Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2023 року прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію до розгляду. Призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у Донецькій області єдиним постачальником універсальної послуги є ТОВ «Донецькі енергетичні послуги». За адресою: вул. Українська, 43, смт. Новоселівка, де споживається електрична енергія відповідачем та за якою вона фактично мешкає, ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] . Фактичне споживання відповідачем відповідних обсягів електричної енергії свідчить про її приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, а тому між позивачем та [PERSON] існують зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків по оплаті за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2020 року по 01.02.2021 року заборгованість боржника за особовим рахунком № [NUMBER] на показання засобу комерційного обліку 10299 кВт/г становить 13293,10 грн. Стверджує, що не зважаючи на постачання електричної енергії, відповідач не виконувала належним чином свої зобов`язання по сплаті спожитої електроенергії, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Тому просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в котрій просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням із судовою повісткою із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідача у судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а іншої адреси відповідач суду не повідомила, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» є постачальником електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № [NUMBER] , відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 13293,10 грн. Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з постачання електричної енергії, оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги з постачання електричної енергії, а відповідач користувалась даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялась від них. Відносини з приводу постачання електричної енергії споживачу регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі ПРРЕЕ). Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить в тому числі комунальна послуга - послуга з постачання та розподілу електричної енергії. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Правовідносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законом, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. В свою чергу відповідно до ч. 1ст. 1 вказаного Закону споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком ; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Фактичне споживання відповідачем відповідних обсягів електричної енергії, оплата рахунків або підписання заяви-приєднання, свідчить про його приєднання до умов про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Таким чином, між позивачем та відповідачем існують зобов`язання. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 77 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, в тому числі споживачі, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Виходячи із вищевикладеного, враховуючи, що відповідач, яка є споживачем послуг, порушила свої зобов`язання по сплаті отриманих послуг з постачання електричної енергії, які надає позивач, порушила вимоги ст.ст.156, 162 ЖК України, згідно яких, власник та члени родини зобов`язанні вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 13293,10 грн. Підстав для звільнення відповідача від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Також згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved