Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 19.07.2020 року відповідачка звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, в зв`язку із чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 19.07.2020 року. На підставі договору відповідачці було видано кредит в розмірі 60000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . У зв`язку з порушенням позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 19.09.2023 року утворилася заборгованість в розмірі 103039 грн. 44 коп., що становить залишок заборгованості за тілом кредиту. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору. \~ \~ \~ \~У наданому відзиві представник відповідачки не заперечував, що остання з 19.07.2020 року була клієнтом АТ «Універсал Банк» та користувалась проектом «monobank», зокрема шляхом доступу до банківських послуг через однойменний додаток у мобільному пристрої (картка [NUMBER] ). 09.10.2021 року, приблизно о 13-20 г., на ринку ж/м Тополя-1, розташованого за ТРЦ «TERRA» по [ADDRESS] , жінка циганської національності, зображаючи себе нетверезою та кілька разів тісно притискаючись до відповідачки, коли вона купувала продукти, викрала її телефон з кишені курточки. Після цього, відповідачка заблокувала сім-картки та звернулась до ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо крадіжки телефону, за фактом чого 11.10.2021 року було відкрито кримінальне провадження №12021046640001300 за ч.1 ст.185 КК України. Відновивши в цей же день одну із сім-карт, відповідачка дізналась, що скориставшись її телефоном, зловмисники вивели кредитні кошти невідомим для неї чином, отримавши доступ до можливості здійснення фінансових операцій у додатку «monobank» на суму 78762 грн. 32 коп., а також у Приват-24. Відразу після цього відповідач звернулась телефоном до служби підтримки банку з проханням заблокувати картку та здійснити повернення списаних коштів. Служба підтримки перевела її звернення до служби безпеки банку, де відповідачці повідомили, що оскільки питання, яке вона порушила в усному зверненні, має конфіденційний характер, вони не можуть їй допомогти та порадили звернутись до органів Національної поліції. Після чого, відповідачка звернулась до ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо незаконного заволодіння коштами, за фактом чого 11.10.2021 року було відкрито кримінальне провадження №12021046640001301 за ч.1 ст.190 КК України. З виписки по рахунку вбачається, що за період з 09.10.2021 року невстановлені особи використали кредитний ліміт на загальну суму 78762 грн. 32 коп., шляхом вчинення 10 фінансових операцій протягом 50 хвилин, з 17-42 г. до 18-31 г. Тобто кількість та частота фінансових операцій були нетиповими для відповідачки та мали викликати у банку підозру у несанкціонованому доступі до управління рахунком. Проте, банк не використав жодних механізмів для упередження подібних ситуацій та не вчинив заходів для додаткового підтвердження операцій. За вказаних обставин, оскільки відповідачка не отримувала та не використовувала грошові кошти в сумі 78762 грн. 32 коп., не надавала санкції на їх списання на користь третіх осіб, з урахуванням положень ст.38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», вона не є зобов`язаною особою по поверненню цих коштів та процентів банку. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.12.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві та поданому разом із нею клопотанні в разі його неявки просив розглядати справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник відповідачки в наданій заяві також просив провести розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин, суд у відповідності до положень ч.3 ст.211, ч3 ст.247 ЦПК України, визнав за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до пункту 14.12\~ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Згідно з пунктом 14.16\~ст.14 вказаного вище Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Пунктом 37.2 ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. \~ \~ \~ \~Пунктами 38.1, 38.2, 38.4, 38.5 ст.38 зазначеного вище закону передбачено, що система захисту інформації повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Електронні документи на переказ, розрахункові документи та документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що містять банківську таємницю, під час їх передавання технічними засобами електронних комунікацій повинні бути зашифровані згідно з вимогами відповідної платіжної системи, а за їх відсутності - відповідно до законів України та нормативно-правових актів Національного банку України. Захист інформації забезпечується суб`єктами переказу коштів шляхом обов`язкового впровадження та використання відповідної системи захисту, що складається з: 1) законодавчих актів України та інших нормативно-правових актів, а також внутрішніх нормативних актів суб`єктів переказу, що регулюють порядок доступу та роботи з відповідною інформацією, а також відповідальність за порушення цих правил; 2) заходів охорони приміщень, технічного обладнання відповідної платіжної системи та персоналу суб`єкта переказу; 3) технологічних та програмно-апаратних засобів криптографічного захисту інформації, що обробляється в платіжній системі. Система захисту інформації повинна забезпечувати: 1) цілісність інформації, що передається в платіжній системі, та компонентів платіжної системи; 2) конфіденційність інформації під час її обробки, передавання та зберігання в платіжній системі; 3) неможливість відмови ініціатора від факту передавання та отримувачем від факту прийняття документа на переказ, документа за операціями із застосуванням засобів ідентифікації, документа на відкликання; 4) забезпечення постійного та безперешкодного доступу до компонентів платіжної системи особам, які мають на це право або повноваження, визначені законодавством України, а також встановлені договором. \~ \~ \~ \~Згідно п.п.5,6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014 року (далі Положення), яке було чинним на час викрадення мобільного телефону та зняття з рахунку кредитних коштів, було передбачено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Пунктом 8 розділу VI Положення передбачено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Відповідно до п.11 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. За змістом\~ст.614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до правових висновків, наведених в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі №210/1242/18, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, 19.07.2020 року, відповідно до анкети-заяви відповідачки [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на Кузнецова) між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого банком було відкрито кредитний рахунок із встановленням кредитного ліміту в розмірі 60000 грн. грн. Для користування кредитним рахунком відповідачці було видано кредитну картку. Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 19.09.2023 року утворилась заборгованість в сумі 103039 грн. 44 коп., яка складається із залишком заборгованості за тілом кредиту. Заперечуючи проти пред`явлених до неї позовних вимог, відповідачка посилалась на заволодіння кредитними коштами внаслідок викрадення її телефону із встановленим додатком «monobank», про що вона своєчасно повідомила банк та звернулась до органів поліції. \~ \~ \~ \~Наданими відповідачкою під час розгляду справи доказами, а саме: копіями талонів-повідомлень, витягів з ЄРДР, підтверджується той факт, що 09.10.2021 року, тобто в день викрадення мобільного телефону та заволодіння коштами на рахунку, відповідачка звернулась до ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з відповідними заявами, за фактами чого 11.10.2021 року були відкритті кримінальні провадження №12021046640001300 за ч.1 ст.185 КК України та №12021046640001301 за ч.1 ст.190 КК України. \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 13.03.2024 року банком підтверджено звернення відповідачки до служби підтримки 09.10.2021 року о 20-37 г.; 10,11,12 та 18.10.2021 року. \~ \~ \~ \~Також 03.11.2021 року відповідачка зверталась письмово до банку з проханням припинити обліковувати заборгованість за незаконно переведеними коштами в сумі 78762 грн. 32 коп. та нарахування процентів. \~ \~ \~ \~З виписки банку по картці [NUMBER] , наданого відповідачкою, підтверджується факт списання коштів з карткового рахунку 09.10.2021 року в період часу з 17-42 г. до 18-31 г. в сумі 78762 грн. 32 коп., а також зарахування коштів на суму 29990 грн. \~ \~ \~ \~Згідно наданого банком розрахунку заборгованості станом на 09.10.2021 року прострочена заборгованість за кредитом або іншими платежами у відповідачки була відсутня. \~ \~ \~ \~ Суд враховує, що кредитна картка [NUMBER] , ПІН-код, паролі або інша інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відповідачкою стороннім особам не передавались. Зняття та перерахування коштів з рахунку було здійснено третіми особами внаслідок викрадення у відповідачки телефону із встановленим додатком «monobank» та здійснення відразу, протягом нетривалого часу, операцій на переказ коштів. За вказаних обставин та наведених положень законодавства, оскільки відповідачкою не вчинялось будь-яких дій та розпоряджень на здійснення операцій за її кредитним рахунком, а також дій, які б сприяли отримання сторонніми особами інформації, яка давала змогу ініціювати такі платіжні операції; враховуючи підтвердження факту незаконного заволодіння кредитним коштами третіми особами внаслідок викрадення телефону із встановленим додатком «monobank», а також факту своєчасного повідомлення відповідачкою банківської установи та правоохоронних органів про ці факти, суд не вбачає законних підстав для притягнення відповідачки до цивільно-правової відповідальності у вигляді сплати заборгованості, що виникла внаслідок незаконного заволодіння кредитними коштами третіми особами. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову в задоволенні позову, понесені позивачем по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на останнього. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed