Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом, який в подальшому уточнив до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30.01.2007 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області, зареєстровано шлюб, актовий запис №05. Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області 18.11.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу діти стали проживати разом з матір`ю, яка увесь цей час чинить тиск та має негативний вплив на його дітей по відношенню до нього. Зазначає, що після припинення спільного проживання, його колишня дружина усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дітьми. На неодноразові прохання надати можливість бачитися із дітьми, відповідач відмовляє, штучно створює такі обставини через які позивач не може нормально спілкуватися з дітьми. На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що він розуміє свій батьківський обов`язок та бажає приймати участь у вихованні дітей.\~\~ Від представника відповідача - адвоката\~\~Колоса В.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд в задоволенні позову відмови, посилаючись на те, що відповідачка не чинить перешкод у спілкуванні позивача з дітьми, а позивач не надав суду належних, допустимих, переконливих доказів в обґрунтування своїх вимог. Представником позивача адвокатом Коноваленко С.О. до суду подано відповідь на відзив відповідно до якої зазначає, що саме наявність непорозумінь конфлікту та егоїстичних мотивів з боку відповідача і є метою звернення до суду з відповідною позовною вимогою про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, просить відзив відповідача визнати безпідставним та відхилити. Представник позивача - адвокат Коноваленко С.О. в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.\~ Представник відповідача - адвокат Колос В.М. в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити в їх задоволенні посилаючись на обставини викладені в відзиві.\~ Представник Служби у справах дітей Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області надав заяву про розгляд справи без їх участі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони раніше перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Так, Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області 18.11.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства» батьки та особи які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Згідно з ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Відповідно до статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно висновку Служби у справах дітей Ширяївської селищної ради про доцільність встановлення регламенту побачення та спілкування з дітьми встановлено регламент побачення та спілкування батька [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме: побачення з 10:00 години ранку до 18:00 години вечора суботи та неділі, кожні два тижні, без ночівлі та без супроводу матері (не за місцем проживання батька та не за місцем проживання матері); необмежене спілкування з дітьми, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми. Позивач зазначає, що відповідач фактично з моменту прийняття даного рішення відповідач ігнорувала висновок служби у справах дітей Ширяївської селищної ради та продовжувала чинити перешкоди його спілкуванню з дітьми та взяття участі у їх вихованні. Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву зазначає, що нею, як матір`ю дітей, не чиняться жодних перешкод у спілкуванні батька з дітьми. Так, долучені позивачем письмові докази до матеріалів справи не відносяться до предмету спору, не підтверджують та не спростовують факт наявності перешкод у його спілкуванні із дітьми та виконанні ним батьківських прав та обов`язків. Позовні вимоги [PERSON] не конкретизовані та не обґрунтовані. Зокрема, у позовній заяві не вказано та не доведено матеріалами справи які саме перешкоди чинить йому відповідач у спілкуванні з дітьми та які способи їх усунення. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 141, 157 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до норм ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків,з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Матеріали справи не містять інформації про те, що позивач звертався із заявами до Служби у справах дітей Ширяївської селищної ради, правоохоронних органів з приводу невиконання відповідачем висновку органу опіки та піклування Ширяївської селищної ради, щодо вжиття необхідних заходів для запобігання порушення відповідачем, матір`ю дітей, його права на зустрічі з дітьми та зобов`язання матері дітей виконувати встановлений регламент побачення та спілкування батька з дітьми, не містять актів на підтвердження чинення відповідачем перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми, участі у їх вихованні. Беручи до уваги усі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що достатніх доказів на підтвердження існування будь-яких перешкод у вихованні та спілкування із дітьми позивачем [PERSON] не надано. Відповідно до ст. 4 Конвенції Про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20.09.2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним і такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини; якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків. Тобто, діюче законодавство спрямоване на захист прав батьків щодо контакту зі своїми дітьми і керівним у вирішення спорів з даного питання визначає найвищий інтерес самої дитини. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що позивачем не доведено у відповідності до ст. ст. 79-81 ЦПК України факт вчинення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, а тому у такій позовній вимозі необхідно відмовити. Щодо позовної вимоги про визначення способу участі позивача у вихованні дітей суд прийшов переконання, що оскільки перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні суд\~\~не встановив, така вимога є похідною від основної у якій відмовлено, відсутністю доказів у відповідності до ст.ст. 78-81 ЦПК України з цього питання у матеріалах справи, суд прийшов висновку що в задоволенні такої необхідно відмовити. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Суд вважає, що сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування між собою та дітьми, і, враховуючи вік та інтереси дітей, за спільною згодою, визначити умови побачень, і це відповідатиме інтересам дітей та інтересам батьків, тобто буде справедливим по відношенню, як до дітей, так і до їх батьків. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору позивачу відшкодуванню не підлягають, у зв`язку з відмовою в позові. На підставі ст.ст. 15, 141, 153, 157-159 СК України,

Outcome: dismissed