Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 08 листопада 2018 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачкою мають різні характери та погляди на життя, через що у їхній сім`ї виникають безпідставні сварки та непорозуміння. Відповідачка не поважає його як свого чоловіка, не рахується з його думкою, безвідповідально ставиться до своїх сімейних обов`язків, безпідставно влаштовує сварки, в ході яких ображає його нецензурною лайкою в присутності доньки, що негативно впливає на її виховання. Позивач також зазначив, що відповідачка в серпні 2023 року покинула сім`ю та виїхала за кордон, при цьому вона не цікавиться вихованням доньки. Позивач зауважує, що основною причиною розірвання шлюб є неповага відповідачки до нього та їх доньки. За час спільного життя господарства вони не ведуть та майже не спілкуються, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує, примирення не бажає, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. \~ \~ \~ \~За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 листопада 2018 року та від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що сторони разом не проживають і не підтримують сімейних стосунків. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідачку.

Outcome: approved