Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 04 січня 2024 року, яке було відкладено у зв`язку з встановленням третій особі строк протягом якого вони були зобов`язані подати письмовий висновок щодо вирішення спору, у зв`язку із чим суд відклав судове засідання на 07 лютого 2024 року яке не було проведено у зв`язку із перебуванням судді Коваленка Д.С. на лікарняному.\~Наступне підготовче\~судове засідання\~призначено на\~09:15\~год.\~20\~березня 2024\~року в якому суд підготовче провадження закрив та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.04.2024 року. Позивач просив позов задовольнити. Третя особа подала висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачка просила заяву позивача задовільнити в повному обсязі. В судове засідання для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. І представник позивача, відповідачка, і третя особа просили суд розглянути справу без їх участі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників справи. Позиція позивача. Він зареєстрував шлюб з відповідачкою, яка народила йому дочку: [PERSON] , [INFO] . Однак з моменту народження дитини, зокрема з часу, коли їй виповнилось 10 місяців, відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання дочки, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, не піклується про стан її здоров`я та духовний розвиток, не проявляє до неї щонайменшої материнської турботи. Зазначає, що наведене свідчить про те, що вона повністю нехтує своїми обов`язками щодо дочки, хоча має для цього реальну можливість і юридичну і фактичну, але не вчиняє відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні дочки, виявляти турботу щодо неї, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною відповідачеві ніхто не чинить. Відповідачка подала заяву, якою добровільно та безумовно позовні вимоги визнала в повному обсязі. Позиція третьої особи. Орган опіки та піклування вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав, тобто позов задовольнити, оскільки це буде відповідати інтересам дитини позивача і відповідача. Позиція дитини. Подала суду письмову заяву, якою вказала, що її мати дійсно покинула сім`ю, коли їй було 10 місяців і з того часу не приділяє їй ніякої уваги, а тому позов батька вона підтримує. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] та [PERSON] дійсно є батьками [PERSON] (а.с. 5 свідоцтво про його народження). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а також вирішено залишити проживати дитину з батьком (а.с.6 рішення суду). Згідно з висновком виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дочки [PERSON] ( [INFO] ), пані [PERSON] взагалі не цікавиться життям дитини, не бере участі в її вихованні, не спілкується із нею, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, її здоров`ям; контактів із вчителями навчального закладу, де навчається дитина, не підтримує; на комісії з питань захисту прав дитини, пані [PERSON] не змогла вказати жодну причину, яка б заважала їй виконувати батьківські обов`язки, а отже дійсно ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.27-28). На думку самої дитини, яку вона висловила письмово, і суд не бачить причин її не враховувати [PERSON] підтримує позов батька про позбавлення її матері батьківських прав (а.с.45) Оцінка судом правовідносин сторін спору. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] , виник цивільно-правовий спір з приводу права її дитини на отримання належного піклування про неї обома батьками, якому кореспондує обов`язок обох батьків забезпечувати таке піклування. Оцінка суду щодо права дитини. Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, праву дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов`язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. В силу положень частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена пунктами 1-6 частини першої статті 164 цього кодексу. Виходячи з положень пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення матері та/або батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Основні обов`язки, що беззаперечно входять до кола обов`язків з виховання дитини як складової частини батьківського піклування, передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Батьки зобов`язані поважати дитину. Проте із встановлених судом обставин вбачається, що [PERSON] жодного з цих обов`язків щодо своєї дитини не виконує, оскільки всі ці обов`язки виконує батько дитини: [PERSON] , позивач. Саме він забезпечує отримання дитиною загальної середньої освіти, дбає про здоров`я дитини та отримання нею належної медичної допомоги, створює усі умови для її проживання та фінансово забезпечує реалізацію потреб дитини. Більш того, мати дитини взагалі не цікавиться її життям, залишила її, втратила контакт із дочкою та не вчиняє жодних дій, спрямованих на його відновлення. Тому суд вважає, що [PERSON] , як мати, дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки жодних батьківських обов`язків не виконує, при відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали їй їх виконувати. Зважаючи на це, суд вважає, що право [PERSON] , на належне батьківське піклування та виховання матір`ю, дійсно порушується і порушується саме відповідачкою. І тому, вважаючи встановлене достатньою підставою для застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав відносно її дитини, позов слід задовольнити у повному обсязі. При цьому приймаючи таке рішення суд виходить із того, що невиконання батьківських обов`язків відповідачкою має системний, триваючий і безперервний у часі характер. Таким чином,

Outcome: approved