Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01 червня 1981 року російською мовою на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначав, що 18 вересня 2023 року він звернувся до Відділу обслуговування громадян №\~6 Броварського сервісного центру Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення йому пенсії за віком. 25 вересня 2023 року органом Пенсійного фонду України йому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю у нього необхідного стажу роботи. Причиною такої відмови стало не зарахування йому стажу роботи, оскільки в його трудовій книжці, заповненій 01 червня 1981 року російською мовою на ім`я [PERSON] , його прізвище зазначене як [PERSON] . У паспорті громадянина України його прізвище записане правильно як [PERSON] . Різне написання у зазначених документах його прізвища унеможливлює зарахування йому органами Пенсійного фонду України трудового стажу згідно із записами у вказаній вище трудовій книжці, тому він змушений був звернутися до суду із цією заявою. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та вимоги заяви задовольнити. Заінтересована особа Головне управління\~Пенсійного фонду\~України у\~Київській областіу судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило, заперечень проти заяви до суду не подавало, його неявка розгляду справи не перешкоджає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз норм ст. ст. 293, 315 ЦПК України свідчить про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови №\~5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (російською мовою [PERSON] ) народився [INFO] у місті Красноярськ росія, що підтверджується копією паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого на ім`я заявника 02 квітня 1996 року Ватутінським РУ ГУ МВС України в м.\~Києві. Відповідно до копії свідоцтва про народження від [INFO] серії [NUMBER] , заповненого російською мовою, [INFO] у місті Красноярськ росія народився [PERSON] , його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Із копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що вона заповнена 01 червня 1981 року російською мовою на ім`я [PERSON] , [INFO] . Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25 вересня 2023 року №\~103650009640 заявнику [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного стажу роботи на дату звернення. У цьому рішенні, зокрема, зазначено, що прізвище заявника у трудовій книжці не відповідає паспортним даним. Заявник [PERSON] надав суду копію експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №\~056/1546-n від 16 жовтня 2023 року, згідно із яким орфографічне розподібнення ненаголошеного а/о в основі прізвища українською [PERSON] (а) російською [PERSON] (а) у документах наданих для експертизи, зумовлене затемненням його мотиваційної основи та редукцією ненаголошеного голосного в російській мові. Такі орфографічні трансформації запису прізвища в документах однієї родини є регулярною девіацією в практиці документування в умовах україно-російської міжмовної взаємодії. Із урахуванням зазначеного український запис прізвища [PERSON] (паспорт громадянина України, запис [PERSON] ) та російські записи [PERSON] (трудова книжка, запис російською мовою [PERSON] ) і [PERSON] (паспорт громадянина України, запис російською мовою [PERSON] ) є ідентичними у вказаних документах. У ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №\~1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №\~637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №\~637). За змістом п. 1 Порядку №\~637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. Відповідно до п. 3 Порядку №\~637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Верховний Суд у постанові від 10 червня 2020 року у справі №\~347/576/18 виклав правовий висновок та зазначив, що у судовому порядку відповідно до п. 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим юридичний факт належності трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01 червня 1981 року російською мовою на ім`я [PERSON] , заявнику у цій справі [PERSON] , [INFO] . Зазначений юридичний факт належності заявнику трудової книжки судом встановлено для реалізації його права на пенсію та вирішення органами Пенсійного фонду України питання щодо зарахування [PERSON] трудового стажу. На підставі викладеного,

Outcome: approved