Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про визначення місця проживання дитини з нею. Ухвалою від 19 вересня 2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справ та призначено справу до розгляду по суті. Стислий виклад позиції позивача. Вона перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем було розірвано у вересня 2023 року та після розірвання шлюбу донька проживає разом з нею. Проте у них з відповідачем не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, тепер через відсутність батька та вирішеного спору позивака не може вирішувати питання, що стосуються дитини, зокрема зареєструвати місце проживання малолітньої дитини. Заяви, клопотання учасників справи. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третьою особою не подано заяви про розгляд справи за її відсутності. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку позивача, яка у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 15 липня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записано: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 14 вересня 2018 року Соборним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 1897. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до довідки від 14 вересня 2023 року [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , 2018 року народження. Згідно висновку Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради №5/6-17 від 27.02.2024 комісія вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] з матір`ю, [PERSON] [INFO] . З фабули висновку встановлено, що батько дитини перебуває за кордоном, а тому з`ясувати його думку з приводу виниклого спору не можливо. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.ч. 2,4 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, провадження № 61-44680св18, вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Висновки суду. Таким чином, враховуючи, що батько самоусунувся від виховання доньки, не турбується про її стан здоров`я, духовний та фізичний розвиток, не цікавиться її навчанням, дозвіллям, тому суд вважає необхідним визначити місце проживання [PERSON] [INFO] з матір`ю, [PERSON] [INFO] , що буде відповідати найкращим інтересам дитини та сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку. На підставі викладеного,

Outcome: approved