Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

03.07.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначає, що він наприкінці 2017 року почав зустрічатися з [PERSON] . В цей момент вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але йому було відомо, що вони тривалий час не проживали разом, спільного господарства не вели, а шлюб між ними носив виключно формальний характер. 22.06.2018 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , про що Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 30.10.2018 року складено відповідний актовий запис за №227. Оскільки, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано менше ніж за десять місяців до дня народження [PERSON] , його батьком було записано відповідача. На початку 2019 року позивач з [PERSON] почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, [PERSON] , разом з дітьми виїхала за кордон України, де перебуває до сьогоднішнього дня, а позивач був призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження служби до військової частини [NUMBER] . Позивач постійно спілкувався з [PERSON] по телефону і в листопаді 2022 року вона повідомила йому, що [PERSON] є його сином і у неї ні з ким стосунків не було. Після цього, в грудні 2022 року [PERSON] приїхала до України і вони відразу зареєстрували шлюб. У зв`язку з ускладненнями під час проходження служби, він відразу не зміг звернутися з позовом про визнання батьківства, але бажає, щоб [PERSON] мав повноцінну сім`ю, мав вірні відомості про свого батька в актовому записі, і в нього не залишилося будь-яких сумнівів, що він його син. Зважаючи на викладене просить суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , виключити відомості про [PERSON] , як про батька з актового запису про народження дитини та судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, які наведені у позові, просив суд долучити до матеріалів справи та врахувати результат дослідження №41054 від 29.12.2023 року аналіз ДНК на батьківство [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, оскільки він не проживає з [PERSON] приблизно 8 років та просить суд цивільну справу розглядати без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає та підтримує в повному обсязі, оскільки з відповідачем вона не проживає з народження [PERSON] приблизно 8 років. Біологічним батьком сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відповідач був записаний батьком виключно тому, що з моменту реєстрації розірвання шлюбу і до народження сина не минуло певного часу. На теперішній час вона знаходиться в Швейцарії, де займається лікуванням дитини. У зв`язку з цим не має можливості прибути у судове засідання, тому просить суд справу розглядати без її участі та задовольнити позов в повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який 22.06.2018 року розірвано відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області по справі №486/757/18 (а.с. 6). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, складено 30.10.2018 року актовий запис №227, в якому вказано, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Разом з тим позивач зазначає, що саме він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і зі слів відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] , вони приблизно вісім років припинили шлюбні відносини, остання вийшла заміж за [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03.12.2022 року, що вбачається із свідоцтва про шлюб виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №649 (а.с. 8). Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється ст. 128 СК України. Згідно зі ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України, зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч.3 ст.128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні від 17.05.2007 року у справі "Jevremovic v. Serbia" зазначив, що у відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Outcome: approved