Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

23 лютого 2024 року [PERSON] з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визначити їй додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Обґрунтовано позов тим, що [INFO] померла [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцем майна за заповітом після смерті [PERSON] була її дочка [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Ірини Михайлівни для прийняття спадщини, проте дізналася, що [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла. У встановлений законом строк позивач не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки вважала, що [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті матері, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений\~судом строк\~відповідач подав\~відзив на\~позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що враховуючи, що часом відкриття спадщини є день смерті особи (у даній справі 26 березня 2005 року), кінцевий строк подачі заяви [PERSON] (спадкоємцем за заповітом) нотаріусу 26 вересня 2005 року, а неприйняття нею спадщини протягом встановленого частиною першою статті 1270 Цивільного Кодексу України строку було підставою для початку трьохмісячного строку для прийняття спадщини у відповідності до положень частини другої статті 1270 Цивільного Кодексу України. Тобто, кінцевим строком подачі позивачем заяви про прийняття спадщини є 25 грудня 2005 року. Документів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачем не надано. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Позивач пояснила, що [PERSON] є її рідною тіткою. За життя [PERSON] повідомила позивачу, що склала на ім`я дочки [PERSON] заповіт. До складу спадщини входить 1/2 частка житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] проживала в указаній частині будинку до дня своєї смерті, тому позивач вважала, що остання прийняла спадщину за заповітом після смерті матері. Підстав вважати, що [PERSON] не прийняла спадщину в позивача не було. Лише після смерті [PERSON] позивач дізналася, що остання спадщину не прийняла. Інших спадкоємців після смерті як [PERSON] , так і [PERSON] , немає. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Ірина Михайлівна у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства України. Заслухавши доводи позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14), у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя, а саме 27 квітня 2000 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 15). До складу спадщини входить 1/2 частка житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , одна (а.с. 9). Спадкова справа щодо майна після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась, про що свідчить Інформаційна довідка зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76370282 від 27 березня 2024 року, а також відповідь Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 03 квітня 2024 року № 950/01-17. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Постановою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Ірини Михайлівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 лютого 2024 року № 18/02-31 відмовлено [PERSON] у оформленні її спадкових прав після смерті [INFO] [PERSON] , а саме: подачі заяви про прийняття спадщини, відкритті спадкової справи у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, так як [PERSON] не подала нотаріусу доказів, що підтверджують постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 10-11). За положеннями частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217,\~1218\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що спадкування\~здійснюється за\~заповітом або\~за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частинами першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із\~статтею 1258\~Цивільного кодексу\~України спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 1265\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що у\~п`яту чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~інші родичі\~спадкодавця до\~шостого ступеня\~споріднення включно,\~причому родичі\~ближчого ступеня\~споріднення усувають\~від права\~спадкування родичів\~подальшого ступеня\~споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Аналіз вказаних норм свідчить, що чинне спадкове законодавство засновується на принципі переваги волевиявлення спадкодавця (складення ним заповіту), а спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, визначеними у заповіті. В основі\~ж спадкування\~за законом\~знаходиться принцип\~черговості,\~який полягає\~у встановленні\~пріоритету прав\~одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Нормами частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Початок перебіг строку для прийняття спадщини починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто строк для прийняття спадщини має обчислюватись з наступного дня після дня смерті особи або оголошення її померлою. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 Цивільного кодексу України). З матеріалів справи слідує, що дочка померлої [PERSON] - [PERSON] , яка мала право на спадкування за заповітом, своїм правом на прийняття спадщини не скористалася, спадщину у встановлений законодавством сток не прийняла. Відповідно до частини другої статті 1270 Цивільного кодексу України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Тлумачення вказаної норми свідчить, що: у частині другій статті 1270 Цивільного кодексу України законодавець встановив спеціальний строк для прийняття спадщини у три місяці; спеціальний строк для прийняття спадщини у три місяці пов`язується з двома обставини, що залежать від волі інших спадкоємців: неприйняття спадщини; відмова від прийняття спадщини; спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину, тільки у разі, якщо він протягом шести місяців, тобто строку, встановленого для прийняття спадщини, не подав заяву про її прийняття. У Цивільному кодексі України не вимагається від спадкоємця вчинення якихось дій та подання заяв, щоб визнати його таким, що не прийняв спадщину; у разі неприйняття спадщини спеціальний тримісячний строк починає перебіг з наступного дня після спливу загального строку у шість місяців; не є порушенням приватного закону і подання заяви про прийняття спадщини від спадкоємця наступної черги до початку перебігу спеціального тримісячного строку. Статтею 1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець\~протягом строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас, закон не містить застережень, які саме причини є поважними. Відтак, визнання поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини залежить від обставин конкретної справи і має бути доведено відповідними доказами. Так, суд враховує, що [PERSON] за життя склала на ім`я дочки [PERSON] заповіт, яким все своє майно заповіла останній. Як зазначила позивач, [PERSON] після смерті матері проживала в належній останній частині будинку до дня своєї смерті, тобто користувалася спадковим майном. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що підстав вважати, що [PERSON] не прийняла спадщину за заповідом після смерті матері, в позивача не було. Позивач дізналася про вказані обставини лише після смерті [PERSON] . Враховуючи наведене, оцінивши наявні в справі докази та доводи в їх сукупності,

Outcome: approved