Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

19.01.2022 до Київського районного суду м. Харкова, на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова, надійшла позовна заява [PERSON] до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій позивач просить скасувати обтяження (арешт на усе майно) за реєстраційним № 13163694, накладений постановою № 32434975 від 23.10.2012 Дзержинського ВДВС ХМУЮ, зареєстроване 25.10.2012 13:19:55 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 25.10.2012 № 13163694 про арешт невизначеного майна (в тому числі в межах суми боргу 33\~171,88 грн), усього майна [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона маючи намір вчинити угоду відносно свого нерухомого майна, дізналася, що будь-яке майно, яке нею буде придбано, потраплятиме під заборону відчуження, оскільки на її ім`я в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження, зареєстроване 25.10.2012 13:19:55 за № 13163694 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр « Міністерства юстиції України, на підставі постанови 32434975 від 23.10.2012 Дзержинського ВДВС ХМУЮ, обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ( наразі Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)). Об`єктом обтяження за реєстраційним номером 13163694 є невизначене майно, все майно в межах суми боргу 33\~171,88 грн., окрім квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка 20.09.2012 відповідно до протоколу № 2112200 була реалізована на прилюдних торгах. Позивачка вважає, що відсутні правові підстави для подальшого існування обтяження нерухомого майна, оскільки звернувшись до відповідача з запитом про надання інформації, щодо наявності виконавчого провадження та скасування арешту майна, жодної відповіді від відповідача їй не надійшло. Крім того, за результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП не вбачається не завершених відкритих виконавчих проваджень відносно неї. Пошук виконавчих проваджень в АСВП за номером провадження 32434975, не містить даних про таке виконавче провадження. 28.12.2023 від представника відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в.о. начальника відділу Катерини Нагороної до суду, на виконання ухвали суду про витребування доказів, надійшла відповідь, відповідно до якої представник зазначила, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, комплексу «Спецрозділ» на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП 32434975 з примусового виконання виконавчого листа « 2-4235/10 виданого 04.05.2012 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу у розмірі 33171,88 грн. Вказане виконавче провадження перебувало на виконанні, однак 11.03.2016 в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що втратив чинність на підставі Закону № 1404-VIII (1404-19) від 02.06.2016, ВВР, 2016, № 30, ст. 542). Крім того, представник зазначив, що більш детальної інформації відділ не має можливості надати, оскільки згідно п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до правил діловодства та архіву в органах виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, матеріали виконавчого провадження передано до архіву та знищено за закінченням встановлених строків зберігання. Таким чином, надати копії матеріалів виконавчого провадження для огляду в судовому засіданні не вбачається модливим. Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомленні своєчасно та належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у відділі Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (колишня назва Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції) перебувало виконавче провадження АСВП 32434975 з примусового виконання виконавчого листа №2-4235/10 виданого 04.05.2012 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу у розмірі 33\~171,88 грн. (а.с. 58). В межах вказаного виконавчого провадження АСВП 32434975 накладено обтяження, арешт нерухомого майна, а саме: невизначене майно, все майно в межах суми боргу 33\~171, 88 грн, що належить на праві власності [PERSON] , окрім квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що 20.09.2012 відповідно до протоколу № 2112200 була реалізована з прилюдних торгів (а.с. 15). Звертаючись до суду з заявою про скасування арешту, позивач посилалась на те, що виконавче провадження закінчено та не перебуває на виконанні у державного виконавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2016 державним виконавцем у виконавчому провадженні № АСВП 32434975 винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що втратив чинність на підставі Закону № 1404-VIII (1404-19) від 02.06.2016, тобто у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна, згідно зі\~статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Згідно ч. 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII\~у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні, виконавче провадження АСВП 32434975 постановою державного виконавця від 11.03.2016 повернуто виконавчий документ № 2-4235/10 виданий 04.05.2012 Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк» суми боргу в розмірі 33\~171,88 грн., однак не вирішив питання про скасування заходів забезпечення виконавчого провадження, а саме, не скасовано обтяження у вигляді арешту усього майна [PERSON] , в межах суми 33\~171,88 грн. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно позивача, порушуються її права, внаслідок чого вона позбавлені можливості розпорядження майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано доказів на спростування позиції позивачів. Відповідно ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~\~\~\~\~\~\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,\~ст. 41 Конституції України, ст. ст.3, 15, 16, 316, 317, 319, 321ЦК України,

Outcome: approved