Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обгрунтовує тим, що вона з відповідачем [PERSON] є співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2019 по справі № 128/951/18 задоволено позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку в колгоспному дворі в порядку спадкування за законом та про визнання права на частки в колгоспному дворі; визнано права власності на частку в колгоспному дворі в порядку спадкування за законом та визнано право на частки в колгоспному дворі за кожним з позивачів. Їй на праві спільної часткової власності, відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2019 (справа № 128/951/18), належить 3/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,6 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, допоміжною площею 34,0 кв.м Третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належать по 1/7 частки зазначеного житлового будинку. Відповідач [PERSON] має у власності решту 1/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як частку в колгоспному дворі, але правовстановлюючий документ на дану частку не оформив. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2019 встановлений преюдиційний факт, а саме: станом на 15.04.1991 членом колгоспного двору був також [PERSON] ; всі члени колгоспного двору мають рівні частки в майні колгоспного двору, що складають 1/7 частки за кожним. В спірному будинку проживає позивач та періодично треті особи. Житловий будинок знаходиться в незадовільному стані, потребує негайного капітального ремонту. Вона доглядає за земельною ділянкою, обкошує траву, доглядає дерева, витрачає на це свої кошти, час та силу. Утримувати будинок та здійснити його ремонт тільки за свої кошти вона не може, відповідач не бажає утримувати свою частку будинку, навпаки, все, що нею посаджене на ділянці, відповідач знищує, постійно обламує лозу винограду, яка не встигає відрости, в 2019 році повисмикував з землі кущі картоплі, яка мала от-от зацвісти, побив посуд та меблі в будинку, вибив шибки в двох вікнах та шибки у веранді. З метою захисту від протиправних дій відповідача [PERSON] вона була змушена звертатись до поліції, зокрема: 18.10.2017 у зв`язку з пошкодженням майна в батьківському будинку (заява зареєстрована в ЖЄО Вінницького РВП за № 7995 від 18.10.2017, з відповідачем проведена профілактична бесіда, про що повідомлено листом Вінницького РВП НП від 23.11.2017); 09.10.2018 у зв`язку з пошкодженням замків в будинку та крадіжки речей (заява зареєстрована в ЖЄО № 7694 від 09.10.2018, [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП, про що повідомлено листом Вінницького РВП НП від 30.10.2018, адміністративне провадження № 128/2982/18 відносно [PERSON] постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.01.2019 закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення); 13.06.2020 у зв`язку з фактом крадіжки з будинку її особистих фотографій та праски (заява зареєстрована в ЖЄО Вінницького РВП за № 7694 від 13.06.2020, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020100000492 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про що повідомлено листом Вінницького РВП НП від 11.08.2020); 05.08.2020 у зв`язку з повторним побиттям вікон в житловому будинку [ADDRESS] (заява зареєстрована в ЖЄО Вінницького РВП за № 7065 від 05.08.2020, перевіркою встановлено, що інформація не знайшла свого підтвердження, про що повідомлено листом Вінницького РВП НП від 14.09.2020); 14.09.2020 у зв`язку з пошкодженням майна та житлового будинку [ADDRESS] , перевіркою встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] існують цивільно-правові відносини, про що повідомлено листом Вінницького РВП НП від 25.10.2020. Відповідач не проживає в будинку, з`являється тільки з метою наробити шкоди. Постійно з 2000-го року проживає з жінкою в незареєстрованому шлюбі за адресою: [ADDRESS] . Не бажає вирішувати питання щодо утримання спільного будинку, земельної ділянки та продажу своєї частки. Вона неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією відчужити належну йому частку, однак відповідач не бажає це вирішувати, хоч в розмовах з сусідкою заявляв, що бажає отримати гроші за свою частку. Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.11.2020, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] складає 125530 грн, вартість 1/7 частки складає 17932,85 грн. Житловий будинок [ADDRESS] в цілому складається з житлового будинку «А» загальною площею 70,6 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5. Здійснити розподіл будинку неможливо, оскільки відповідач [PERSON] має право на 10,08 кв.м загальної площі, з них 5,22 кв.м житлової площі. Тому позивач просить припинити право власності [PERSON] на 1/7 частки житлового будинку [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право на суму 17932,90 грн як компенсації за 1/7 частку будинку; визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частку житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку «А» загальною площею 70,6 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м; веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 24.09.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 22.10.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Судовий розгляд відкладався з поважних причин. В судовому засіданні 18.01.2023 представник позивача [PERSON] адвокат Гуменюк Н.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що позивачу [PERSON] належить право власності на 3/7 частки житлового будинку. Відповідач [PERSON] , як член колгоспного двору станом на 15.04.1991, має право власності на 1/7 частки житлового будинку. До цього часу [PERSON] не оформив право власності на 1/7 частку житлового будинку. Вказаною часткою житлового будинку він не цікавиться, не доглядає за нею, систематично псує будинок. Позивач неодноразово зверталася до поліції, про що у матеріалах справи є докази. Крім того, його частка є незначною та вона не може бути виділена в натурі. Спільне володіння та користування майном є неможливим. Припинення його права власності не завдасть йому істотної шкоди, оскільки він проживає в іншому будинку з жінкою в незареєстрованому шлюбі. Вимогу про припинення права власності вони не ставлять, оскільки [PERSON] не зареєстрував своє право власності на 1/7 часку житлового будинку. Компенсація за 1/7 частки житлового будинку знаходиться на депозиті суду, що підтверджується відповідною квитанцією. В судовому засіданні 11.07.2023 позивач [PERSON] суду пояснила, що в 2017 році відповідач пошкодив вікно, почав перелазити через огорожу. Весь цей час вона проживала у спірному будинку, похоронила батьків. [PERSON] завжди все забирав з будинку. Цієї зими хотів її убити. З 2001 року відповідач проживає по [ADDRESS] з жінкою. Притягався до відповідальності за крадіжку. У спірному будинку не проживає з 1987 року, не користується будинком. В будинок потрапляє через вікна. Вона 5 років в будинок не заходить, бо в замок напхані сірники, проживає у сусідів. Спірний будинок належав її батькові, вона мала частку в колгоспному дворі. В судовому засіданні 17.04.2024 представник позивача [PERSON] адвокат Гуменюк Н.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду зазначила, що позивач [PERSON] має у власності 3/7 частки у спірному житловому будинку. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають у власності по 1/7 частки у спірному житловому будинку. Відповідачу також належить 1/7 частки спірного житлового будинку. Відповідач [PERSON] не оформив своє право власності на 1/7 частку, хоч приймаючи спадщину за рішенням суду, позивач та треті особи залишили його право на спадкування 1/7 частки житлового будинку. [PERSON] не цікавиться своєю спадщиною, не застосовує будь-яких дій щодо спадкування своєї частки, тому у матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] є власником 1/7 частки житлового будинку. [PERSON] є належним відповідачем у даній справі. При зверненні до суду з даною позовною заявою позивач посилається саме на пункт 3\~статті 365\~ЦК України:\~спільне володіння\~і користування\~майном є\~неможливим.\~Між позивачем\~та відповідачем\~склалися глибокі\~неприязні відносини.\~Доказами є\~звернення до\~поліції на\~неправомірні дії\~відповідача.\~Спільне проживання\~також неможливе\~через неправомірні\~дії відповідача,\~а саме:\~викрадення майна\~з будинку,\~пошкодження майна,\~понівечення рослин. Спільне проживання спровокує подальше нагнітання неприязних відносин та ставить під загрозу безпеку позивача. Тому саме з цих підстав просять припинити право [PERSON] на частку у спільному майні. Крім того, для припинення права на частку у спільному майні слід довести, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Так, [PERSON] є одинокою людиною, у нього немає сім`ї, ці обставини відповідачем не спростовані. Відповідач довгий час проживає без реєстрації шлюбу з жінкою за іншою адресою. Тому припинення такого права власності не завдасть йому істотної шкоди. [PERSON] у спадковому будинку не проживав, не збільшував його вартість, не робив ремонти, не сплачував комунальні послуги, навпаки псує майно та погрожує позивачу. Тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 17.04.2024 суду зазначила, що відповідач [PERSON] хизувався, що уб`є її і йому залишиться будинок, з такою людиною неможливо проживати. Відповідач [PERSON] неодноразово в судові засідання не з`являлась без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та за адресою, зазначеною стороною позивача. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою без виходу до нарадчої кімнати було прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. В матеріалах справи наявні письмові заяви третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в яких останні просять розглянути справу за їх відсутності у зв`язку з зайнятістю по місцю роботи, проти задоволення позову не заперечують. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані стороною позивача, та надавши їм оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2019 задоволено позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку в колгоспному дворі в порядку спадкування за законом та про визнання права на частки в колгоспному дворі; визнано за [PERSON] право власності на 3/7 частки будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з житлового будинку «А, веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5, в тому числі на 3/14 частки після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування та на 3/14 частки, як члену колгоспного двору; визнано за [PERSON] право власності на 1/7 частки будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з житлового будинку «А, веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5; визнано за [PERSON] право власності на 1/7 частки будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з житлового будинку «А, веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5; визнано за [PERSON] право власності на 1/7 частки будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з житлового будинку «А, веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5 (а.с. 11-14). Суд в мотивувальній частині рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2019 зазначив, що станом на час смерті спадкодавця [PERSON] частки сторін складали: [PERSON] 3/14 частки (після смерті матері) + 3/14 частки (частка спадкодавця [PERSON] ) = 6/14 = 3/7 частки. Частки решти співвласників колгоспного двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складали по 1/7 частки. [PERSON] також мав 1/7 частки (а.с. 11-14). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.12.2019 № 191069174 убачається, що [PERSON] є власником 3/7 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 70,6 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно з копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.12.2019 № 192925013, від 23.01.2020 № 197308861, від 13.12.2019 № 192925215, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,6 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, по 1/7 частки кожен (а.с. 8, 9, 10). Відповідно до звіту про оцінку майна № LV-201111-01 від 11.11.2020, ринкова (оціночна) вартість об`єкту оцінки житлового будинку (загальною площею 70,6 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , становила на дату оцінки 125530 грн (а.с. 15). З повідомлення Вінницького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 23.11.2017 № 11061/202-01/2017 убачається, що заяву [PERSON] , яка надійшла до Вінницького РВП 18.10.2017 з приводу того, що її брат [PERSON] пошкодив майно в батьківському будинку, де вони обоє зареєстровані, належним чином зареєстрована в ЖЕО Вінницького РВП від 18.10.2017 за № 7995 та проведено відповідну перевірку; в ході розгляду заяви було опитано сусідів, що проживають поблизу батьківського будинку та [PERSON] , який також проживає неподалік, проте ніхто з них не міг підтвердити, що [PERSON] навіть заходив на подвір?я; опитаний з даного приводу [PERSON] пояснив, що дійсно 17.10.2017 проїжджав велосипедом біля батьківського будинку та зупинявся порозмовляти з сусідом [PERSON] , але на подвір?я батьківського будинку навіть не зміг зайти, оскільки на замок була зачинена хвіртка, також він відзначив, що протягом вже тривалого часу [PERSON] не пускає його в батьківський будинок, де він зареєстрований так, як і [PERSON] , в зв?язку з чим він є фактично безхатченком (а.с. 16). Згідно з повідомленням Вінницького відділення Вінницького відділу Національної поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 30.10.2018 № 11189/202/01-2018, звернення [PERSON] від 09.10.2018 про те, що протягом двох діб невідома особа шляхом пошкодження замків скоїла крадіжку з її будинку, зареєстроване в журналі Вінницького відділення поліції «Єдиного обліку» за № 7694 від 09.10.2018. В ході розгляду звернення було встановлено, що невідомою особою являється брат [PERSON] [PERSON] , відносно якого було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 51 КУпАП (а.с. 17). Відповідно до повідомлення Вінницького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 14.09.2020 № 11668/202-2020, заява [PERSON] щодо розбиття вікон братом [PERSON] , яка надійшла до Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області 05.08.2020, належним чином зареєстрована в ЖЄО Вінницького РВП за № 7065 від 05.08.2020 та проведено відповідну перевірку; в ході проведення перевірки вказана інформація не знайшла свого підтвердження, тому розгляд звернення припинено (а.с. 18). 13.06.2020 (ЄО № 7694 від 13.06.2020) [PERSON] звернулась до Вінницького РВП по факту крадіжки з будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: особистих фотографій та праски марки «MIRTA IRO 370»; з даного приводу слідчим СВ Вінницького РВП порушено кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12019020100000492 від 13.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується повідомленням Вінницького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 11.08.2020 № 10447/202-01 (а.с. 19). Згідно з повідомленням Вінницького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 25.10.2020 № 12996/202-2020, заява [PERSON] про прийняття мір до брата [PERSON] , який пошкоджує батьківський будинок та майно, яка надійшла до Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області 14.09.2020, належним чином зареєстрована в ЖЄО Вінницького РВП за № 8390 від 14.09.2020 та проведено відповідну перевірку; під час розгляду даних матеріалів встановлено, що в даній конфліктній ситуації убачаються ознаки цивільно-правових відносин, компетенція розгляду який не належить до компетенції Національної поліції України (а.с. 27). В довідці від 09.11.2020, виданій виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 2214, зазначено, що згідно з актом від 09.11.2020, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ; за вищевказаною адресою зареєстровані, але не проживають наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просить припинити право власності [PERSON] на частку у спільному майні житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що частка [PERSON] є незначною, спільне володіння та користування майном є неможливим, а також, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою та другою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Судом не встановлено наявності між сторонами домовленості щодо встановлення порядку користування спільним майном. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо звернення відповідача до суду із вимогами про визначення порядку користування житловим приміщенням. У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16.01.2012 у справі № 6-81цс11, від 02.07.2014 у справі № 6-68цс14, від 23.11.2016 у справі № 6-1943цс16, та неодноразово підтриманій Верховним Судом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники фізичні особи. Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23.09.1982 в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21.02.1986 в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Аналогічні висновки щодо застосування норм статті 365 ЦК України викладено також у постановах Верховного Суду від 08.05.2019 у справі № 343/2271/16-ц, від 18.07.2019 у справі № 210/2236/15-ц, від 14.04.2021 у справі № 344/120/16-ц, від 17.05.2021 у справі № 183/4432/16-ц, від 22.09.2021 у справі № 289/398/16 та інших. Як зазначено в постановах Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №686/17974/17, від 18.07.2019 у справі №210/2236/15-ц, при вирішенні справ про припинення права на частку у спільному майні в частині незавдання шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї суди насамперед зобов`язані дослідити наявність у відповідача іншого житла. У разі відсутності такого житла позбавлення особи права на частку у спільному майні, яке є єдиним зареєстрованим за ним житлом, буде розцінюватися як завдання шкоди його інтересам та інтересам членам його сім`ї. За загальним правилом, при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що при неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої згоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення за необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може врахувати конкретні обставини справи і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не можу бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншим житлом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначає, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить 1/7 частки житлового будинку [ADDRESS] . Крім того, представник позивача, обгрунтовуючи позовні вимоги, в судових дебатах зазначила про те, що відповідач [PERSON] не оформив право на 1/7 частку житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування. Варто зазначити, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2019, яке набрало законної сили, установлено, що господарський двір, розташований за адресою: [ADDRESS] , головою якого був [PERSON] , належить до колгоспного двору, станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору були: [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] внук, [PERSON] внук, [PERSON] внук, [PERSON] син. Також рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2019 установлено, що оскільки лише [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері та батька, тому їй належить 3/7 частки колгоспного двору, решта сторін мають по 1/7 частці, як члени колгоспного двору, які станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Тобто рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2019 визначено, що [PERSON] має право на 1/7 частку житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , не в порядку спадкування, а як член колгоспного двору, який станом на 15 квітня 1991 року не втратив права на частку в його майні. Обгрунтовуючи свої\~позовні вимоги,\~сторона позивача\~посилається на\~пункт 3\~частини першої\~статті 365\~ЦПК України\~ право\~особи на\~частку у\~спільному майні\~може бути\~припинене за\~рішенням суду\~на підставі\~позову інших\~співвласників,\~якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Сторона позивача зазначає, що між позивачем та відповідачем склалися глибокі неприязні відносини, що підтверджується зверненнями до поліції на неправомірні дії відповідача, спільне проживання спровокує подальше нагнітання неприязних відносин та ставить під загрозу безпеку позивача. Однак стороною позивача не надано жодних доказів, які б свідчили про неприязні відносини між позивачем та відповідачем, про вчинення відповідачем дій, які ставлять під загрозу безпеку позивача, а лише надано звернення до органів поліції щодо неправомірних дій відповідача (розбиття вікон, викрадення речей). Однак за результатами перевірки органами поліції звернень [PERSON] не підтверджено обставин, зазначених [PERSON] у зверненнях. Крім того, позивачем не надано доказів, що відповідач [PERSON] має інше житло. Відсутність у [PERSON] іншого житла підтверджується повідомленням Вінницького районного відділення поліції ГУНП у Вінницькій області № 11061/202-01/2017, де зазначено, що опитаний з приводу заяви [PERSON] про пошкодження майна в батьківському будинку [PERSON] пояснив, що « [INFO] проїжджав велосипедом біля батьківського будинку та зупинився порозмовляти з сусідом [PERSON] , але навіть на подвір`я батьківського будинку не зміг зайти, оскільки на замок була зачинена хвіртка. Протягом тривалого часу [PERSON] не пускає його в батьківський будинок, де він зареєстрований, у зв`язку з чим він є фактично безхатченком». Стороною позивача не доведено наявність іншого житла у [PERSON] належними доказами. Відсутність іншого житла у [PERSON] у даному випадку розцінюється судом як завдання шкоди інтересам відповідача, що є визначальною обставиною при вирішенні питання про припинення права на частку у спільному майні. Тому позбавлення [PERSON] права на 1/7 частки житлового будинку, який є його єдиним житлом, буде суперечити статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач не бажає утримувати свою частку будинку, не робить ремонт, не сплачує комунальні послуги, постійно пошкоджує майно, викрадає речі, однак з наданих позивачем доказів не вбачається, що відповідач [PERSON] вчиняв будь-які дії щодо пошкодження майна чи викрадення речей з будинку, а звернення до органів поліції [PERSON] з відповідними заявами не є підтвердженням зазначених обставин. Крім того, такі обставини не є підставою для припинення частки відповідача у спільній частковій власності, оскільки належним способом захисту у цьому випадку буде відшкодування завданої шкоди, якщо така шкода була завдана. Однак стороною позивача не надано доказів, що позивач [PERSON] сама утримує майно, власниками, крім неї, є ще [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Варто зазначити, що у даній справі експертиза щодо визначення вартості спірного майна не проводилася, а зазначена стороною позивача вартість майна визначена станом на 2020 рік. Визначена позивачем компенсація [PERSON] належної 1/7 частки будинку на суму 17932,90 грн є незначною та такою, що не забезпечить відповідача рівноцінним житлом. Крім того, у даній справі відсутні докази, зокрема, але не виключено, висновок експертизи, які б свідчили про технічну можливість/неможливість виділу у\~натурі частки\~із спільного\~майна житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, для відхилення його заперечень проти позову (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 707/2882/19) У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Оцінивши подані позивачем докази, суд дійшов висновку про відсутність визначених у статті 365 ЦК України підстав для припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/7 частки у спірному об`єкті нерухомого майна, крім того, таке припинення права спільної часткової власності завдасть істотної шкоди інтересам останнього, оскільки позивачем [PERSON] не доведено належними доказами факту неможливості спільного користування спірним житловим будинком, а також того, що припинення права відповідача на частку у спірному житловому будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника. Враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про припинення права власності [PERSON] на 1/7 частки житлового будинку [ADDRESS] . Вимоги про визнання за\~ [PERSON] \~права на\~суму 17932,90\~грн як\~компенсацію за\~1/7\~частку будинку\~та про\~визнання за\~ [PERSON] \~права власності\~на 1/7\~частку житлового\~будинку [ADDRESS] є похідними, які також не підлягають задоволенню, оскільки їх вирішення залежить від того, чи будуть задоволені вимоги щодо припинення права власності [PERSON] на 1/7 частки житлового будинку. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Згідно з копією квитанції № 9 від 24.12.2020, на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України [PERSON] було перераховано кошти в сумі 17932,90 грн, призначення платежу компенсація за 1/7 частину житлового будинку [PERSON] від [PERSON] . Частиною другою статтеі 365 ЦК України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Депозитний рахунок суду не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок, є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. Тобто у випадку задоволення позовних вимог відповідач (особа, право якої припиняється) має право на отримання коштів, що внесені на рахунок суду, а у випадку відмови у задоволенні позову позивач має право на повернення внесених коштів у зв`язку з їх невикористанням. Оскільки суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, внесена сума коштів у розмірі 17932,90 грн на депозитний рахунок суду, як компенсація вартості 1/7 частки житлового будинку [PERSON] , підлягає поверненню [PERSON] .

Outcome: dismissed