Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

У лютому 2024 р. позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідача - Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) - (АТ «СГ «ТАС» (приватне) із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в обґрунтування якого зазначив наступне. 15.08.2023 р. близько 21.10 год. в с. Калайдинці, по вул. Центральній Лубенського району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «ВАЗ 21083», р.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] допустив зіткнення з електросамокатом «Fashion sporting» під керуванням його дружини [PERSON] , внаслідок чого від отриманих травм вона загинула. За фактом ДТП Слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області були внесені дані до ЄРДР за № 12023170000000602 за ч.2 ст.286 КК України, а згодом затверджений прокурором обвинувальний акт скерований до Лубенського міськрайонного суду, де і перебуває на розгляді. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ-21083, р.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована Акціонерним Товариством «Страхова група «ТАС» (приватне) згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6914983, а тому відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-1У), відповідач повинен здійснити страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, та страхове відшкодування витрат на поховання. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 26 800,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого та 6 000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача звернувся до суду з клопотанням в якому прохав справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та прохають їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином за місцем реєстрації, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомили, клопотання від відповідача про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходили. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 15.08.2023 р. близько 21.10 год. в с. Калайдинці, по вул. Центральній Лубенського району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «ВАЗ 21083», р.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] допустив зіткнення з трьохколісним електросамокатом «Fashion sporting» під керуванням [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм загинула. Лікарським свідоцтвом про смерть № 187 від 16.08.2023 р. підтверджується, що смерть [PERSON] настала від множинних травм голови, хребта, грудної клітини тощо, отриманих в результаті ДТП (арк.спр.15). Із наданої копії свідоцтва про смерть також вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (арк.спр.11). За фактом ДТП Слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області були внесені дані до ЄРДР за № 12023170000000602 за ч.2 ст.286 КК України, а згодом затверджений прокурором обвинувальний акт відносно [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України, був скерований до Лубенського міськрайонного суду, де і перебуває на розгляді до теперішнього часу (арк.спр.7-9). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ-21083, р.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована Акціонерним Товариством «Страхова група «ТАС» (приватне) згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6914983. Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб» «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особо яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єкте використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч. 2 ст. 1187 ЦКУ). Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано здоров`ю особи (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року). Пунктом 27.3. Закону України №1961-IV встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6700,00 грн. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] - її батьками були [PERSON] та [PERSON] (арк.спр.13). [INFO] померла мати загиблої - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , а 02.10.2022 р. помер батько загиблої - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (арк.спр.14, 17). 18.07.1981 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] . Відповідно загибла змінила прізвище на [PERSON] (арк.спр.12). [INFO] в загиблої народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (арк.спр.16). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народився син загиблої - [PERSON] (арк.спр.20). Тому особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] , є чоловік [PERSON] та діти - [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням викладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80 400,00 грн., виплачується, рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування. Таким чином, [PERSON] має право на отримання відшкодування моральної шкоди в розмірі 26 800,00 грн. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяного смертю потерпілого є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. 21.08.2023 р. позивач та АО "Автопоміч Україна" уклали Договір №Ж147 про надання професійної правничої допомоги, предметом якого сторони визначили, що Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту (в даному випадку позивачу) правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених Договором, по стягненню грошової компенсації за шкоду, спричинену Клієнту внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.08.2023 року, в результаті якої загинула потерпіла. АО "Автопоміч Україна" є однією із організаційно-правових форм здійснення адвокатської діяльності, основним видом діяльності якого є здійснення діяльності у сфері права (КВЕД №69.10), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Професійну правничу допомогу, обумовлену вищевказаним Договором, надавав адвокат Стефківський Володимир Іванович (арк.спр.6, 21, 26-27). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до приписів ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним як складності справи так і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). До цього ж, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін з урахуванням значення цієї справи для позивачки. Таким чином, суд погоджується з тим, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді даної справи в суді першої інстанції, які позивач очікує понести, становить 6 000,00 грн. Беручи до уваги приписи п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ст.141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968,96 гривень, враховуючи те, що позов поданий в електронному вигляді (ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір»). На підставі викладеного,

Outcome: approved