Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа Міністерство оборони України, [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він та його рідний брат-близнюк народились [INFO] . Їх матір`ю була [PERSON] , яка померла [INFO] . Батько був записаній зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України. Після смерті матері їх опікуном був призначений [PERSON] - рідний брат матері, з яким вони проживали до свого повноліття. Після настання повноліття вони з братом вдвох стали проживати за адресою: [ADDRESS] , вести спільне господарство, робити ремонт в квартирі тощо. Його брат [PERSON] був стрільцем, помічником гранатометника 1 відділення 3 взводу 7 РОХ 3 БОХ ВЧ [NUMBER] , під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України загинув [INFO] в районі бойових дій поблизу м. Торецьк Донецької області. Щоб мати право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 йому необхідно встановити факт спільного проживання з померлим братом. Просив встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлого у місті Торецьк Донецької області, однією сім`єю. 17.05.2024 заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, було залишено без руху. 06.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами окремого провадження. 16.04.2024 закрито провадження у справі в частині вимог до [INFO] . Заінтересована особа Міністерство оборони України надала письмові пояснення, в яких заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на те, що встановлення факту проживання заявника однією сім`єю разом з померлим військовослужбовцем, не сприятиме захисту прав заявника, оскільки задля досягнення мети, про яку зазначено в заяві, юридичне значення в цьому випадку матиме встановлення факту перебування заявника на утриманні у загиблого. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України заперечував проти задоволення вимог заяви. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з дня досягнення ними повноліття за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] народились [INFO] , їх матір`ю записана [PERSON] . Батьком за вказівкою матері записаний [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] в м. Торецьк Донецької області внаслідок вибухової травми під час військових дій. [PERSON] , стрілець, помічник гранатометника 1 відділення 3 взводу 7 РОХ 3 БОХ ВЧ [NUMBER] , в результаті здійснення противником обстрілу позицій під час виконання бойового завдання ВЧ [NUMBER] із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України в районі бойових дій поблизу м. Торецьк Донецької області отримав поранення несумісні з життям та загинув [INFO] (сповіщення №132 від 07.12.2022). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Пунктом 1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Частинами 1, 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла станом на [INFO] - день загибелі [PERSON] ) було визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Пунктом 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Аналізуючи наведене, враховуючи мету задля досягнення якої заявник звернувся до суду з цією заявою, суд відзначає, що [PERSON] відповідно до наведених нормативних актів не відноситься до членів сім`ї загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яким виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 грн. у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Суд відзначає, що таке право може виникнути у заявника у випадку встановлення в судовому порядку факту його перебування на утриманні у загиблого [PERSON] , що прямо передбачено нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Суд звертає увагу на те, що заявлені вимоги про встановити факту спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлого у місті Торецьк Донецької області, однією сім`єю, не відповідають ефективним способам захисту прав та інтересів заявника, оскільки судове рішення про встановлення такого факт не є підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000 грн. у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, чого прагне заявник. При цьому суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18). При цьому суд вважає слушними доводи Міністерства оборони України, викладені в письмових поясненнях, які є тотожними висновкам, зробленим судом під час розгляду справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту проживання заявника однією сім`єю з загиблим військовослужбовцем не підлягає задоволенню, оскільки обраний заявником спосіб захисту не є ефективним.

Outcome: dismissed