Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. \~\~\~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що її мати [PERSON] працювала різноробочою та перебувала в членах колгоспу імені Горького в період з 1945 по 1975 роки, в подальшому перейменованого в КСП «Мурафське» та реорганізованого в СВК «Мурафське». Згідно розпорядження голови Краснокутської РДА Харківської області від 23.01.1996 № 46 землі КСП « Мурафське» були розпайовані та підприємству виданий Державний акт на право колективної власності на землю. Згідно додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Мурафське» серії ХР-18-00-0070, мати позивачки [PERSON] була включена до списку громадян членів Мурафського КСП, порядковий номер за списком №856, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. 04.02.1999 [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала дочці [PERSON] 12.10.2015 мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина та позивачка має намір прийняти у спадщину право на земельну частку( пай), що належить спадкодавці, але за відсутності правовстановлюючого документа не може оформити спадкові права. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у розмірі 4,46 умовних кадастрових гектара із земель запасу чи резервного фонду Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області; визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) у розмірі 4,46 умовних кадастрових гектара із земель запасу чи резервного фонду Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області В судовому засіданні представник позивача заявлені [PERSON] підтримав та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та при розгляді справи покладався на розсуд суду. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Харківській області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. \~ \~ \~ Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] працювала та перебувала в членах колгоспу імені Горького в період з 01.12.1945 р. по 31.12.1949 р. та з 01.01.1955 р. по 31.12.1969 р., що підтверджується довідкою колгоспу ім.Горького, виданою на підставі книги обліку трудоднів та розрахункових відомостей від 22.03.1976 ( а.с. 14). Відповідно до архівної довідки архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 17.12.2013 за № 01-48/397, у документах архівних фондів колгоспу імені Горького, Мурафського КСП, у розрахунково - платіжних відомостях є дані про роботу [PERSON] за період з 1945 року по 1975 рік ( а.с. 15). \~ \~ \~ \~На підставі розпорядження голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 23.01.1996 за № 46, зареєстрованого в Книзі реєстрації за №11 від 29.10.1997 землі КСП «Мурафське» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-18-00-000700 ( а.с.23-29). \~ \~ \~ \~Згідно відповіді Відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області від 27.12.2013 №1-15/3061 вбачається, що гр. [PERSON] не включена до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серія ХР-18-00-000700 по КСП «Мурафське» (а.с.151). \~ \~ \~ \~При цьому\~позивачем на\~підтвердження заявлених\~вимог щодо\~включення її\~матері [PERSON] \~до списку\~ додатку\~ до\~Державного акту\~ на\~право колективної\~ власності\~ на\~землю КСП\~ «\~Мурафське» \~серії \~ХР-18-00-000700\~ надано\~відповідь \~Головного \~управління \~Держгеокадастру \~у Харківській\~області \~від 10.08.2023\~№29-20-11-3920/0/19-23\~(а.с.32) та виписку із списку громадян -членів КСП « Мурафське » додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю ХР -18-00-000700 (а.с.30), однак з вказаних письмових доказів вбачається, що до списку громадян - членів Мурафського КСП порядковий номер за списком № 856 включена [PERSON] , натомість як позивачем ставляться вимоги щодо наявності права на земельну частку (пай) у [PERSON] , яка й працювала в колгоспі імені Горького, перейменованого в КСП «Мурафське», про що свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази. Також з довідки СВК «Мурафський» №78 від 17.09.2001 вбачається, що при розпаюванні господарства [PERSON] не надано земельного паю ( а.с. 31). Пенсійне посвідчення № [NUMBER] від 05.04.1976 свідчить про те, що [PERSON] призначена пенсія по старості з 24.03.1976 ( а.с. 22). \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.10.2015 виконкомом Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області ( а.с. 16). [PERSON] з 12.05.1998 та до моменту смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою : [ADDRESS] та на момент її смерті [PERSON] , [INFO] фактично проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , що підтверджується довідкою Сонячненського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 11.01.2022 № 02-20/15 ( а.с. 17). \~ \~ \~ \~Згідно заповіту,\~посвідченого \~ \~секретарем виконавчого\~комітету Сонячненської\~сільської ради\~ Охтирського\~ району\~Сумської області\~ від\~ 04.02.1999,\~ [PERSON] \~ \~все майно,\~де б\~воно не\~знаходилося і\~в чому\~б воно\~не заключалося\~і взагалі\~все те,\~що їй\~буде належати\~на день\~смерті і\~на що\~по закону\~буде мати\~право \~заповідала \~ [PERSON] \~(\~а.с.\~19).\~ \~ \~ \~ \~Вказаний заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75576753 від 26.01.2024, виданою Другою охтирською державною нотаріальною конторою (а.с.130-132). \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Позивач \~є спадкоємцем\~ за\~заповітом \~ та\~після смерті\~матері \~звернулася до\~ Другої\~ охтирської\~державної \~нотаріальної \~контори,\~ де\~на підставі\~її \~заяви \~про прийняття\~ спадщини\~ \~поданою \~05.04.2016,\~ \~відкрита спадкова\~справа \~ №\~87/2016,\~інші спадкоємці\~ до\~нотаріальної контори\~ не\~зверталися з заявами про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину не видавалося, про що свідчить копія вказаної спадкової справи №87/2016 та супровідний лист Другої охтирської державної нотаріальної контори від 30.01.2024 №5/01-16 ( а.с. 124-132). Також зі спадкової справи №87/2016 вбачається, що позивачу [PERSON] постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право за заповітом на земельну частку (пай) після смерті матері [PERSON] Другою охтирською державною нотаріальною конторою не видавалася. Згідно\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ Статтею 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей\~1218,\~1219 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Статтею 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"\~визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~статті 2 цього Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом статей\~22,\~23 ЗК України\~( в ред.1993 року) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин\~ЗК України,\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям". Відповідно до\~пункту 2\~Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. У випадку, якщо особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай) і не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не зверталася до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку чи до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП, вважається, що за життя така особа не реалізувала свого права на земельну частку. При цьому з матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] перебувала в членах колгоспу імені Горького (Мурафського КСП) лише до 31 грудня 1969 року, натомість як Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-18-00-000700 видано Мурафському КСП відповідно до розпорядження голови Краснокутської районної державної адміністрації від 23.01.1996 №46 та зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 29.10.1997 за №11, тобто докази перебування [PERSON] в членах КСП на час видачі Державного акту матеріали справи не містять; [PERSON] не включена до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-18-00-000700 виданого Мурафському КСП та доказів щодо не видачі їй сертифікату на право на земельну частку (пай) матеріали справи. Окрім цього матеріали справи не містять доказів того, що за життя [PERSON] не оскаржувала та, відповідно, не вирішувала питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права на земельну частку (пай). Оскільки під час судового розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] не отримала сертифікат на земельну частку (пай) і не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не зверталася до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення її до списку чи до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП, вважається, що за життя [PERSON] не реалізувала свого права на земельну частку. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя не набула права на земельну частку (пай). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі №563/1407/19 (провадження №61-510св21), від 30 червня 2021 року у справі №283/187/19 (провадження №61-1965св20), від 26 листопада 2018 року у\~справі № 392/1660/16-ц (провадження № 61-24311св18), від 20 лютого 2020 року у справі № 544/1095/18 (провадження № 61-7370св19), від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц (провадження\~\~№61-9879св19), від 24 березня 2020 року у справі № 538/302/19-ц (провадження № 61-16716св19). Окрім цього, відповідно до частини першої\~статті 25 ЦК України здатність\~мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта\~статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що вимоги позивача про визнання за померлою [PERSON] права на земельну частку (пай) не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень\~статті 16 ЦК України. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 16 червня 2021 року у справі №570/997/19 (провадження №61-16257св20), від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Отже враховуючи той факт, що позивач не надала належних та допустимих доказів того, що [PERSON] \~як спадкодавець набула за життя право на земельну частку (пай), суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Іллічівка Охтирського району Сумської області, як членом КСП «Мурафське» (с. Мурафа Краснокутського району Харківської області) права на земельну частку (пай) в розмірі 4,46 умовних кадастрових гектара із земель запасу чи резервного фонду Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. Окрім цього, частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону\~(стаття 5 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України\~визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Вчинення нотаріальної з видачі свідоцтва про право на спадщину відноситься до компетенції нотаріусів (стаття 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 49 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до частини четвертої\~статті 49 Закону України «Про нотаріат»\~на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відмова у вчиненні нотаріальної дії може бути оскаржена. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)\~\~(стаття 89 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд константує, що відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів не змінює встановлену законом процедуру прийняття спадщини.\~Позивачкою не надано доказів порушення її права на прийняття спадщини й оформлення спадкових прав, оскільки на час розгляду справи в суді нотаріус не відмовляв позивачці у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину. Також позовна вимога позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) в розмірі 4,46 умовних кадастрових гектара із земель запасу чи резервного фонду Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Іллічівка Охтирського району Сумської області є похідною від основної вимоги про визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай), а тому задоволенню не підлягає. Судові витрати у справі у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю першої групи (довідка до акту огляду медико соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ №661484) та їй відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed