Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «Альфа Клін Сервіс» про встановлення факту розірвання трудового договору, зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Альфа Клін Сервіс» на посаді прибиральниці службових приміщень в порядку переведення з ТОВ «Альфа Клин» з 03 серпня 2020 року на підставі наказу № 9-к від 03 серпня 2020 року. У зв`язку з військовою агресією рф проти України з 24 лютого 2022 року вона виїхала за межі України. У травні 2023 року вона звернулась до роботодавця та менеджер компанії їй повідомив, що ще на початку вторгнення рф на територію України директор ТОВ «Альфа Клін Сервіс» виїхав за межі України. Трудову книжку їй переслав менеджер з м. Києва. Разом з тим, у трудовій книжці відсутній запис про її звільнення із проставленням печатки підприємства. Менеджер у телефонній розмові їй повідомив, що нічого зробити не може, оскільки все керівництво виїхало за межі України, тому запропонував звернутися до суду. Відсутність запису про звільнення у трудовій книжці позбавляє її права влаштуватись на роботу. Просить суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт розірвання трудового договору, укладеного 03 серпня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Альфа Клін Сервіс»; - зобов`язати ТОВ «Альфа Клін Сервіс» видати відповідний наказ про її звільнення з роботи за угодою сторін з моменту встановлення факту її звільнення, тобто з дати ухвалення рішення суду, та внести відповідний запис до трудової книжки. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києві від 10 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 23 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 серпня 2020 року наказом № 9-к позивача було прийнято до ТОВ «Альфа Клін Сервіс» на посаду прибиральниці службових приміщень в порядку переведення з ТОВ «Альфа Клин». Зазначене підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 21-27). З позову вбачається, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 24 лютого 2022 року позивач виїхала за межі України. У травні 2023 року остання звернулась до роботодавця та менеджер компанії їй повідомив, що ще на початку вторгнення рф на територію України директор ТОВ «Альфа Клін Сервіс» виїхав за межі України. Трудову книжку їй переслав менеджер з м. Києва. Разом з тим, у трудовій книжці відсутній запис про її звільнення із проставленням печатки підприємства. Менеджер у телефонній розмові їй повідомив, що нічого зробити не може, оскільки все керівництво виїхало за межі України, тому запропонував звернутися до суду. У зв`язку з цим, позивач просить суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт розірвання трудового договору, укладеного 03 серпня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Альфа Клін Сервіс»; - зобов`язати ТОВ «Альфа Клін Сервіс» видати відповідний наказ про її звільнення з роботи за угодою сторін з моменту встановлення факту її звільнення, тобто з дати ухвалення рішення суду, та внести відповідний запис до трудової книжки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Позивач просить зобов`язати ТОВ «Альфа Клін Сервіс» видати відповідний наказ про її звільнення з роботи за угодою сторін. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП). Вбачається, що у разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. На підтвердження заявлених вимог стороною позивача надані суду наступні докази: копія паспорту позивача, копія картки платника податків позивача, копія пенсійного посвідчення, копія трудової книжки та копія візитної картки відповідача. Встановлено, що доказів на підтвердження існування домовленості сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою позивачем суду не надано. Зокрема, матеріали справи не містять доказів звернення [PERSON] до відповідача із будь-якою заявою, яка б містила волевиявлення працівника на припинення трудового договору та погодження строків її звільнення. Вбачається, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження подання позивачем відповідачу письмової заяви з проханням про звільнення. За таких обставин, судом встановлено, що в діях відповідача щодо не розірвання трудового договору з позивачем відсутні ознаки неправомірності та вимоги позивача задоволенню не підлягають. З огляду на наведене, у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed