Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2024 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 22 жовтня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Пилипченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №03. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Подружні відносини фактично розірвано, втрачено взаєморозуміння та довіру. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Надалі підтримувати сімейні відносини немає сенсу, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Тому позивачка просить шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 22 жовтня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували в виконавчому комітеті Пилипченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №03. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини сторін фактично припинені, втрачено взаєморозуміння та довіру. Спільного господарств не ведуть. Надалі підтримувати сімейні відносини немає сенсу, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved