Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

І. Виклад позиції заявника та представника заінтересованої особи. В жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Полонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) внести відомості про: - батька в актовий запис про народження [PERSON] №97 складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції у Хмельницькій області 13.05.2004 вказавши батьком [PERSON] [INFO] , громадянина України; - дитину в актовий запис про народження [PERSON] №97 складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції у Хмельницькій області 13.05.2004 змінивши його прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обгрунтування своїх вимог вказував на те, що його рідний батько помер [INFO] в районі селища Опитного, що в Донецькій області під час виконання бойового завдання про що 24.10.2022 було складено відповідний актовий запис №489 Полонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально - Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). [PERSON] народився коли його батьки перебували у фактичних шлюбних відносинах. Після його народження мати здійснила державну реєстрацію народження дитини в порядку статті 135 СК України. Тому йому було присвоєно прізвище матері, а по-батькові його біологічного батька, в графі батько вказано ім`я та по-батькові його батька. Батько за життя не встиг визнати своє батьківство відносно нього. [PERSON] разом зі своєю матір`ю та своїм батьком - [PERSON] з часу свого народження проживали разом, батьки вели спільне господарство ще до його народження. Також спільно виховували та утримували заявника після його народження. Покійний [PERSON] завжди визнавав його за сина, а [PERSON] , в свою чергу, його батьком. 02.09.2022 батьки зареєстрували шлюб. В подальшому [PERSON] хотів визнати своє батьківство відносно [PERSON] , який чекав, що батько приїде у відпустку і здійснить задумане. Встановлення цього факту йому необхідне для оформлення державних допомог. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Суд своєю ухвалою від 27.10.2023 року відкрив провадження у вищевказаній справі за правилами окремого провадження та залучив до участі у справі як заінтересовану особу Міністерство оборони України. Ухвалою суду\~від 26.12.2023\~заяву [PERSON] було залишено без розгляду та роз`яснено заявнику право на звернення до суду з позовом в порядку загального провадження. Цю ухвалу було скасовано постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.02.2024 та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалами суду від 02.04.2024 відмовлено в задоволенні заяви представника заявника адвоката Крижанівського О.А. про відвід головуючої судді Горгулько Н.А. Крім того задоволено клопотання представника Міністерства оборони України залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи [INFO] . Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили задовольнити її. Заінтересована особа [PERSON] не бажала давати пояснення в судовому засіданні, лише пояснила, що заяву підтримує. Решта заінтересованих осіб у судове засідання, належним чином повідомлені про розгляд справи, не з`явились. ІІІ. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про народження [NUMBER] , батьками [PERSON] ,\~який народився\~ [INFO] \~є [PERSON] \~та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із з0азначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, відомості про батька [PERSON] \~записані відповідно\~до ч.1\~ст.135\~СК України (а.с.9). За даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 02.09.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . (а.с. 11) Як слідує з даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10) За даними довідки №1143 від 27.09.2023 [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З ним разом були зареєстровані [PERSON] теща, [PERSON] брат дружини, [PERSON] брат дружини, [PERSON] син, [PERSON] дружина (а.с. 13). Свідок [PERSON] \~у судовому\~засіданні вказала,\~що вона\~є хрещеною\~мамою [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] є сином [PERSON] . До народження [PERSON] його мати та [PERSON] \~проживали разом\~однією сім`єю\~по [ADDRESS] \~де проживали\~весь час.\~Під час\~обряду хрещення\~ [PERSON] \~називав себе\~батьком [PERSON] . На свята вони завжди були разом. Вона часто бувала у них в гостях. [PERSON] завжди називав [PERSON] батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її чоловік є хрещеним батьком [PERSON] . Вона з ними познайомилася під час обряду хрещення. [PERSON] разом з матір`ю та [PERSON] жили як одна сім`я. [PERSON] називав себе батьком [PERSON] ІV. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Щодо долученого до матеріалів справи свідоцтва про хрещення « [PERSON] » - [INFO] (а.с.12), то вказане свідоцтво є неналежним доказом. Адже в даному свідоцтві, по-перше, відсутні відомості про батька дитини, а по-друге - незрозуміло, яким чином свідоцтво на ім`я « [PERSON] » взагалі стосується [PERSON] . Окрім того, видача такого свідоцтва жодним нормативним актом не передбачена, не передбачено правила його заповнення та не визначено характер офіційності документу. Також суд не може прийняти як належні докази фото (а.с. 14-16), оскільки надані заявником фотографії не можуть свідчити про наявність родинних відносин і не можуть бути беззаперечним фактом, що дитина чоловічої статі є сином [PERSON] , та не є визначальними у вирішенні цього питання. V. Оцінка суду. Відповідно до ч.3\~ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п. 7\~Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2\~ст. 55 СК України\~запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно\~ст.130 СК України\~у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1\~ст.135 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку позивач просить визнати батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України. Судом на виконання вимог ст.12 ЦПК України роз`яснювалося в судовому засіданні заявнику право на проведення такої експертизи, однак [PERSON] та його представник категорично заявили, що клопотань про призначення експертизи заявляти не будуть, оскільки є достатньо доказів того, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Дослідивши зібрані у справі докази, суд виснував, що лише пояснень двох свідків не достатньо для встановлення батьківства, оскільки предметом доказування у даній справі є кровна спорідненість, і одним із доказів такого факту є судово-біологічна (судово-генетична) експертиза, наявність якої дозволила б суду оцінити у сукупності зібрані у справі докази. За таких обставин заявлені вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed