Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

16 квітня 2024 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Мороко С.О., звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою про видачу обмежувального припису. В заяві вказано, що [PERSON] з дочкою [PERSON] та чоловіком [PERSON] , мешкають за адресою: [ADDRESS] . Останнім часом [PERSON] проявляє психологічний тиск відносно [PERSON] , погрожує застосувати фізичне насильства. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння [PERSON] висловлює на адресу [PERSON] словесні образи, принижує, залякує, демонструючи при цьому силу та агресію. Так, 28 січня 2024 року близько 21 год. 30 хв. на підставі раптово виниклої агресії, [PERSON] вчинив сварку в ході якої нецензурно лаявся на адресу заявника, погрожував застосувати насильство, принижував, таким чином вчинив домашнє насильство психологічного характеру, завдавши заявнику та\~ доньці моральних страждань. В результаті чого [PERSON] звернулася до Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області з відповідною заявою. За даним фактом проведена перевірка, за результатами якої матеріали про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення було направлено до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області. Також, інспектором СПДН Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника, яким вжито заходи: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.\~ Вказаний терміновий заборонний припис [PERSON] порушив. Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленим 02 лютого 2024 року у справі №589/486/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено покарання у виді штрафу. Відтак протиправні дії [PERSON] щодо [PERSON] негативно впливають на її психічне здоров`я, та свідчать про те, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Оскільки існує вірогідність продовження вчинення домашнього насильства, тому просить встановити обмежувальний припис відносно кривдника строком на 6 місяців та заборонити [PERSON] : - особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з ним; - вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена. Представник заявника адвокат Мороко С.О. в судовому засіданні заяву про видачу обмежувального припису підтримав, в її обґрунтування послався на обставини зазначені в цій заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади в Україні за адресою: https://court.gov.ua/sud1819/. Заяв або клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав. (а.с.14) Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 січня 2024 року інспектором СПДН Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , у зв`язку із скоєнням, останнім, 28 січня 2024 року близько\~ 21 години 30 хвилин домашнього насильства відносно [PERSON] . Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на три доби з 23 години 10 хвилин 28 січня 2024 року та діє до 23 години 30 хвилин 31 січня 2024 року. (а.с.5) Згідно зі статтями 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно із усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [PERSON] ,. її чоловік [PERSON] та їх спільна малолітня донька [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Відносно [PERSON] 28 січня 2024 року винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Згідно із ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року за №2229-VIII (далі Закон №2229-VIII) обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону №2229-VIII визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Відповідно до ст. 24 Закону №2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник (ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII). Згідно із ч. ч. 2 - 4 ст. 26 Закону №2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно із ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відтак дії [PERSON] щодо заявника, приниження честі та гідності останньої, свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза здоров`ю заявника. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що здоров`я заявника, зокрема, психічне, перебуває під постійною загрозою. Враховуючи усі надані представником заявника докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо заявника, тому вважає за необхідне видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , тобто заява підлягає задоволенню. Крім того, на виконання вимог ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган міської ради за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved