Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду в з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що від шлюбу з відповідачем у них є неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] . 18 червня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу спільна дитина сторін залишилась проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу позивачка придбала у власність житловий будинок по [ADDRESS] . Їхня спільна з відповідачем дитина проживає в даному будинку разом з позивачкою, яка матеріально забезпечена і має можливість належним чином забезпечувати утримання дитини. Після розлучення позивачка неодноразово зверталась до відповідача надати згоду на здійснення реєстрації місця проживання їхнього сина за місцем її фактичного проживання в будинку що належить їй на праві власності, оскільки в будинку, в якому значиться зареєстрований їхній син, знаходиться в неналежному стані, а також на нього відсутні правоустановчі документи, що унеможливлює належним чином здійснювати його права та соціальні гарантії як неповнолітньої дитини, але отри мала постійну відмову. Відповідач проживає в будинку по [ADDRESS] в будинку, який належить [PERSON] , будинок знаходиться в неналежному стані і потребує ремонту, який ніхто не буде проводити. Позивач з відповідною заявою звернулась в орган опіки і піклування Талалаївської селищної ради, де в час виїзду відповідної комісії для проведення побутових умов проживання за місцем проживання відповідача, їх не було допущено до будинку. У будинку, де проживає позивачка разом з сином, створені всі умови для проживання розвитку та відпочинку дитини. Відповідач своєю поведінкою створює негативну атмосферу щодо утримання та виховання дитини. З часу розірвання шлюбу він жодного разу не цікавився його життям, процесом виховання. Позивачка 26 лютого2021 року уклала шлюб вдруге і проживає в будинку разом з чоловіком та їхньою спільною дитиною. Тому позивач просить суд визначити місцем проживання малолітнього сина [PERSON] місцем проживання його матер і [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою від 28 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20 березня 2024 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 20 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15 квітня 2024 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. У судовому засіданні по справі позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, оскільки відповідач не дає дозволу на реєстрацію місця проживання сина за адресою її місця проживання, їхній син зареєстрований в будинку, де проживає відповідач. Будинок знаходиться в непридатному стані для проживання дитини. стані. Позивач декілька разів намагалась вирішити з відповідачем це питання, але він не виходить на зв`язок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав, тому розгляд справи за згодою позивача проведений без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради Сердюк Ю.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю буде в інтересах дитини. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження серії [NUMBER] . У графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.12). Рішенням Талалаївського районного суду від 18 червня 2020 року, яке набрало законної сили 21 липня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено шлюбне. (а.с.8) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 26 лютого 2021 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.9) Згідно договору купівлі-продажу від 10.09.2021 року [PERSON] прийняла у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.16) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.11.2021 року [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.7) Згідно довідки зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.02.2023 року, виданої Талалаївською селищною радою, в [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON] , чоловік [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] проживає без реєстрації (а.с.11) Згідно акту про відвідування сім`ї [PERSON] від 17 жовтня 2023 року, проведеного фахівцями КУ «Центр надання соціальних послуг Талалаївської селищної ради» мікроклімат в сім`ї доброзичливий, у вітчима з Ростиславом дружні відносини. Дитина забезпечена одягом відповідно до віку, необхідними речами особисто ї гігієни, продуктами харчування. Створені всі умови для проживання, розвитку та відпочину дитини (а.с.15) Згідно витягу з Реєстру територіальної громади від 27.09.202 3року [PERSON] [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.13) Згідно довідки КП «Прилуцьке МБТІ» від 13.11.2023 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 27.06.1989 року (а.с.19). Згідно акту № 182 від 19.10.2023 року обстеження умов проживання [PERSON] по [ADDRESS] , обстеження не було проведено у звязку з відсутністю доступу до його житла. (а.с.17). Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що застосуванню підлягають наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно із ч. 8 ст 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Під час судового розгляду судом встановлено що сину сторін по справі [PERSON] [INFO] , на час розгляду справи немає 10 років, отже він є малолітнім, його зареєстроване місце проживання на даний час з батьком, який з часу розірвання шлюбу не поцікавився життям сина, процесом його виховання, його поведінка не дає позивачці вирішити питання реєстрації дитини за її місцем реєстрації і проживання, де створені всі умови для дитини, тому суд приходить до висновку, що визначення місцем проживання малолітнього сина за місцем проживання його матері, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, позивач у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Розглядаючи дану вимогу, суд виходить з наступного. Стаття 133 ЦПК України встановлює, що судові витрати складаються, зокрема, з судового збору. У відповідності до ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог і у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачкою при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 1211, 20 грн згідно платіжної інструкції від 28.02.2024 року (а.с.1), а оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому у відповідності до положень ст 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають до відшкодування відповідачем у повному розмірі. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved