Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.07.2023 о 17:00 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Haval» д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві по вул. О. Архипенка, буд. 5/1, рухаючись заднім ходом не переконався в безпечності, унаслідок чого скоїв зіткнення з мотоциклом марки «Kawasaki», д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 09.08.2023 року постановою Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено мотоциклом марки «Kawasaki», д.н.з. [NUMBER] , власником, якого є позивач [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована у ПАТ «СК «УСГ», до якої звернувся позивач. З метою визначення вартості майнової шкоди, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу «Kawasaki», д.н.з. [NUMBER] , страховиком було замовлено звіт ФОП [PERSON] , згідно якого вартість відновлювального ремонту мотоцикла становить 215 101,80 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу складників встановлено у розмірі 164 468,84 грн. Враховуючи, що відшкодування витрат на проведення ремонту здійснювалось безпосередньо на рахунок позивача, сума була зменшена на суму податку на додану вартість. Таким чином ПАТ «СК «УСГ», за результатами розгляду вказаної заяви прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 137 885,70 грн. Оскільки, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача у зв`язку з його пошкодженням з вини відповідача перевищує суму виплаченого страхового відшкодування, то саме з [PERSON] як винної особи у завданні шкоди, підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту вищевказаного транспортного засобу та виплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 77 216,10 грн. З цих підстав просить стягнути з відповідача на свою користь 77 216,10 грн. в рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту, судові витрати. Ухвалою суду 20 грудня 2023 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. У наданий ухвалою про відкриття строк відзив на позов до суду не надходили у зв`язку з чим суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній документів. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником транспортного засобу «Kawasaki», д.н.з. [NUMBER] (а.с.4). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року у справі №756/8991/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Як вбачається зі змісту вказаної постанови, 01.07.2023 о 17:00 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Haval» д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві по вул. О. Архипенка, буд. 5/1, рухаючись заднім ходом не переконався в безпечності, унаслідок чого скоїв зіткнення з мотоциклом марки «Kawasaki», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] порушив пункт 2.3 (б), 10.9 Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована у ПАТ «СК «УСГ», до якої звернувся позивач. Для визначення розміру матеріального збитку власнику транспортного засобу «Kawasaki», д.н.з. [NUMBER] , було проведено оцінку його вартості ФОП [PERSON] , відповідно до Звіту якого № 29471 від 02.08.2023 року вартість відновлювального ремонту становить 215 101,80 грн., вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складників складає 164 468,84 грн. Відповідно до листа ПАТ «СК «УСГ» адресованого позивачу, у зв`язку з тим, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок [PERSON] , сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, враховуючи вищезазначене, розмір виплати страхового відшкодування становить 137885,70 грн. (без ПДВ на запасні частини та роботи). З матеріалів справи убачається, що ПАТ «СК «УСГ», з якою у позивача та відповідача було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, частково відшкодувала вартість ремонтних робіт [PERSON] у розмірі 137 885,70 грн. (без ПДВ на запасні частини та роботи). (а.с.13,14). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Окрім цього, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18, від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача різниці між вартістю відновлювального ремонту і належною страховою виплатою у розмірі 77 216,10 грн. (215 101,80 грн.(вартість відновлювального ремонту) - 137 885,70 грн. (страхова виплата). Відтак вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved