Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вночі з 05 жовтня 2021 року на 06 жовтня 2021 року біля будинку [ADDRESS] на його, позивача, автомобіль КІА д.н.з. [NUMBER] впало дерево. 06.10.2021р. ним здійснено виклик поліції за номером "102" та подано заяву за реєстраційним № 21470 про фіксацію даної події, факт пошкодження транспортного засобу. На місце падіння вищевказаного дерева прибув екіпаж патрульної поліції, який здійснив фіксування падіння дерева на автомобіль. Відповідно до висновку експерта № 147 від 06.10.2021\~року судової автотоварознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Галамай Б.І., вартість матеріального збитку, становить 74 216,94 грн. В ході проведення перевірки по даному факту працівниками поліції роз`яснено, що присутні ознаки цивільно-правових відносин, рекомендовано звернутись з цивільним позовом по факту пошкодження майна. Гарячою лінією Львівської міської ради (15-80) проінформовано, що пунктом 2.2. ухвали Львівської міської ради від 21.04.2011\~року № 376 «Про Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади» (із змінами) визначено, що до об`єктів благоустрою міста належать: майдани, площі, бульвари, алеї, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки; інші території загального користування; прибудинкові території; прилеглі території до будівель та споруд. Відповідно до п. 4.2.2., об`єкти благоустрою міста, що визначені у пункті 2.2, та інші території Львівської міської територіальної громади утримують та прибирають на договірних засадах підприємства, установи, житлово-комунальні організації різних форм власності. Закріплення об`єктів благоустрою і територій для утримання і прибирання проводять відповідні районні адміністрації. Для забезпечення належної організації благоустрою територій, районним адміністраціям щорічно виділяються кошти з міського бюджету. Згідно із Положенням про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 08.07.2021\~року № 1081, до повноважень районної адміністрації належить забезпечення благоустрою району у межах, визначених Львівською міською радою та підготовка розпоряджень щодо видалення аварійних, сухостійних та фаутних дерев; у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян чи юридичних осіб. Відтак, просить стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 74\~216, 94 грн. матеріального збитку. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.02.2022р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №465/1043/22, призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Зазначає, що позивачу надана відповідь про те, що дерева на [ADDRESS] не перебувають на балансі районної адміністрації. Наголошує, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема протиправної поведінки , шкоди, причинного зв"язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та шкодою, вини. Питання вини районної адміністрації взагалі не досліджувалося, оскільки жодних протоколів відносно посадової особи районної адміністрації за вчинення правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля внаслідок падіння гілки дерева, складено не було. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити та стягнути з відповідача матеріальну шкоду. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив позов в повному обсязі, вважає позовні вимоги необгрунтованими, просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали\~цивільної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та з`ясувавши фактичні обставини у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивач [PERSON] з 2020 року є власником транспортного засобу КІА Stonic д.н.з. [NUMBER] . Судом встановлено та не заперечується сторонами в судовому засіданні, що вночі з 05 жовтня 2021 року на 06 жовтня 2021 року біля будинку [ADDRESS] на його, позивача, автомобіль КІА д.н.з. [NUMBER] впало дерево. Згідно відповіді начальника ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області [PERSON] від 29.11.2021р. №27135/40/01/06-21, що по обставинах факту пошкодження автомобіля позивача, яке мало місце у ніч з 05.10.2021р. на 06.10.2021р. проводилась перевірка. За результатами розгляду матеріалів встановлено, що у даному випадку відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки порушені питання носять цивільно - правовий характер. Позивачем в обгрунтування позовних вимог долучено експертний висновок завідувача кафедри ботаніки, деревинознавства та недеревних ресурсів лісу Національного лісотехнічного університету України професора Л. Осадчука від 25 січня 2022 року. Відповідно до висновку, дерево, що росте по вулиці Героїв Майдану 6 у місті Львові, стовбур якого 06.10.2021р. впав на атвомобіль КІА д.н.з. [NUMBER] , належить до ботанічного виду робінії звичайної декоративна форма умбракуліфера, мало незадовільний якісни стан із зовнішніми ознаками аварійності (ядрову гниль, сухобокість та дупло), що могло слугувати днією з причин падіння такого. Крім того, у висновку зазначено, що інші дерева, які ростуть поряд, мають аналогічні ушкодження, без догляду та формування крони і складають реальну загрозу падінню на тротуар або на проїзну частину вулиці, особливо під час дощової та вітряної погоди. Відповідно до висновку №147 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, складеного 18 жовтня 2021 року судовим експертом [PERSON] , вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля КІА Stonic д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 06.10.2021р., з врахуванням результату його обстеження 06.10.2021р. в цінах на дату обстеження становить 74 216 (сімдесят чотири тисячі двісті шістнадцять) гривень 94 коп. За приписами статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересу може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17 вказав, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. П.7 ч.1 ст. 17 ЗУ "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Ч.1 та ч.2 ст.20 цього закону визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Згідно п.2 ч.1 ст.21 вказаного закону, елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.10 та ч.1 ст.15 ЗУ "Про благоустрій населених пунктів", органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Аналогічні норми закріплені в підпункті 5.1. розділу 5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006 року. Відтак, зважаючи на викладене, матеріальна шкода, заподіяна майну позивача, може бути відшкодована відповідачем, оскільки відповідальність за стан зелених насаджень відповідно до законодавства України несе балансоутримувач, тобто місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Факт падіння частини дерева на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розмір заподіяної шкоди не заперечувалось відповідачем, проте, відповідач не визнає позов, заявлений позивачем, оскільки вважає, що за земельну ділянку, на якій відбулася подія, відповідає міська рада. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідальною особою за стан об`єктів благоустрою комунальної власності, якими є вулиці, паркувальні майданчики, в тому числі його складових елементів, якими є зелені насадження, є виконавчий орган місцевого самоврядування або створений ним спеціальний орган, відповідальний за утримання об`єктів благоустрою (балансоутримувач). П.п.7 п."а" ч.1 ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень. Відповідно до п. 9.12 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 "Про правила благоустрою м.Львова" (зі змінами), відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є на об`єктах благоустрою державної та комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів, на безхазяйних територіях, пустирях відповідні районні адміністрації. Віповідно до п. 4.2.2 Правил благоустрою м. Львова закріплення об`єктів благоустрою і територій для утримання і прибирання проводять відповідні районні адміністрації. До об`єктів благоустрою території житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, на яких розміщені об`єкти житлової забудови, громадські будівлі та споруди, інші об`єкти загального користування. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Порядку контролю за охороною зелених насаджень у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 14.03.2014 року №195, районні адміністрації здійснюють технологічний контроль за станом експлуатації і утримання зелених насаджень на території мікрорайонів, кварталів і на прибудинкових територіях. З огляду на зазначене, випливає, що саме Франківська районна адміністрація Львівської міської ради була уповноважена вжити заходів до знесення дерева, яке є аварійним, внаслідок падінння якого позивачу було спричинено матеріальну шкоду. Суд не бере до уваги долучені стороною відповідача акти обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню на території Франківського району м. Львова, оскільки в даних актах відсутня інформація про обстеження зелених насаджень за адресою [ADDRESS] , зокрема місця, в якому пошкоджено автомобіль позивача. Згідно до положень ст.1166 ЦК України, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, ч.2 ст.1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше). Оскільки матеріалами справи підтверджено факт спричинення збитків позивачу падінням дерева, розмір майнової шкоди визначено відповідно до вимог ЦПК України, а відповідачем дані обставини не спростовано, суд приходить до висновку про задоволення позовув повному обсязі. Відповідачем суду не надано доказів для спростування висновків щодо причин пошкодження майна позивача та вартості відновлювального ремонту автомобіля. Падіння частини дерева стало наслідком недостатнього контролю за станом зелених насаджень, несвоєчасного виявлення аварійних дерев, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів та транспортних засобів, а тому є наслідком бездіяльності відповідача, який мав можливість передбачити наслідки погодних умов при належній обачливості. За таких обставин, відповідачем не спростовані твердження та докази, надані позивачем, що падіння частини дерева пов`язане з неналежним виконанням відповідачем заходів з благоустрою щодо контролю за належним станом дерев, не надано достеменних доказів того, що падіння частини дерева відбулось внаслідок несприятливих погодних умов і не пов`язане з неналежним виконанням відповідачем заходів з благоустрою. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права.\~Обґрунтованим є\~рішення,\~ухвалене на\~підставі повно\~і всебічно\~з`ясованих\~обставин,\~на які\~сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~може бути\~визначено тільки\~у світлі\~конкретних обставин\~справи (рішення\~ЄСПЛ від\~18\~липня 2006\~року №\~63566/00\~«Проніна проти\~України (Pronina\~v.\~Ukraine)»,\~§ 23). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved