Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 14 березня 2024 року представник Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання. 2. Позовні вимоги обґрунтован тим, що орган опіки та піклування Великодедеркальської сільської ради просить вирішити питання про позбавлення батькіських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 15.02.2024 року в Республіці Польща загинула [PERSON] , [INFO] на утриманні якої було двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний 20.09.2018 року Шумським районним судом. Після розлучення [PERSON] переїхав жити до м.Одеса, де й і живе на даний час. З дітьми не спілкувався, не цікавився їхнім життям, не допомагав матеріально. Дана сім`я не стояла на обліку сектору служби у справах дітей Великодедеркальської сільської ради. У зв`язку із смертю матері дітей [PERSON] та [PERSON] було тимчасово влаштовано, згідно розпорядження сільської ради голови від 22.02.2024 року, в сім`ю старшої сестри [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , відмовився забрати до себе та виховувати [PERSON] та [PERSON] , мотивуючи відмову важкими сімейними обставинами та погіршення стану здоров`я, та не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав, про що свідчить нотаріально посвідчена його заява від 22.02.2024 року №338. Враховуючи вищевикладене, комісія з питань захисту прав дитини Великодедеркальської сільської ради вирішила рекомендувати органу опіки та піклування звернутися з позовною заявою до Шумського районного суду щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за неналежне виконання покладених батьком обов`язків. Представник позивача зазначає, що оскільки вище зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності необхідно розцінювати як ухилення батька від виховання дітей, свідомого нехтування ним своїх батьківських обов`язків, а утримання і виховання батьків, надання їм матеріальної допомоги є їх обов`язком, просить позовні вимоги задоволити та позбавити батькіських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути із відповідача аліменти на їх утримання. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 18 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 11 квітня 2024 року. 4. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак представив письмову заяву про повне підтримання позовних вимог та слухання справи у їх відсутність. 5. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак в метеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява про розгляд справи у його відсутності із повним визнанням позовних вимог позивача. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.07.2008 року Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , у с. Гриньківці, Шумського району Тернопільської області, батьки якої: [PERSON] та [PERSON] . 8. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.12.2009 року Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , у с. Гриньківці, Шумського району Тернопільської області, батьки якого: [PERSON] та [PERSON] . 9. Судом було встановлено, що 15.02.2024 року в Республіці Польща померла мати неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується витягом зі свідоцтва про смерть, який відповідає змісту свідоцтва про смерть з позначенням: [NUMBER] від 20.02.2024 року. 10. Із розпорядження Великодедеркальської сільської ради № 38-од від 22.02.2024 року «Про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в сім`ю сестри» слідує, що на період вирішення питання про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштувати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в сім`ю старшої сестри [PERSON] , [INFO] , жительки с.Гриньківці, Кременецького району Тернопільської області. 11. Відповідно до довідки (про склад сім`ї) № 49 від 28.02.2024 року виданої Матвіївським старостинським округом Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що за адресою [ADDRESS] склад зареєстрованих такий: [PERSON] , [INFO] - заявник (тимчасовий опікун неповнолітніх дітей), [PERSON] , [INFO] - сестра, [PERSON] , [INFO] - брат, [PERSON] , [INFO] - баба. 12. Згідно із акту обстеження умов проживання [PERSON] , жительки [ADDRESS] від 20.02.2024 р. слідує, що в будинку останньої зроблений косметичний ремонт, чисто, охайно, для дітей створені усі умови. 13. Як вбачається із заяви [PERSON] , [INFO] , останній повідомляє суд та всі інші компетентні органи, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношеню до його дітей, батьком яких він записаний у свідоцтві про їх народження, із змістом позовної заяви щодо позбавлення його батьківських прав ознайомлений, із обставинами, викладеними в позовній заяві згідний, заперечень немає, що стверджується заявою [PERSON] , яка посвідчена 22.02.2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. та зареєстрована в рестрі за №338. 14. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Великодедеркальської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є уродженцями с.Гриньківці, Кременецького району Тернопільської області затвердженого рішенням виконавчого комітету Великодедеркальської сільської ради від 12.03.2024 року № 21, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей. ІV. Оцінка Суду. 15. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 16. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 17. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 18. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 19. Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. 20. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 21. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. 22. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для позбавлення батьківських прав. 23. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 24. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 25. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. 26. Згідно із вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 27. Відповідно до вимог ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 28. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 29. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 30. Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. 31. В силу вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. 32. Згідно ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Так, відповідачу, як батькові дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України) 33. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 34. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом з`ясовано, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім життям та станом здоров`я, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не виявляє до них батьківської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання та не приймає участі у вихованні неповнолітніх дітей. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 35. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дітей, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином та дочкою досить тривалий час по відношенню до віку дітей, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме не вчинення. За вказаних обставин, беручи до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини Великодедеркальської сільської ради, з метою забезпечення прав неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виходячи саме із інтересів дітей, суд приходить до переконання про те, що позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей є підставною та підлягає до задоволення. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому СК України. 36. Відповідно до ч. 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. 37 Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не бере участі в утриманні дітей, матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов`язки по їх утриманню. 38. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 39. Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала б при сумісному проживанні з обома батьками. 40. Положеннями ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. 41. Згідно з положеннями ч.1 ст. 182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 42. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своїх дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по їхньому вихованню, тому доцільно позбавити його батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дітей у встановленому законом розмірі, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін і вважає за необхідним визначити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 43. При цьому, суд зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 44. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із чим, оскільки в даних правовідносинах позивач звільнений від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідача у розмірі 6 056 грн. 00 коп. судового збору за дві позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved