Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

03 серпня 2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва звернулось ПрАТ «АК «Київводоканал» із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просило стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 34 566,59 грн.; 3 % річних у розмірі 3 557,87 грн.; інфляційні втрати у розмірі 17 767,57 грн.; витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання позивачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж). Повідомленням визначено, що у разі відмови відповідачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова повинна бути оформлена письмово та направлена позивачу для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору в газеті, на адресу позивача жодних заяв або повідомлень про відмову від надання послуг від відповідачки не надходило. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, у зв`язку з чим 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. Відповідачі в порушення умов договору щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.12.2016 по 31.05.2023 житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 34 449,02 грн, а також 117,57 грн - заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування. Крім того, у зв`язку з прострочення оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідачам нараховані 3% річних у розмірі 3 557,87 грн та інфляційні втрати в розмірі 17 767,57 грн. 14.08.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 14.02.2024 представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог. Просила задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 28 227,49 грн, інфляційні втрати в розмірі 17 767,57 грн та 3% річних у розмірі 3 557,87 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн. Зазначила, що відповідачі після звернення до суду сплатили заборгованість у розмірі 6 339,10 грн. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник позивача Дяченко В.Є. до судового засідання не з`явилася подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просила задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Щодо заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог. На обґрунтування заяви про зменшення розміру позовних вимог представник позивача зазначила, що після звернення до суду, відповідачі сплатили частково заборгованість, а саме - 6 339,10 грн, тому розмір заборгованості має бути зменшений. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи те, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, представник позивача скористалась своїм правом, передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України та подала таку заяву до початку першого судового засідання, надала докази направлення заяви відповідачці, суд приймає заяву про зменшення позовних вимог та здійснює подальший розгляд справи з урахуванням вимог, викладених у заяві про зменшення розміру позовних вимог. Щодо позовних вимог (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), суд керується таким. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, по квартирі [ADDRESS] , які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал». Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24.06.2004 року, яка була чинна на час спірних правовідносин, було визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 1.1. Договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати споживачу відповідної якості послуги з Відповідно до п. 1.1 Договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 179 Житлового кодексу України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. За правилами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно положень пунктів 1, 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 4 Цивільного кодексу України, актами цивільного законодавства, серед іншого, є постанови Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), пунктами 17, 18, 20, 21, 23 яких визначено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. За несвоєчасну оплату послуг споживач сплачує пеню в установлених законом та договором розмірах. Згідно пункту 30 Правил споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі. Згідно з доданої до заяви про зменшення розміру позовних вимог заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.12.2016 по 31.05.2023 становить 28 227,49 грн. Оскільки відповідачі не виконують належним чином зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг (послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення), внаслідок чого за період з 01.12.2016 по 31.05.2023 утворилась заборгованість у розмірі 28 227,49 грн, розмір якої відповідачами не спростований, суд дійшов висновку про стягнення з неї зазначеної заборгованості. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки 3% річних та інфляційні втрати. Відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц. До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості з якого вбачається, що станом на 01.12.2016 рік відповідачам [PERSON] та [PERSON] на суму заборгованості було нараховано інфляційні втрати у розмірі 6 286,70 та 3% річних у розмірі 1 236,45 грн. Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Тобто, на суд лише покладено обов`язок сприяння учасникам процесу в реалізації ними своїх прав, а не збирання доказів та встановлення осіб, які мають відповідати за позовом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Статтями 83 та 84 ЦПК України врегульовано порядок подання та витребування доказів судом. Тобто, законом на суд у певних випадках лише покладено обов`язок витребувати докази щодо предмету спору за клопотанням сторін. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд зазначає, що розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період: грудень 2016 - травень 2023 року, о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , з точки зору суду не є належним доказом нарахування відповідачам інфляційних втрат та 3% річних, оскільки не містить деталізованого розрахунку таких нарахувань, що унеможливлює перевірку даних нарахувань судом. З наданого розрахунку вбачається, що станом на грудень 2016 року розмір заборгованості відповідачів складав 6 481,45 грн., при цьому нараховані інфляційні втрати дорівнювали 6 286,70 грн., тобто сума інфляційних втрат фактично сягнула суми основного боргу. Разом з тим, позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості, який би передував нарахуванням, здійсненим до грудня 2016 року. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Що стосується інших доводів сторін, викладених у заявах по суті справи, то Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, та присуджує до стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за період з листопада 01.12.2016 року по 31.05.2023 року за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, в загальному розмірі - 28 227,49 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача коштів за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 35,00 грн., оскільки відповідною до квитанції № Y6E4-UA91-AASE від 07 липня 2023 року, що міститься в матеріалах справи, суд позбавлений можливості встановити, що даний доступ був здійснений особою саме в рамках наведеного позову. Відтак, позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн., що документально підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, при звернені до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] . Підлягає стягненню з відповідачів судовий збір солідарно. Враховуючи викладене та

Outcome: partial