Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - [PERSON] і просила припинити з 10.05.2023 стягнення з неї аліментів на користь відповідача на утримання сина за рішенням Октябрьського районного суду м. Полтави від 14.12.2022; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що з 10.05.2023 син фактично проживає з нею адресою: [ADDRESS] , але залишається зареєстрованим разом з відповідачем за місцем проживання останнього. 17.10.2023 нею було направлено відповідачу лист з проханням надати згоду на зміну місця реєстрації дитини, однак [PERSON] це прохання проігнорував і згоди не надав. Також позивачка зазначила, що дитина постійно проживає разом з нею, повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується відповідями з навчальних та спортивних закладів, вказує, що зазначені відповіді також підтверджують, що фізичним та духовним розвитком, матеріальним забезпеченням, контролем навчання займалася виключно вона, як мати дитини, тому наявні правові підстави для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини на її користь. Ухвалою суду від 26.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 07.03.2024 відповідач надав суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, вказував, що доводи [PERSON] щодо того, що дитина проживає разом з нею спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а надані нею копії документів не доводять факт перебування сина на її утриманні. Ухвалою суду від 15.03.2024 змінено порядок розгляду справи і призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через свого представника Санжаревського І.А. , який у судовому засіданні позов не визнав посилаючись на недоведеність заявлених вимог і факту проживання неповнолітньої дитини разом з позивачкою та перебування її на утриманні матері. Вважав, що між батьками не досягнуто згоди про визначення місця проживання дитини, тому підстави для стягнення аліментів - відсутні. Вислухавши позивачку, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 у справі № 645/7996/14-ц було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] , і зареєстрований 04.03.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 89. Під час перебування у шлюбі, [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Рішенням Октябрьського районного м. Полтави від 14.12.2022 позов [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів і стягнення аліментів на дитину було задоволено, припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.12.2018, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу вказаних норм Сімейного кодексу України слідує, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру територіальної громади м. Харкова [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту, складеному за участю сусідів за місцем проживання позивачки, дитина - [PERSON] , 2009 року народження, з 10.05.2023 і до теперішнього часу фактично проживає разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Допитаний у судовому засіданні в якості свідка неповнолітній [PERSON] повідомив суду, що з травня 2023 року він постійно проживає з мамою - [PERSON] , яка повністю забезпечує його всім необхідним, опікується ним і займається його вихованням. Батько матеріальної допомоги на його утримання матері не надає. З виписки № 4053/1275 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять заяву [PERSON] від 30.08.2023 про зарахування її дитини [PERSON] до 8 класу ХЛ № 150. Згідно характеристики учня 8-М класу ХЛ № 150 [PERSON] , 2009 року народження, матір приділяє належну увагу вихованню сина, бере участь у шкільній діяльності. З відповіді Харківської загальноосвітньої школи № 113 від 06.12.2022 № 01-26/269 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є дійсно є учнем 7-Б класу. Заяву та документи для зарахування учня подавала мати [PERSON] . За період навчання класний керівник [PERSON] щодо процесу навчання та відвідування школи спілкувалась з обома батьками [PERSON] та [PERSON] . З відповіді Харківського ліцею № 107 Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] навчався у вказаному закладі освіти з 01.09.2016 по 01.07.2021. Починаючи з 3-го класу [PERSON] найчастіше супроводжувала мама [PERSON] , яка належним чином виконувала свої обов`язки, постійно спілкувалася з учителями з приводу дитини, цікавилася успіхами у навчанні та розвитком сина, відвідувала батьківські збори. [PERSON] за сприяння матері мав можливість відвідувати екскурсії, що проводились за батьківські кошти. Згідно відповіді на адвокатський запит адміністрації КЗ «МСДЮСШОР з водних видів спорту Яни Клочкової » від 05.11.2022 № 138 [PERSON] , [INFO] , займався у групі здоров`я зі спеціального рахунку з плавання на безкоштовній основі, за службовою перепусткою. На заняття до закладу [PERSON] приводила мати [PERSON] . За повідомленням КЗ «Харківський палац дитячої та юнацької творчості Харківської міської ради» від 24.10.2022 № 01-27/92 [PERSON] , [INFO] , займався у гуртку автомоделювання з 03.10.2020 по 23.02.2023. Зі слів керівника гуртка [PERSON] усі питання, пов`язані з перебуванням дитини у Палаці, вирішувала його мати. [PERSON] . З повідомлення ВП № 1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області від 07.12.2022 вбачається, що [PERSON] зверталась до органів поліції з заявою з приводу конфлікту між нею та колишнім чоловіком [PERSON] через визначення місця проживання дитини. Конфлікт врегульовано працівниками Управління патрульної поліції в Харківській області, проведено профілактичну бесіду. З характеристики [PERSON] , учня 7-Б класу, [INFO] , Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 113 Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] виховується батьками в розлученні. Мати опікується освітнім процесом сина, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з батьками класу, адекватно сприймає рекомендації класного керівника і вчителів. Батько достатньої уваги вихованню та навчанню дитини не приділяє. На підставі аналізу наданих сторонами доказів суд дійшов висновку про повну доведеність того факту, що неповнолітня дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , з травня 2023 року до теперішнього часу постійно проживає разом з матір`ю, перебуває на її повному утриманні, і тому наявні підстави для припинення обов`язку матері сплачувати аліменти на утримання сина на користь його батька. Суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача - адвоката Санжаревського І.А. про наявність між сторонами спору про місце проживання їх неповнолітньої дитини, оскільки на момент звернення позивачки до суду з позовом дитина сторін досягла віку 14 років і, у відповідності до положень частини 3 статті 160 СК України, має право самостійно визначити своє місце проживання з одним із батьків, у даному випадку, дитина визначила своє місце проживання зі своєю матір`ю. Частина перша ст. 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 2 ст. 188 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За змістом ст. 180, 181 Сімейного кодексу України право на одержання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За приписами ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено з 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи надані докази, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею при поданні позову судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. і у дохід держави судовий збір також в сумі 1073 грн. 60 коп..

Outcome: approved