Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Служба у справах дітей Дунаєвецької міської ради звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 31.10.2022 у відповідачів було відібрано малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав, оскільки батьки свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками. На даний час малолітні діти передані під опіку [PERSON] та проживають у Республіці Польща, [PERSON] навчається у школі №3 у Сулехові, а [PERSON] є вихованцем дитячого садочка «Gucio». Однак після відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] не змінили свій спосіб життя, не працевлаштувалися, не допомагають утримувати дітей, не вживають жодних заходів щодо повернення дітей, аліменти на утримання дітей не сплачують, що свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками а тому звертається з позовом до суду. Ухвалою від 25.01.2024 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 22.02.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Бровата Х.В. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що [PERSON] та [PERSON] батьківські обов`язки не виконують. Діти перебували у Центрі соціально-психологічної реабілітації «Подолянчик», батьки не цікавилися дітьми, матеріально не забезпечували, не відвідували та не доглядали їх про що є акт обстеження побутових умов. У відповідачів було відібрано дітей. За певний період часу батьки не виправили помилок, і в липні 2023 року дітей було передано [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила не позбавляти її батьківських прав, оскільки хоче ще підготувати відповідні умови щоб забрати дітей. Пояснила, що вона має бажання спілкуватися з дітьми та брати участь у їхньому вихованні, однак діти проживають в Польщі з бабусею. Вказала, що коли діти перебували у Центрі соціально-психологічної реабілітації «Подолянчик», то перший місяць не їздили, а потім по можливості кожен місяць, було два рази на місяць, купляли їм солодощі та подарунки, сиділи на лавочці спілкувалися, коли було холодно - то в актовому залі. Були зранку до сонного часу, діти скучали, плакали і хотіли додому. На даний час вона не має роботи, зверталась за допомогою у пошуку роботи до представника Служби у справах дітей, на даний час працює на сезонних роботах. Коштів, щоб постійно навідувати дітей за кордоном у неї немає, а спілкуватись по телефону їй не дають можливості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відзив не направляв, будь-яких заяв до суду не направляв. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позов та пояснила, що являється матір`ю відповідача [PERSON] , має карту поляка, на час відібрання дітей працювала в Польщі. Коли приїхала в Україну, приходила в « Подолянчик », спілкувалася з дітьми, передавала кошти на будинок. В серпні 2023 року забрала дітей в Польщу, оформила в садочок та школу, діти лікуються у психолога. Проживає з чоловіком та дітьми у двокімнатній квартирі, обоє працюють. Дослідивши матеріали справи, при вирішенні спору суд виходить із наступного. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №7 від 17.01.2024 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: мати [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №53 від 17.01.2024 [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради №153 від 27.07.2023 року прийнято рішення «Про встановлення опіки над дітьми, позбавленими батьківського піклування [PERSON] , [PERSON] » на виконання якого [PERSON] призначено опікуном над малолітніми дітьми. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 31.10.2022 у [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дітей. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25.04.2023 року, 03.05.2023 року здійснено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , [PERSON] та встановлено, що склад сім`ї становить: батько [PERSON] , мати [PERSON] , бабуся [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] . В будинку брудно, розкидані, брудні речі, неприємний запах, запаси їжі мінімальні. 25.04.2023 в будинку антисанітарні умови проживання, продукти харчування в обмеженій кількості, в будинку неприємний запах, батьки з ознаками алкогольного сп`яніння, не працевлаштовані; 03.05.2023 санітарно-гігієнічні умови проживання потребують покращення, продукти харчування відсутні, батьки не працюють, проведено бесіду щодо повернення дітей в сім`ю, однак батьки не вчиняють жодних дій щодо їх повернення. Як вбачається із характеристики КУ «Центр надання соціальних послуг» Дунаєвецької міської ради та характеристики Дунаєвецької міської ради №313 від 11.12.2023 року, сім`я [PERSON] та [PERSON] була під супроводом Комунальної установи з 10.02.2022 по 30.12.2022 як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. Батько [PERSON] має інвалідність, не має постійного місця роботи, мати [PERSON] не працює, обоє мають схильність до вживання алкогольних напоїв, їх малолітні діти були відібрані від батьків без позбавлення батьківських прав. Згідно інформації з Відділення поліції №2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області №6658/121/108/105-2023 від 13.12.2023 [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за період 14.12.2022 по 08.09.2023, [PERSON] за період з 10.04.2023 по 04.11.2023. Малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та їх опікун [PERSON] перебувають у Республіці Польща, що підтверджується копіями повідомлень про присвоєння номерів PESEL від 04.03.2022 року, від 10.08.2023 року. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради, затвердженого рішенням №305 від 21.12.2023 орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначається, зокрема про те, що: дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю (принцип 6). Згідно принципів, закріплених ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону батьківства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», заява №39948/06). Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №203/3505/19 відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав. Дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, та є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів (постанова Верховного Суду від 13.03.2024 №607/7767/22). Відповідачка [PERSON] заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, вказала що хоче підготувати відповідні умови щоб забрати дітей. Пояснила, що вона має бажання спілкуватися з дітьми та брати участь у їхньому вихованні, однак діти проживають в Польщі з бабусею. Вказала, що коли діти перебували у Центрі «Подолянчик», по можливості їздила до них кожен місяць, були і два рази на місяць, купляли їм солодощі та подарунки, сиділи на лавочці спілкувалися, діти скучали, плакали і хотіли додому. На даний час вона не має роботи, працює на сезонних роботах. Коштів щоб постійно навідувати дітей за кордоном у неї немає, а спілкуватись по телефону їй не дають можливості. Посилання позивача на акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та негативну характеристику не можуть бути беззаперечними, єдиними та достатніми доказами на підтвердження позовних вимог. Антисанітарні умови та відсутність працевлаштування, на які посилається позивач, не є самі по собі єдиними підставами для позбавлення відповідачів батьківських прав, а є підставами для застосування заходів впливу, проведення відповідної профілактичної роботи та соціального супроводу з відповідачами. Слід врахувати й те, що відповідачі проживають на території України, в той час як діти з бабусею проживають закордоном. Також слід зазначити, що позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Доказів того, що до відповідачів застосовувались заходи впливу, які виявилися безрезультатними, що батьки в даному випадку систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки не надано. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей призведе до повної втрати будь-якого зв`язку матері та батька з дітьми, не забезпечуватиме інтересів дітей, а тому є недоцільним, оскільки це крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне у відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed