03.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики № 0963608429. Договір позики підписано шляхом підписання Акценту оферти від 05.03.2021 року. 22.06.2022 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ«ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 22/06-22 у відповідності до умов якого, ТзОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Інфінанс» права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 року до Договору факторингу 22/06-2022 від 22.06.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51 670, 00 грн., з яких: 4 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 47 670, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафнихсанкцій. Всупереч умовам Договорів, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розпорядженням № 31 від 16 квітня 2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Мельничук І.І. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до позовної заяви 08.04.2021 року між TOB «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №586750723. 28.11.2018 року між TOB «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Також позивач вказує, що відповідно до Реєстру боржників від №140 від 29.06.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 586750723. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс`Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Зазначає, що позивачем в свою чергу не надано доказів факту відступлення права грошової вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №586750723 08.04.2021 від первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Кредитний договір №586750723 був укладений 08.04.2021,, а Договір факторингу №28/1118-01, за яким «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018 року, відповідно задовго до того, як був укладений безпосередньо сам кредитний договір. Окрім цього, реєстр прав вимог по формі встановленому у відповідному додатку до додаткової угоди № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року передбачений п. 4.1 додаткової угоди в матеріалах справи відсутній, що вказує на безпідставність доводів позивача. Разом з цим, у матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №20102022 від 22.10.2022 року. Відтак, в матеріалах справи відсутній реестр прав вимог по формі встановленому у відповідному додатку до додаткової угоди № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та акт прийому-передачі реєстру боржників до договору Факторингу №20102022 від 22.10.2022 року, що свідчить про недоведеність набуття права вимоги позивачем за кредитним договором №586750723. Щодо Договору позики N20963608429, зазначає наступне. Відповідно до позовної заяви 05.03.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики №0963608429. 22.06.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК`ЄАПБ» укладено Договір факторингу №22/06-22, у відповідності до умов якого «Інфінанс» передає ТОВ «ФК`ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК`ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Позивач зазначає, що відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 року до Договору факторингу №22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51 670 грн., з яких: 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 47 670 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивачем не доведено належними та допустимим доказами набуття права вимоги за вказаним договором позики, адже акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №22/06 -22 від 22.06.2022 не містить інформації про передання права вимоги заборгованості до відповідача за договором позики від 05.03.2021 року, а витяг з реєстру боржників до договору не містить підписів уповноважених осіб клієнта та фактора, засвідчений лише особою, яка сформувала цей витяг. Варто наголосити, що позивачем не долучено до позовної заяви копії Договору позики №0963608429, що свідчить про відсутність між сторонами будь-яких зобов`язань. Більше того, матеріали справи не містять розрахунку заборгованості складених первісними кредиторами, а наданий розрахунок заборгованості за договором укладеним з «Інфінанс» складено не з дати укладення договору, а пізніше, починаючи з 22.06.2022 року по 30.11.2023 року. Крім того надані розрахунки не містять алгоритму та формули, не дають можливості встановити порядок утворення суми заборгованості та її складові. Розмір відсотків за кредитними договорами нараховані незаконно, оскільки фактично нараховані вже після закінчення строку дії договору позики. Також варто наголосити, що вони нараховані за більший строк, ніж це передбачено договором. Відповідно до акцепту оферти від 05.03.2021 року на укладення Договору надання позики, кредит надається в розмірі 4 000 грн. зі сплатою відсотків 1,75% за один день користування кредитом, строк кредитування на 30 днів, відповідно до 04.04.2021 року. Отже, строк кредитування за Договором закінчився 04.04.2021, кредитор має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору по 04.04.2021 року. Таким чином розмір заборгованості за відсотками за Договором позики №0963608429 від 05.03.2021 міг би становити 2100 грн. з розрахунку (4 000 грн. х 1,75% х 30 днів). Відтак, в матеріалах справи відсутній даний Договір позики №0963608429, нараховано відсотки поза межами строків дії договору та за більший строк, ніж це передбачено, позивачем не було доведено набуття права вимоги за вказаним договором позики, адже акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 22/06 -22 від 22.06.2022 не містить інформації про передання права вимоги заборгованості до відповідача за договором позики від 05.03.2021, а витяг з реєстру боржників до договору Факторингу не містить підписів уповноважених осіб клієнта та Фактора, засвідчений лише особою, яка сформувала цей витяг. На підставі наведеного, просить в задоволенні позовних вимог, відмовити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог, слід відмовити, виходячи з наступних з наступних підстав. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 08.04.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 586750723. Згідно з п. 1.1. договору № 586750723 від 08.04.2021 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало позичальнику кредит на суму 13 820, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2 цього договору передбачено надання кредиту строком на 126 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Вказаний кредитний договір містить особисті дані відповідача, його паспортні дані, місце проживання, податковий номер, електронну адресу. Факт перерахування кредитних коштів [PERSON] підтверджується платіжними дорученнями від 08.04.2021 року на суму 13 2080, 00 грн. 31.12.2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, яким договір викладено у новій редакції. Згідно п. 2.1. договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити факторові право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 4.1 договору наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги. До матеріалів справи не додано доказів підписаного реєстру прав вимоги до відповідача за договором від 08.04.2021 року, згідно з умовами даного договору у редакції від 31.12.2020 року. 20.10.2020 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон плюс» 20.10.2022 укладено договір факторингу №20102022. Згідно з доданим витягом з реєстру прав вимоги №1 від 20.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 [PERSON] вказана боржником по кредитному договору № 586750723 на суму 18 902, 32 грн., в тому числі 13 280, 280 грн. - заборгованість по основному боргу та 5 622, 32 грн. - заборгованість по відсотках. До матеріалів справи позивачем також додано розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 21.10.2022 року по 30.11.2023 року. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач стверджує, що на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 586750723. Проте, суд вказані доводи сторони позивача приймає критично з урахуванням наступного. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороною позивача не надано суду доказів отримання позивачем права вимоги за договором кредиту та суми боргу, яка передана за договором факторингу. Письмові матеріали справи не містять договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, на який позивач посилається у позовній заяві, так і доказів на виконання п. 4.1 додаткової угоди № 26 до договору факторингу № 28/111/-012 від 28.11.2018, на підставі яких можна дійти висновку про перехід права вимоги за договором кредиту № 586750723 до ТОВ «Таліон Плюс». 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. Згідно витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18 902, 32 грн., в тому числі 13 280, 280 грн. - заборгованість по основному боргу та 5 622, 32 грн. - заборгованість по відсотках, проте суд вказане до уваги не приймає, оскільки відсутні докази на виконання вимог п. 4.1 додаткової угоди № 26 від 31.12.2020, що свідчили б про передачу права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», а в подальшому до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року, справа №914/868/17, також вказано, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Позивачем не доведено факту відступлення права дійсної грошової вимоги ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 586750723 від 08.04.2021 від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі реєстру прав вимоги. Таким чином, позивач в даному випадку не довів порушення своїх прав відповідачем, а відтак вказані позовні задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 05.03.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 0963608429/1. Договір позики підписаний шляхом підписання Акцепту оферти від 05.03.2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0963608429/1 від 05.03.2021 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети № 3514070 від 05.03.2021 року. Договір підписано, одноразовим електронним ідентифікатором 5u115v. Згідно вказаного договору, [PERSON] надано кредит в сумі 4 000 грн. зі строком користування 30 днів, строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка 1, 75 % за один день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка 638, 75 %, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. 22.06.2022 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «Інфінанс» укладено договір факторингу № 22/06-22, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави вимкнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Також, сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в додатку № 1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку № 4 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору. Вказаний додаток сторона позивача не надала до суду, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників формі, встановленій у додатку №1 до договору. Відповідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0963608429 у розмірі 51 670, 00 грн., як складається з 4 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 47 670, 00 грн. сума заборгованості за відсотками. Однак даний витяг не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТзОВ «Інфінанс», а підписаний лише ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Окрім того, представником позивача, надано суду договір факторингу не в повному обсязі, а саме, після аркушу № 3, який закінчується п. 2.2, слідує аркуш, який розпочинається з п. 3.8, що не дає суду можливості дослідити всі умови такого. В силу вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року у справі № 301/2368/14-и зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтверджений обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також покликався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування-їх на рахунок останніх, позивачем не надано. Крім цього, як відзначив Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 року в справі № 916/2286/16, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості. Окрім того, на підтвердження позовних вимог представником позивача долучено розрахунки заборгованості за кредитними договорами. Однак, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Водночас, долучені розрахунки заборгованості, які досліджені судом, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ними, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача. Враховуючи викладене вище, представником позивача не надано первинних документів щодо заборгованості за кредитними договорами, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача за вищевказаними кредитними договорами. Отож, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу вимог ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити. За ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивачу судовий збір стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed