Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладеним між ним та [PERSON] , зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №518, та визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначив, що з 05.09.2014 перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, відносини мають лише формальний характер, примирення між ними неможливо, тому вважає, що шлюб потрібно розірвати. Позивач зазначає, що між ним та відповідачкою формально досягнуто згоду стосовно подальшого місця проживання дитини разом з батьком. За загальним правилом, як зазначає позивач, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. 07.12.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.01.2024 позов було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 18.01.2024 позивачем на виконання ухвали суду було усунуто недоліки. Ухвалою суду від 20.01.2024 залучено до участі у справі третю особу Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, зобов`язано третю особу надати висновок щодо місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 28.02.2024 до суду надійшов висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] . Ухвалою суду від 19.03.2024 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснив, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені, спільне проживання неможливе. Дитина сторін проживає з позивачем, не бажає жити з матір`ю, що не суперечить інтересам дитини. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, за участю її адвоката, зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю, пояснив, що в сім`ї виникали конфлікти, що погано впливало на розвиток дитини, відповідач проживає окремо в м. Дергачі та перебуває у відносинах з іншим чоловіком, який також має дитину. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких підтримали позовні вимоги батька дитини, бо батьком створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини, просили провести розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, рішення по справі прийняти з урахуванням наданого висновку. Суд, вислухавши доводи позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони по справі з 05.09.2014 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 05.09.2014 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №518. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 12.08.2016 Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.10). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 22.01.2024 за адресою: [ADDRESS] проживають: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та їх син [PERSON] (а.с.27). Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №101 від 23.02.2024 щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із батьком, [PERSON] , Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із батьком, [PERSON] (а.с.46-47). У висновку зазначено, що дитина [PERSON] перебуває під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради з 2016 року, на прийомі дитину супроводжували батьки. З жовтня 2023 року по теперішній час супроводжує дитину до фахівців поліклініки, піклується про стан здоров`я дитини батько, [PERSON] Дитина навчається у 1-М класі, відвідує метро школу по понеділкам, середам та п`ятницям, інші дні навчається в онлайн режимі. Мати та батько демонструють зацікавленість освітнім процесом хлопчика, відвідують батьківські збори, підтримують контакт з вчителем, приділяють увагу вихованню сина. Мати дитини надала письмові пояснення, в яких не заперечувала проти визначення місця проживання дитини із батьком, бо підтримує думку сина та його бажання не змінювати умови для проживання, сама не має можливості створити гідні умови, до яких звик син, не відмовляється від участі у вихованні сина та буде намагатися створити гідні умови проживання сину, щоб дитина мешкала з нею. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України встановлює, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Взаєморозуміння між подружжям втрачено, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Зазначене свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що визнається сторонами у справі. Отже позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З сукупності досліджених судом доказів вбачається, що позивач, відповідач та їх дитина зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Зі слів позивача та заяви відповідачки на а.с.43, відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Водночас судом встановлено, що відповідач має право користування житлом, де проживає та зареєстрований її син, тобто має місце проживання за адресою: [ADDRESS] відповідно до положень ч. 1, ч. 5 ст. 29 ЦК України. З положень ст. 161 СК України вбачається, що питання про місце проживання дитини з одним із батьків вирішується судом за наявності таких обставин: 1) батьки дитини проживають окремо; 2) мати та батько не дійшли згоди з ким із них буде проживати малолітня дитина. Суду не доведено проживання батьків окремо та батьки самостійно дійшли згоди щодо місця проживання малолітнього сина з батьком [PERSON] , що виключає необхідність звернення для вирішення цього питання до суду. Крім того, при розгляду справи суд керується висновками, висловленими у постанові Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №164/812/21. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При вирішенні питань що стосується інтересів дитини суд повинен керуватися принципом дотримання найкращих інтересів дитини. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На підтвердження позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини суду надано лише висновок органу опіки та піклування Харківської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із батьком, [PERSON] . Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 (далі - Порядок), визначає механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини. Так, у п. 72 Порядку зазначено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд, дослідивши та оцінивши висновок органу опіки та піклування (Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради)про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із батьком, позивачем у справі, [PERSON] , дійшов висновку про недостатність вказаного висновку як доказу у справі, оскільки він складений на підставі інформації КНП "Міська дитяча поліклініка №7" Харківської міської ради, КЗ "Харківський ліцей № 5 Харківської міської ради", інформації щодо наявності самостійного доходу у батька та щодо неперебування батька на обліках у нарколога та психіатра, пояснень матері дитини. Цей висновок взагалі не містить даних щодо намагання органу опіки та піклування провести опитування дитини сторін, крім того, у ньому не наведено підстав та аргументів, які саме інтереси малолітньої дитини враховано. Крім того, органом опіки та піклування не з`ясовано де саме проживає мати дитини, та, за умови з`ясування проживання матері за іншої ніж дитина адресою, не оглянуто місце її проживання на наявність належних умов для проживання малолітнього сина. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування є недостатньо обгрунтованим. Жодних інших належних, допустимих та достовірних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надав. Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №200/952/18, суд вважає її нерелевантною для вирішення цього спору. Так, згаданою постановою визначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Натомість позовна заява містить вимогу саме про визначення місця проживання дитини сторін з батьком, яка не тотожна вимозі про залишення проживання дитини з батьком. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання малолітнього сина сторін з батьком [PERSON] . Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений ним за вимогу про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання позивачу відмовлено, судовий збір в цій частині покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial