Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

У січні року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна. В обґрунтування вимог зазначив, що Кіровоградська обласна спілка споживчих товариств (облспоживспілка) є власником частини комплексу нерухомого майна, розташованого за адресою [ADDRESS] . що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.05.2009 року. В листопаді 2023 року Кіровоградська облспоживспілка мала намір здійснити відчуження належного їй майна та довідалась про існування архівного запису про арешт всього майна, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Архівний запис в системі ІС ДП «НАІС» датований 09.10.2008 року реєстраційний номер обтяження 8044413, підстава його внесення постанова б/н від 23 березня 2001 року Державної виконавчої служби Кіровського району м. Кіровограда. В Державному нотаріальному архіві Кіровоградської області нами отримана фотокопія постанови ДВС Кіровського району м. Кіровограда від 23.03.2001 року. Із змісту постанови стало відомо, що на виконання ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2000 року було накладено арешт на майно гуртово - роздрібної асоціації «Облкоопгоспторг» /найменування юридичної особи - боржника судовим виконавцем зазначено не повно/, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Підприємство «Кіровоградська гуртово-роздрібна Асоціація - об`єднання «Облкоопгоспторг» Кіровоградської облспоживспілки ніколи не володіла нерухомим майном по [ADDRESS] . 07 листопада 2023 року позивач звернувся із листом до Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м. Одеса), з вимогою зняти арешт з майна, яке належить йому. 17 листопада 2023 року отримана відповідь з пропозицією звернутись за звільненням майна з під арешту до суду. Наявність обтяження є перешкодою для вільного використання нерухомого майна власником, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просив вирішити питання на розсуд суду. Представник третьої особи Підприємство «Кіровоградська гуртово-роздрібна Асоціація-об`єднання «Облкоопгоспторг» Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств (облсполживспілки) в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Судом встановлено, що Кіровоградська обласна спілка споживчих товариств (облспоживспілка) є власником частини комплексу нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 29.05.2009 року. В листопаді 2023 року Кіровоградська облспоживспілка мала намір здійснити відчуження належного їй майна та довідалась про існування архівного запису про арешт всього майна, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно архівного запису в системі ІС ДП «НАІС» від 09.10.2008 року, реєстраційний номер обтяження 8044413, підставою його внесення була постанова б/н від 23 березня 2001 року Державної виконавчої служби Кіровського району м. Кіровограда. Відповідно постанови вбачається, що на виконання ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2000 року було накладено арешт на майно гуртово - роздрібної асоціації «Облкоопгоспторг» /найменування юридичної особи - боржника судовим виконавцем зазначено не повно/, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Підприємство «Кіровоградська гуртово-роздрібна Асоціація - об`єднання «Облкоопгоспторг» Кіровоградської облспоживспілки ніколи не володіла нерухомим майном по [ADDRESS] . 07 листопада 2023 року позивач звернувся із листом до Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м. Одеса), з вимогою зняти арешт з майна, яке належить йому. Згідно відповіді Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м. Одеса) від 17 листопада 2023 року № 92757/30.19-29 позивачу запропоновано звернутись до суду для вирішення даного питання. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 312 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою Згідно вимог ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, заборона відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу порушує права та законні інтереси позивача як власника, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна в інший крім судового захисту спосіб. З огляду на те, що із зазначених вище обставин у своїй сукупності не вбачається підстав для накладення заборони відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу, вимога позивача не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі вважати по фактично понесеними стороною позивача.

Outcome: approved