Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Заявниця 29 лютого 2024 року звернулася до суду із вищевказаною заявою та просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 22 грудня 1998 року, виданого органом приватизації Відкрите акціонерне товариство "Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат" на підставі розпорядження [NUMBER] від 30 листопада 1998 року, про право приватної спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що у 1998 році органом приватизації ВАТ "ІнГЗК" їй та її сім`ї (чоловік та двоє дітей) було видано свідоцтво про право власності на житло, в якому її ім`я було записано як " [PERSON] ". При отриманні паспорту громадянки України у грудні 1999 року її ім`я зазначено українською мовою " [PERSON] ". 31 січня 2024 року вона звернулась до Центру адміністративних послуг "Віза" виконкому Криворізької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, але державний реєстратор зупинила її розгляд з причини вищезазначеної розбіжності у написанні імені заявника та зазначив, що необхідно надати судове рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Орган приватизації, який видавав свідоцтво, припинив своє існування, а тому вона не має іншого шляху для вирішення питання належності їй правовстановлюючого документу, окрім як звернення до суду із цією заявою. Ухвалою суду від 05 березня 2024 року провадження у справі було відкрито. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явились. Заявник надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує, просить задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують та просять задовольнити. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. 22 грудня 1998 року за [NUMBER] органом приватизації Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат" на підставі розпорядження [NUMBER] від 30 листопада 1998 року, видано свідоцтво про право власності на житло про право приватної спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з паспортом громадянина України, який виданий заявниці 21 грудня 1999 року та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, її ім`я є " [PERSON] ". Відповідно до пенсійного посвідчення заявник є [PERSON] . Як видно із свідоцтв про народження, [INFO] народився [PERSON] та [INFO] народилась [PERSON] , батьками яких зазначені [PERSON] та мовою оригіналу [PERSON] . Як видно із витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [INFO] народилась [PERSON] . 21 березня 2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та набула прізвище [PERSON] . Державним реєстратором 06 лютого 2024 року зупинено розгляд заяви [PERSON] про державну реєстрацію права власності на квартиру з причини розбіжності у написанні імені заявника та зазначено, що необхідно надати судове рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Наявність розбіжностей в імені заявниці в паспорті та в свідоцтві про право власності на житло позбавляє її, як співвласницю нерухомого майна, можливості розпорядитися належною їй часткою у квартирі. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, заінтересовані особи по справі не заперечують проти задоволення заяви. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне та вважає, що в свідоцтві про право власності на житло не правильно було зазначено ім`я заявника, в зв`язку з чим, у суду немає підстав для сумніву в належності їй правовстановлюючого документу. Таким чином, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати слід залишити за заявником.

Outcome: approved