Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

[PERSON] 31.01.2023 року о 19:00, у місті Києві на проспекті Перемоги, 139, керуючи автомобілем «Тойота Камрі» державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого здійснив наїзд на пластиковий блок і в подальшому у некерованому стані зіткнувся з транспортним засобом «Богдан» державний номерний знак [NUMBER] , при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2023 року [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності, та встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення вимог п. 12.1 ПІДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України. В наслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Автобазі Управління справами Апарату Верховної Ради України було завдано матеріальної шкоди, яка визначена висновком експерта автотоварознавчого дослідження N? 2053 від 09.09.2023 року КТЗ TOYOTA CAMRY державний номерний знак [NUMBER] і становить 404652, 72 грн.. Тому, представник Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України-Богославець Б. звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди 404652, 72 грн. та судові витрати. Позов мотивовано обставинами та наслідками дорожньо-транспортної події, що відбулась з вини відповідача. Ухвалою судді від 08.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від предстаника відповідача-адвоката Новак Н.І. надійшов відзив, яким просила в позові відмовити. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яаким на вимогах позову наполягала. Від предстаника відповідача-адвоката Новак Н.І. надійшло заперечення на відповідь на відзив, яким наполягала в позові відмовити. Представник позивача-Цукренко В.Ю, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольтнити, дала пояснення, які зводяться до викладеного в заяві. Представник відповідача-адвокат Новак Н.Ю. проти позову заперечувала, просила відмовити, дала пояснення, які зводяться до викладеного в відзиві. Судом встановлено таке. Так, наказом Управління справами Апарату Верховної Ради України№202-ВК від 08.11.2019р. [PERSON] був прийняти на посаду водія з 11.11.2019р., з терміном випробування один місяць оплату праці по третьому класу. Відповідно до наказу директора Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України «Про закріплення транспортних засобів» N? 15-2/03-1-17 від 17.01.2022 року за [PERSON] був закріплений автомобіль TOYOTA CAMRY державний номерний знак [NUMBER] . 31.01.2023 року о 19:00, у місті Києві на проспекті Перемоги, 139, [PERSON] керуючи автомобілем «Тойота Камрі» державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого здійснив наїзд на пластиковий блок і в подальшому у некерованому стані зіткнувся з транспортним засобом «Богдан» державний номерний знак [NUMBER] , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Актом розслідування нещасного випадку, що стався 31.01.2023 року, затвердженого директором Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України Б.Богославець, згідно графіку роботи водіїв автотранспортних засобів відділу відповідач перебував на роботі 31.01.2023 з 08:00 год. до 21:00 год., виконував завдання щодо транспортного обслуговування за замовленням співробітників Верховної Ради України на автомобілі марки TOYOTA CAMRY державний номерний знак [NUMBER] . Згідно наказу директора Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України «Про звільнення [PERSON] » N? 314-ВК від 09.08.2023 року [PERSON] був звільнений з посади водія за ч. 3 ст. 38 КЗпП України У статті 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов?язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи, і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов?язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов?язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, 3 вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Стаття 134 КЗпП України передбачає випадки, за наявності яких, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Зокрема пункт 1 цієї статті зазначає, що між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно зі статтею 135-1 К3пП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов?язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам роз?яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 К3п), суд зобов?язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно статті 135-1 КЗп може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженим постановою Державного комітету Союзу Радянських Соціалістичних Республік по праці та соціальних питанням та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року N? 447/24, посада водія не входить до цього Переліку. У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 27 травня 2008 року N? 146/06/186-88 зазначено, що наявність посади або роботи в Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не дає підстави для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки. Однак трудові функції водія не передбачають таких дій як незабезпечення збереження цінностей, які були передані працівнику для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, оскільки однією з умов укладення договору про повну матеріальну відповідальність є виконання працівником роботи, безпосередньо пов?язаної зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва цінностей. Враховуючи зазначені норми, правильним є висновок, що Відповідач не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір про повну матеріальну відповідальність. Отже, [PERSON] не може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі за завдання шкоди у зв?язку з ДТП за його участі, що відбулося 31.01.2023, тобто під час виконання ним трудових обов?язків. Як роз?яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N? 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди. заподіяної підприємствам, установам, організаціям працівниками» матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N? 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N? 348), а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.09.2015 «Узагальнення про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» при визначенні середнього місячного заробітку суди повинні враховувати, що він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України він 08 лютого 1995 року N?100 Порядку обчислення середньої заробітної плати, а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди. Проте, довідки про середню заробітну плату (дохід) Відповідача за останні два календарні місяці роботи у Позивача матеріали справи не містять, що позбавляє суд самостійно обчислити середній заробіток відповідача.

Outcome: dismissed