Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі по 1300 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. В обґрунтування позовним вимог покликається на те, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Її батьки перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час вона вже є повнолітньою і навчається на І курсі денної форми навчання Львівського національного університету ім.І.Франка. Оскільки вона навчається, то не має змоги працювати, а її матері, [PERSON] , самій важко забезпечувати її та надавати кошти на харчування, одяг, взуття, навчальне обладнання (комп`ютер), тощо. Батько в добровільному порядку відмовляється допомагати їй матеріально, а тому ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач ж здоровою і працездатною особою, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Процесуальні дії суду: 19.03.2024 судом за запитом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру №497979 від 19.03.2024 щодо місця реєстрації місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 19.03.2024 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено: Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно Договору про навчання у Львівському національному університеті ім.І.Франка №ЕКБ-085323-ДК [PERSON] навчається на І курсі за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою Підприємство,організація бізнесу та торгівлі. Оцінка суду. Відповідно до ст.141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). Відповідно до ст.199\~Сімейного кодексу\~України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс\~України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Із системного аналізу вказаних норм випливає, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню такі обставини як потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Одночасно, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на її утримання дитини, яка продовжує навчання, є правомірною. Разом з тим, на підставі ст.\~200\~Сімейного кодексу\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач добровільно не надає кошти на її утримання. Відповідач відзиву на спростування зазначеного не подав. Надаючи оцінку аргументам сторін, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, покладено на обох батьків і вони в рівній мірі мають надавати матеріальну допомогу. Однак, законодавцем визначена умова виконання такого обов`язку - якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. До того ж, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі №208/3075/16, Сімейний кодекс України\~ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Суд також враховує, що на даний час [PERSON] у зв`язку з навчанням на денній формі позбавлена можливості працювати та заробляти кошти на навчання, інших джерел доходу не має, тому потребує матеріальної допомоги батьків у зв`язку з навчанням. З огляду на вказане, суд, встановивши, що [PERSON] продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що повнолітня донька потребує матеріальної допомоги на навчання, харчування, придбання підручників, одягу, а відповідач має можливість таку надавати. З огляду на викладене, враховуючи, що розмір призначених аліментів має бути обґрунтованим, справедливим, необхідним та не більш як достатнім для розумного задоволення потреб повнолітньої доньки, а також враховуючи й обов`язок матері брати участь в утримання доньки, а також той факт, що повнолітня [PERSON] , здобуваючи освіту, навчається на очній формі, вона потребує матеріальної допомоги, та обов`язок відповідача, який є батьком повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, надавати допомогу дитині і можливість надання такої допомоги, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК Українина відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір". Відповідно достатті 430 ЦПК Українирішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved