Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

28.02.2024 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просив припинити стягнення з нього на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу виданого 19.02.2024 Зміївським районним судом Харківської області у справі 621/364/24, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат понесених позивачем за подання позову до суду. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом\~Зміївського районного\~суду Харківської\~області від\~19\~лютого 2024\~року по\~справі №\~621/364/24\~стягнуто з\~ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , не працюючого, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2024 і до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, з грудня 2023 року син [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком, позивачем по справі [PERSON] та знаходиться на повному його утриманні. Тоді як дочка [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю, відповідачем по справі [PERSON] . [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Тоді, як відповідачка [PERSON] та спільна дочка [PERSON] , 2012 року народження хоча й зареєстровані за вказаною адресою, однак фактично не проживають. Разом з тим, не дивлячись на той факт, що малолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні, відповідач ініціювала процедуру стягнення аліментів на утримання не лише дочки, а й сина. З урахуванням викладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 11 березня 2024 року провадження по справі відкрито у спрощеному позовному провадженні та призначено судове засідання на 28.03.2024. 27.03.2024 до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого, остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог, з посиланням на обрання позивачем неналежного способу захисту свої прав (а.с. 23-28). 28.03.2024 за клопотанням позивача судове засідання відкладено до 16.04.2024. 16.04.2024 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надав до канцелярії суду заяву відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за її відсутності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~статей\~ 76-81 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого повторно 15.02.2024 Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 107 (а.с. 9) 25 вересня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ", копія актового запису № 217 (а.с. 8). 19 лютого 2024 року Зміївським районним судом Харківської області видано судовий наказ (судова справа № 621/364/24) яким з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2024 і до досягнення дітьми повноліття. Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядав обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. ( частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України, той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину-однієї чверті, на двох дітей-однієї третини, на трьох і більше дітей-половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 15.02.2024 депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Разом з тим, за вищевказаною адресою фактично проживають лише [PERSON] та його син [PERSON] . [PERSON] та спільна дочка [PERSON] за вказаною адресою не проживають з грудня 2023 року (а.с. 7 зворот). Позивачем зазначено, що спільний малолітній син сторін [PERSON] , 2012 року народження, після фактичного припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , залишився проживати разом з батьком і з грудня 2023 року, постійно проживає разом з позивачем по справі [PERSON] та знаходиться на його утриманні, вказані факти відповідачем не спростовувалися. Тобто, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає спільно із своїм батьком [PERSON] по [ADDRESS] та повністю знаходиться на утриманні батька, що підтверджує підстави для припинення стягнення з [PERSON] аліментів на користь відповідача [PERSON] , на утримання сина [PERSON] . У відповідності до частини 2 статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Положеннями частини 2 статті 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати аліментів або заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність передбачених законом обставин. Відтак, з урахуванням предмета спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Крім того, обставина, що має істотне значення для правильного вирішення справи є утримання [PERSON] малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , наслідком чого є відсутність для примусового стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Зміївського районного суду Харківської області від 19.02.2024 по справі 621/64/24. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 18 Сімейного кодексу України, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статті 197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до статті 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з частиною 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає спільно із своїм батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні, в тому числі, й на дату звернення відповідачкою до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення на її користь аліментів, зокрема на утримання сина [PERSON] так і на дату видання судового наказу від 19.02.2024 по справі № 621/364/24. Відповідач [PERSON] обставини викладені позивачем у позові належними та допустимими доказами не спростовувала. Доводи відповідача щодо факту обрання позивачем неналежного способу захисту судом не приймаються, оскільки така обставина, як проживання та перебування дитини на утриманні одного з батьків не може розцінюватися як нововиявлена обставина, в розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] та необхідність припинення стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] на підставі судового наказу Зміївського районного суду Харківської області від 19.02.2024(справа № 621/364/24). Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 грн 20 к.

Outcome: approved