Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Заявою-договором про надання споживчого кредиту № 2508121-601 від 11.11.2021 року, яка станом на 28.01.2024 року становить 166 556,37 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.11.2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] , було укладено Заяву-договір № 2508121-601, відповідно до умов якої, [PERSON] отримав кредит у розмірі 122 235 грн. на строк 48 місяців, зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом та 2,5 % щомісячно комісія за обслуговування кредиту. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язувався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та інші платежі. У порушення умов кредитного договору від 11.11.2021 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 28.01.2024 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 166 556,37 грн., а саме: 114 590,31 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 51 966,06 грн. - заборгованість по процентам. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У своїй заяві зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подав. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Ураховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що 11.11.2021 року [PERSON] підписав Заяву-договір № 2508121-601 про надання споживчого кредиту. У відповідності до умов договору від 11.11.2021 року [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 122 235 грн. на строк 48 місяців, які відповідно до умов договору перераховуються на поточний рахунок № [NUMBER] , операції за якими здійснюються із використанням електронних платіжних засобів. Тип та мета кредиту: кредит на власні потреби/кредитна рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі. Проценти за користування кредитом: 0,01% річних. Комісія за обслуговування кредиту: 2,5% щомісячно. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за Договором та надав [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Як вбачається із Розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем [PERSON] , станом на 28.01.2024 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 166 556,37 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі, прострочена) 114 590,31 грн.; заборгованість по річних процентах (в тому числі прострочених) 16,10 грн.; заборгованість по щомісячних процентах (в тому числі, прострочених) 51 949, 96 грн. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ «Таскомбанк до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви-договору про надання споживчого кредиту № 2508121-601 від 11.11.2021 року між банком та [PERSON] 11.11.2021 року укладено кредитний договір. Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 122 235 грн. на строк 48 місяців, зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом та 2,5 % щомісячно комісія за обслуговування кредиту. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 28.01.2024 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 166 556,37 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі, прострочена) 114 590,31 грн.; заборгованість по річних процентах (в тому числі прострочених) 16,10 грн.; заборгованість по щомісячних процентах (в тому числі, прострочених) 51 949, 96 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved