Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №2854168 у розмірі 64\~433,96 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.01.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачем укладено кредитний договір №2854168, який остання підписала електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на її номер мобільного телефону, таким чином підтвердила, що ознайомилась та погодилась з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на веб-сайті ТОВ «ЛІНЕУРА Україна». 17.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу №17052023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 до договору факторингу №17052023 від 19.07.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 64\~433,96 грн., з яких: 14\~299,99 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 50\~133,97 сума заборгованості за процентами. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», яка підлягає стягненню в судовому порядку. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 31.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному ст. 187 ЦПК України). Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 25.01.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №2854168 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який остання підписала за допомогою електронного підпису К 5 88 25.01.2022 відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у розмірі 14\~300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту становить 360 днів, періодичність платежів 30 днів, стандартна процентна ставка 1,99% в день, знижена процентна ставка 0,6% в день. Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору укладання Кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою (ТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору (п. 9.7 Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Пунктом 2.4 Договору встановлено, що Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 Договору (а. с. 4-9). 19.07.2023 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу №19072023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату, а ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Відповідно до п. 1.2 Договору перехід від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а. с. 15-17). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2854168 на суму заборгованості, що складає 64\~433,96 грн., з яких 14\~299,99 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 50\~133,97 сума заборгованості за процентами (а. с. 19). Таким чином, судом встановлено, що у зобов`язанні, яке виникло щодо кредитного договору №2854168 від 25.01.2022, позичальником за яким є [PERSON] , відбулась заміна кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до договору факторингу №19072023 від 19.07.2023, витягу з реєстру боржників, акту прийому-передачі реєстру боржників. Водночас, як вбачається з доводів позивача, на виконання умов договору №2854168 від 25.01.2022 первинним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перераховано відповідачу [PERSON] обумовлену суму грошових коштів (кредит). На підтвердження наявної у відповідача заборгованості перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивачем надано копію договору №2854168 від 25.01.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також складений ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунок заборгованості. Як зазначалось судом вище, доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Проте, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок відповідача [PERSON] у розмірі, встановленому у договорі №2854168 від 25.01.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, зокрема, позивачем не надано суду копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо. При цьому, ні в момент звернення до суду із даним позовом, ні під час розгляду справи, позивач не надав доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів (первинних бухгалтерських документів), клопотань про витребування відповідних доказів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Таким чином, відсутні підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, зазначений в розрахунку, є правильним. При цьому, надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому такі самі по собі без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником вони не є підтвердженням наявності заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Беручи до уваги вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №2854168 у розмірі 64\~433,96 грн., оскільки така вимога не підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. ст. 16, 512, 514, 516, 526, 530, 1050, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: dismissed