Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

03 грудня 2021 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №8920/2017 від 06 червня 2017 року в сумі 1092095, 64 грн., посилаючись на те, що позичальник отримавши кредитні кошти в сумі в сумі 769728,73 грн, строком до 01 червня 2024 року, взятих на себе зобов`язань не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яку в добровільному порядку сплатити відмовляється, а тому позивач просив стягнути з [PERSON] вищевказану заборгованість та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 16381,44 грн. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та вирішено стягнути з останнього на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №8920/2017 від 06 червня 2017 року в сумі 1 092 095,64 грн. та судові витрати в сумі 16381,44 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2023 року було задоволено заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Гуменюк О.С. про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.08.2022 року; заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 25.09.2023 року було постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті на підготовче судове засідання. 13.02.2024 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні також заперечив щодо позовних вимог та також вказав, що звертався до банку із заявою про надання кредиту на автомобіль. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 червня 2017 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №8920/2017, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 769728,73 грн. із кінцевим строком повернення до 01 червня 2024 року. Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору кредит було видано з метою здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «TOYOTA», модель - RAV 4, дата випуску - 2017, № кузова - [NUMBER] , укладеного між Позичальником та ТОВ «Гранд Мотор», а також для оплати страхування Позичальника від настання нещасних випадків у розмірі 15018.73 грн. Зі змісту п. 2.7 Кредитного договору вбачається, що позивач за дорученням відповідача відкрив останньому транзитний рахунок № [NUMBER] з метою обслуговування банківських операцій по Кредитному договору. На виконання умов Кредитного договору Позивач перерахував Відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 769 728.73 грн., що підтверджується даними меморіальних ордерів № 32497187 від 07.06.2017 року та № 32497269 від 07.06.2017 року, а також банківською випискою про рух коштів по рахунку № [NUMBER] . Відповідачем було придбано транспортний засіб марки «Toyota RAV 4», 2017 року випуску, ідентифікатор кузову (шасі) - [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , та укладено нотаріально-посвідчений договір застави зазначеного автомобіля, з якого вбачається, що він забезпечує виконання зобов`язань [PERSON] та вимог Заставодержателя - ПАТ «Кредобанк», які виникають з Генерального договору про здійснення кредитування/Кредитного договору/Договору кредитної лінії № 8920/2017 від 06.06.2017 року, а також всіх його додаткових договорів, які можуть бути укладені в майбутньому (далі - Кредитний договір), стосовно повернення отриманих сум кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафів, пені та інших видів неустойки у повному обсязі, що підтверджується даними договору застави від 06.06.2017 року. З наданих представником позивача розрахунків заборгованості, наявних в матеріалах справи вбачається, що позичальник взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 04 жовтня 2021 року його заборгованість перед позивачем становила 1092095, 64 грн, з яких: 657494,96 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 352818,70 грн. - заборгованість за відсотками, 81781,98 грн. - неустойка (пеня). Вказані обставини підтверджуються даними кредитного договору, договору застави, меморіального ордеру про перерахування коштів, статуту АТ «Кредобанк» та розрахунком заборгованості. 05 жовтня 2021 року відповідачу направлялася досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості, яку було залишено відповідачем без реагування. Заочним рішенням суду від 16 серпня 2022 року, яке було скасовано ухвалою суду від 08.08.2023 року було стягнуто з відповідача на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №8920/2017 від 06 червня 2017 року в сумі 1 092 095,64 грн. та судові витрати в сумі 16381,44 грн. На виконання зазначеного рішення позивачем до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) було пред`явлено виконавчий лист №686/28846/21, виданий 21.12.2022 року, та 20.01.2023 року відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно листа Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) №71998 від 11.09.2023 року встановлено, що в межах виконавчого провадження [NUMBER] боржником [PERSON] було погашено заборгованість за кредитним договором №8920/2017 у сумі 25664,75 грн. Таким чином, на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо укладення з [PERSON] кредитного договору №8920/2017 від 06 червня 2017 року та наявності заборгованості по її погашенню, яка станом на 15.04.2024 складає 1066430,89 грн. (1092095,64 грн. - 25664,75 грн.). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.611 п.1 ЦПК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд ухвалюючи рішення по справі також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. З огляду на викладене, оскільки відповідач не виконав у визначені строки та у повному обсязі зобов`язання з повернення грошових коштів АТ «Кредобанк» згідно кредитного договору №8920/2017 від 06 червня 2017 року, з [PERSON] слід стягнути заборгованість по тілу кредиту, процентах та пені у загальному розмірі 1066430,89 грн., а в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 15996,46 грн.

Outcome: partial