Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №26200000015199 від 02.10.2018 року у розмірі 23438,28 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.10.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №26200000015199 на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 9304,21 грн., строком на 12 місяців з можливим подовженням строку дії кредитної лінії зі сплатою процентів в розмірі 48% річних за строкову заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: в розмірі 2,0% від суми кредиту. У подальшому від первісного кредитора право вимоги було передано ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу №12/07/23 від 12.07.2023 року строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року, яке в свою чергу відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС». АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит, але позичальник кредит не погашає, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 04.03.2024 року, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Сторони належним чином повідомлені про розгляд даної справи в суді. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З боку відповідача у встановлений ухвалою суду строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір №26200000015199 про встановлення кредитного ліміту, на підставі якого відповідачу встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 11200,00 грн. Відповідно до п. 1.2.2 договору строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня встановлення кредитного ліміту, згідно п. 1.2.3 процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 48,00% річних, за прострочену заборгованість за кредитом 56% річних, згідно п. 1.2.4 договору щомісячна комісія за користування лімітом кредитної лінії становить 2,0% від фактичної заборгованості за кредитом. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 89,88% (а.с.15). 12.07.2023 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу №12/07/23, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників (а.с.36-39). 29.01.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до боржників вказаними у Реєстрі боржників (а.с.31-34). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29/01/24-01 від 29.01.2024 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23572,88 грн. (а.с.103). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №26200000015199 від 02.10.2018 року станом на 11.07.2023 року загальна заборгованість складає 23438,28 грн. з яких: залишок строкового кредиту - 5965,60 грн.; залишок нарахованих строкових відсотків - 367,07 грн.; залишок нарахованих строкових комісій - 119,31 грн.; залишок простроченого кредиту - 3338,61 грн.; залишок прострочених відсотків - 9688,48 грн.; залишок прострочених комісій - 3959,21 грн. (а.с.9-12). Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Уклавши договір факторингу №12/07/23 від 12.07.2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Договір факторингу №29/01/24-01 від 29.01.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається з матеріалів справи, кредитор свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню, а право позивача на повернення кредиту та сплату процентів захисту. Що стосується заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. За правилами ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження надання правової допомоги адвокатом, суд дійшов висновку, про відмову у задоволення вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн., оскільки не надано доказів витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до ст.137 ЦПК України (розрахунки часу і обсягів робіт, квитанції). До позовної заяви додано лише Договір надання правничої допомоги №16/02/24 від 16.02.2024 року та Додаткову Угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги з 16/02/24 від 16.02.2024 року. Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 2422,40 грн. сплаченого судового збору, сплата якого підтверджується доданою до матеріалів справи платіжною інструкцією від 20.02.2024 року№2302. На підставі викладеного та

Outcome: approved