Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користуватись квартирою [ADDRESS] та стягнути з нього судовий збір. Вимоги мотивує тим, що він є наймачем квартири [ADDRESS] , яка надана йому в безоплатне та безстрокове користування як військовослужбовцю, крім нього за даною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , проте останній не проживає в даній квартирі з 2004, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла, його особисті речі відсутні. Зазначає, що відповідач добровільно не проживає в будинку і це створює позивачу перешкоди в користуванні його майном. Вирішити в позасудовому порядку дане питання позивач не має можливості, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2024 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2024 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до частини першої\~статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором найму житла в будинках комунального житлового фонду смт. Гончарівське від 15 лютого 2023 року та довідкою Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 19 лютого 2024 року. За даною адресою зареєстровані: [PERSON] , його син [PERSON] та син [PERSON] (а.с.8-9). Зазначена квартира не приватизована. З Акту перевірки непроживання від 19 лютого 2024 року, складеного комісією КП "Гончарівськовське", що є обслуговуючою організацією, вбачається, що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] , але фактично не проживає за зазначеною адресою з квітня 2004 року і по теперішній час. (а.с. 10). Відповідно до частини четвертої\~статті 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житловий кодекс Української РСР, нормативно-правовий акт № 5464-X від 30 червня 1983 року, ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Нормами законодавства встановлені обов`язки особи, яка користується житловим приміщенням, сплачувати комунальні послуги, утримувати житло в належному для проживання стані. При цьому право користування наданим для проживання житлом не є абсолютним та обмежується нормами законодавства необхідністю його фактичного використання особами, яким воно надане за призначенням для проживання. Згідно вимог частини другої ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Так, наданими позивачем доказами підтверджується факт не використання житла відповідачем [PERSON] за призначенням протягом строку, встановленого положеннями\~Житлового кодексу Української РСР, при цьому доказів поважності причин не використання житла, відсутності особи за місцем реєстрації протягом шестимісячного строку суду не надано. Позивач є квартиронаймачем вказаної квартири, що підтверджується договором найму від 15 лютого 2023 року, сплачує комунальні послуги, здійснює поточний ремонт будинку. Оскільки матеріали\~справи не\~містять доказів\~на підтвердження\~поважності причин\~не проживання\~відповідача [PERSON] \~у наданому\~спірному житловому\~приміщенні майже\~двадцять років,\~ зібрані\~у справі\~докази та\~їх оцінка\~свідчать про\~фактичне таке\~непроживання,\~відсутні докази\~про сплату\~відповідачем комунальних\~платежів та\~участі в\~утриманні житла,\~ тобто\~наявні підстави\~для визнання\~відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 1 211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved