Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.12.2012 року, у зв`язку з невиконанням з його сторони умов кредитного договору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 14.12.2012 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (скорочене назва ПАТ КБ «ПриватБанк») на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочене назва АТ КБ «ПриватБанк»). При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого станом на 22.05.2023 року існує заборгованість перед банком, яка становить 36782,88 грн. та складається з: 28800,65 грн. - заборгованість за кредитом; 7982,23 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.12.2012 року у розмірі 36782,88 грн. станом на 22.05.2023 року, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. судового збору. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Винару Л.В. На запит суду надійшла інформація із Олевської міської ради Житомирської області стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача по справі [PERSON] . Ухвалою суду від 05.02.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судові засідання 04.03.2024 та 03.04.2024 року на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення на його адресу судових повісток та опублікування оголошення на веб - сайті суду, що стверджується матеріалами справи.\~ Згідно ст. ст.\~223,\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність сторін з дотриманням вимог, встановлених законом, враховуючи згоду представника позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього\~Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим Законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В силу положень ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи 14.12.2012 року до АТ КБ «Приватбанк» звернувся [PERSON] з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 19). У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Із заяви, підписаної відповідачем, вбачається, що він ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Процентна ставка в анкеті-заяві не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що відповідач порушив свої зобов`язання з повернення кредиту, що призвело до виникнення станом на 22.05.2023 року заборгованості у розмірі 36782,88 грн., з яких: 28800,65 грн. - заборгованість за кредитом; 7982,23 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 7-15). У довідці, виданій АТ КБ «ПриватБанк», зазначено, що на виконання укладеного між сторонами кредитного договору № б/н , [PERSON] було видано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 14.12.2012; № [NUMBER] , дата відкриття 15.04.2013, № [NUMBER] , дата відкриття 09.04.2015; № [NUMBER] , дата відкриття 25.05.2015; № [NUMBER] , дата відкриття 30.11.2017, № [NUMBER] , дата відкриття 01.02.2018; 5168742223697461, дата відкриття 19.03.2019; 4149629300884418, дата відкриття 12.04.2019 (а.с.16). Картковий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] стартував 14.12.2012 з ліміту в сумі 300,00 гривень, який спочатку збільшувався, потім зменшувався: так 19.03.2019 збільшено кредитний ліміт до 36180,00 гривень, а 26.12.2022 зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень (а.с. 17,18). Згідно виписки за договором б/н за період з 14.12.2012-24.05.2023 року [PERSON] активно користувався картками в межах їх дії (а.с. 60-75), оскільки прослідковуються списання коштів на оплату у закладах харчування, оплату продуктів харчування, ліків та страхових платежів тощо. 24.05.2022 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, яким зокрема визначені процентна ставка у пільговий період 0,00001 відсотків річних; процентна ставка поза межами пільгового періоду 42 відсотки річних, або 40,08 відсотки річних, або 36 відсотки річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84 відсотків річних, або 81,60 відсотки річних, або 72 відсотки річних. Строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (а.с. 20-24). Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В матеріалах справи міститься виписка за рахунком [PERSON] , яка надана позивачем до позовної заяви та з якої вбачаються операції за картками, зокрема, численні зняття готівкових коштів, поповнення карткового рахунку. Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що надані позивачем по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач, відповідно до наданого позивачем розрахунку, користувалася кредитними коштами, наданими йому АТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 14.12.2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Разом з тим, з метою перевірки правильності та об`єктивності суми заборгованості перед банком, суд проаналізував виписку по картковому рахунку відповідача у сукупності з наданим банком розрахунком заборгованості. Альтернативного розрахунку заборгованості від відповідача не надходило. Так, вбачається, що станом на 22.05.2023 року заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 28800,65 грн. Отже, з урахуванням наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» 28800,65 грн., які фактично використані відповідачем з карткового рахунку та не повернуті банку. Стосовно стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне. У випадку укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З наявної в матеріалах справи анкеті-заяві № б/н від 14.12.2012 року вбачається, що процентна ставка не зазначена. При цьому, АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на паспорт споживчого кредиту від 24.05.2022 року та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як невід`ємні частини спірного договору, Що стосується\~паспорту споживчого кредиту від 24.05.2022 року,\~яка у графі «Підпис споживача» містить запис « 24/05/2022, [PERSON] , підписано 24.05.2022 , 13:17» , то слід зазначити, що за змістом цього паспорт не має жодного посилання на те, що такий паспорт є складовою анкети-заяви № б/н від 14.12.2012 і має до неї будь-яке відношення. При цьому за вимогами позову, позивач просить стягнути заборгованість саме за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.12.2012 року, щодо якого справедливим є посилання на відсутність підтверджень узгодження нарахування процентів та штрафних санкцій. Таким чином, паспорт споживчого кредиту від 24.05.2022 року (а.с. 20-24) містить загальну інформацію, а не відсоткову ставку за користування кредитними коштами наданими на підставі анкети-заяви від 14.12.2012 року. Окрім того, паспорт не містить підпису [PERSON] , натомість зазначено « 24/05/2022, [PERSON] , підписано 24.05.2022 , 13:17», правова природа якого невідома. Матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами розміру та порядку нарахування процентів за користування конкретним кредитом у будь-якому розмірі. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 7982,23 грн. є безпідставними, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не доведено укладення договору на таких умовах. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про огляд веб-сайту по вказаній справі,

Outcome: approved