Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2024 року позовну заяву [PERSON] до Київського державного хореографічного фахового коледжу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: [PERSON] , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без задоволення. Від представника відповідача до суду надійшла заява про надання доказів витрат на правничу допомогу. Позивач подав до суду заперечення на заяву відповідача. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позовну заяву було задоволено в повному обсязі, однак судом не вирішено питання про судові витрати. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі. На підставі положень ст. 270 ЦПК України, учасники справи не викликались в судове засідання. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Судом встановлено, що позивач при поданні позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 258,60 грн., який зарахований до державного бюджету України, в межах цивільної справи №761/499/23. Крім того, позивач заявою від 18.03.2024 року уточнила позовні вимоги та просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 108174,00 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач зобов`язана сплатити судовий збір за подання позовної вимоги про стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1% від цини позову, що становить 1081,74 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 823,14 грн.(1081,74 грн. - 258,60 грн.= 823,14 грн.) Так, представником позивача в підтвердження надання послуг адвоката, у розмірі 15775,00 грн., надав наступні докази: копія договору №50 про надання правничої допомоги від 31.10.2023; копія специфікації до договору №50 від 31.10.2023 про надання правничої допомоги від 31.10.2023; копія додаткової угоди до договору №50 від 31.10.2023 про надання правничої допомоги від 19.12.2023; копія специфікації до договору №50 від 31.10.2023 про надання правничої допомоги від 19.12.2023; копія акта приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги до договору №50 від 31.10.2023 про надання правничої допомоги від 19.12.2023; копія договору №5 від 30.01.2024 про надання правничої допомоги; копія специфікації до договору №5 від 30.01.2024 про надання правничої допомоги від 30.01.2024; копія акта №1 приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги до договору №5 від 30.01.2024 про надання правничої допомоги від 29.02.2024; копія акта приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги до договору №5 від 30.01.2024 про надання правничої допомоги від 22.03.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved