Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

27.06.2023 року до Баранівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. 09.02.2024 року позивач [PERSON] направила до суду уточнену позовну заяву, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 07 жовтня 2020 року Баранівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 55, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини у розмірі частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною трьохрічного віку. Ухвалою суду уточнена позовна заява прийнята до провадження. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 07 жовтня 2020 року у Баранівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 55. Починаючи з 27.03.2023 року сторони проживають окремо, сім`я фактично розпалась. Причиною розпаду сім`ї є те, що сторони не розуміють один одного, не знаходять спільної мови і погляду на сімейне життя. Відповідач ображає позивачку, змінюватись не бажає, через це вони втратили почуття любові та поваги. Під час спільного подружнього життя у них з відповідачем народилася донька, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, а позивачка працювати не може, оскільки доглядає за дитиною. Інших джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, вона не має. [PERSON] знаходиться у працездатному віці, офіційно працює, має постійний дохід. За таких обставин позивачка вважає, що сім`ю зберегти неможливо, шлюб необхідно розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та на її утримання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 09.02.2024 року направила до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , телефонограмою повідомив, що уточнені позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу 08.04.2024 року у його відсутності. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на таке. Судом встановлено, що 07 жовтня 2020 року Баранівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 55, укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.10.2020 року (а.с.6). Позивачка та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.10.2021 року, виданим Новоград-Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ( а.с.7 ). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 27.08.2022 року №2022/000428536 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , за цією ж адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Витягом з реєстру територіальної громади від 27.08.2022 року №2022/000428540 (а.с.4,8). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає зі своєю матір`ю. Відповідно до ст.55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст.51\~Конституції України та ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За нормами ст.ст. 13, 81\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивачка має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач позов визнає, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Спору про місце проживання дитини у сторін не має. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.\~180\~СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. ч.2, 4, ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приписами ч.6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 85 СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст.84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У Сімейному кодексіУкраїни не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13.06.2018 суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, при цьому суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, який є працездатним, працює, а також те, що він визнає позовні вимоги повністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.\~430\~ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями частини 1 статті 142 ЦПК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Позивач при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. \~ \~ \~ \~Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 536,80 гривень від 1073,60 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 536,80 гривень підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~"Про\~судовий збір" при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання позивач звільняється від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] , оскільки він визнав позовні вимоги в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, необхідно стягнути на користь держави 50 % судового збору, що в сукупності за дві вимоги про стягнення аліментів становить 1073,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved