Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

розглянувши в судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Тальнівської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав,- В С Т А Н О В И В : Позивач звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , зазначивши, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 08.06.2016 року шлюб було розірвано. Рішенням Тальнівського Районного суду Черкаської області від 08.12.2017 року, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. Після розірвання шлюбу ми з дітьми переїхали проживати в м. Тальне Звенигородського району Черкаської області, а відповідач залишився проживати в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області. Діти відвідують навчальний заклад, однак батько жодного разу не був у школі, не проводив до школи, не забирав дітей зі школи, не ввідвідував свята, не відвідував батьківські збори. Взагалі, що з часу розлучення, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, він не провідує їх, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям, навчанням, матеріальної допомоги дітям не надає, не сплачує аліменти за рішенням суду. Наразі заборгованність по сплаті аліментів перевищує суму платежів за шість місяців. За таких обставин, оскільки відповідач фактично ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] - в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, вказавши, що відповідач свідомо ухиляється від участі у вихованні дітей майже вісім років, тобто з часу їх розлучення до дітей не приїздив, не приймав участі у їх вихованні, аліменти не сплачує, в зв`язку з чим, вона змушена була неодноразово звертатися до органів виконавчої служби, також не надає дозволу на виїзд дітей за кордон на оздоровлення, що є однією з причин заявлення нею відповідного позову, зазначила, що перешкод для відвідування відповідачем дітей не було, тому на задоволенні позовних вимог наполягала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача позицію своєї клієнтки підтримала, зазначивши, що обгрунтування заявлених вимог вказано в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір та витрати на правову допомогу, надавши відповідні акти про обсяг виконаних робіт. Відповідач [PERSON] - в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, при цьому правом надання відзиву, передбаченим ст. 178 ЦПК України не скористався. На обгрунтування своєї позиції вказав, що не ухилявся від спілкування з дітьми, позивачка не надавала можливості йому з ними зустрічатися. Заблокувала телефон, на його дзвінки не відповідала, проте цього року він привітав синів з днем народження, діти спілкуються з ним по телефону, не заперечують щодо їх зустрічей. Аліменти не має можливості сплачувати вчасно, дійсно є заборгованність, але цьому є певні причини. За вказаних обставин, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Тальнівської міської ради Черкаської області, в судовому засіданні висловила свою позицію щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Пояснила, що жодного разу до них не звертався відповідач з питанням про перешкоджання йому зустрічей з неповнолітніми дітьми позивачкою, даних про участь відповідача у вихованні дітей взагалі немає, вважає, що відповідач самоучунувся від виховання дітей, надавши суду відповідний висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітніх дітей.. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків: Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є особисті немайнові обов`язки і права батьків та дітей, які регулюються Сімейним кодексом України, Законом України "Про охорону дитинства" та іншими відповідними підзаконними актами . Згідно ст. 165 СК України правом на звернення до суду про позбавлення батьківських прав наділені один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Одними із завдань СК України є утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народжеення серії [NUMBER] від 09.04.2015 року, актовий запис №14, виданого виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, де в графі батько зазначено « [PERSON] », в графі мати зазначено « [PERSON] » та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.04.2015 року, актовий запис №13, виданого виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, де в графі батько зазначено « [PERSON] », в графі мати зазначено « [PERSON] » (а.с. 7-8). Згідно копії рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 08.06.2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 11). Відповідно до рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 08.12.2017 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 9-10). Згідно Листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного МУ МЮ (м. Одеса) №9826/П-11797-27/37.2-17 від 07.12.2023 року, відповідно до ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження" 03.04.2023 року державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. З метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем систематично направлялись запити до установ, що здійснюють реєстрацію майна та до державної фіскальної служби щодо наявності відкритих на ім`я боржників рахунків та джерел отримання доходів, Пенсійного Фонду України щодло місця роботи та одержання пенсії. Інформація щодо працевлаштування чи отримуваної пенсії відсутня. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав вланості на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно. Постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчудження, накладено арешт на все нерухоме майно боржника та внесено запис до відповідного реєстру. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України, за боржником зареєстровано автотранспорт, на який відповідною постановою накладено арешт та оголошено в розшук (а.с. 12). Відповідно до інформації, наданої Голованівським відділом ДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного МУ МЮ (м. Одеса), 11.09.2018 року накладено арешт на все майно боржника та внесені відповідні записи до ДРРПНМ. Виконуючи вимоги ст. 9 ЗУ "Про виконавче провадження", п. 5 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованлї в Міністерстві юстиції України за №489/20802 від 02.04.2012 року, відомості про боржника внесено до Реєстру боржників. 09.07.2019 року та 15.10.2021 року на боржника накладено штраф за несплату аліментів, відповідно до ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", про що винесені відповідні постанови про накладення штрафу, на загальну суму 17787,49 грн. (а.с. 13). Згідно розрахунку, заборгованності зі сплати аліментів по виконавчому провадженні станом на 01.12.2023 року, заборгованнсть становить 138295,08 грн. та штраф за несплату аліментів 17787,49 грн. (а.с. 14-15). З огляду на довідку про доходи позивача, за період з лютого по листопад 2023 року, [PERSON] отримала заробітну плату в розмірі 155613,43 грн. (а.с. 16). Згідно характеристики з місця роботи, зарекомендувала себе, як відповідальна, дисциплінована, ініціативна, комунікабельна, цілеспрямована, трудолюбива (а.с. 17). Відповідно до характеристики, наданої ОСББ «Перемоги» від 19.12.2023 року, [PERSON] , за місцем свого прождивання виявила себе виключно з позитивного боку. Проживає в квартирі разом зі своєю матір`ю та двома синами. За свідченням сусідів вона товариська, ввічлива, працьовита, постійно займаються вихованням своїх дітей, одна утримує сім`ю, бере активну часть у громадському житті будинку. За весь час зарекомендувала себе, як зразкова громадянка, що підтримує добрі стосутнки, як у сім`ї так і у спілкуванні з сусідами. Діти завжди доглянуті, охайно вдягнуті. Дітьми оікується виклюно мама, батько [PERSON] в догляді за дітьми, в їх вихованні та утриманні участі не приймає (а.с. 22). Згідно з довідкою №358 від 18.12.2023 року, наданої Тальнівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №2 Тальнівської міської ради Черкаської області № 357, №358 від 18.12.2023 року, [PERSON] та [PERSON] являються учнями 3-Б класу; за період з 01.09.2023 року по 18.12.2023 року батько дітей [PERSON] до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, не телефонував, навчанням та вихованням дітей не цікавився (а.с. 18-19). Відповідно до характеристик, наданих Тальнівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів м. Тальне, [PERSON] навчається в школі в повній мірі своїх сил, віддаючи перевагу предметам художньо-естетичних напрямків, виявляє творче мислення, навчається в музичій школі. До виконання громадських доручень відноситься відповідально. Активний учасник всіх спортних заходів в класі, з задоволенням бере участь у всіх класних і прозакласних заходах. Він веселий, відкритий, комунікабельний, має багато друзів, в спілкуванні зі старшими людьми та вчителями чемний і вихований. Він охайний, і акуратний, мама приділяє належну увагу у вихованні та навчанні сина (а.с. 20). [PERSON] зарекомендував себе, працелюбним, але не зібраним учнем, потребує постійного контролю зі сторони вчителів, батьків. У хлопчика прекрасна пам`ять, гарний загальний розвиток, цікавиться дитячою літературою. Регулярно відвідує шкільну бібліотеку, багато читає. Через надмірну активність, інколи може порушувати правила поведінки на уроці, перебивати однокласників. До виконання громадських доручень відноситься відповідально. Активний учасник всіх спортних змагань в класі, проявляє лідерські здібності, з задоволенням бере участь у всіх класних і прозакласних заходах. Другий рік навчається в музичній школі, відвідуєж гурток образотворчого мистецтва. Він охайний, і акуратний, мама приділяє належну увагу у вихованні та навчанні сина (а.с. 21). Згідно довідки про склад сім`ї №2578 від 19.12.2023 року, до числа осіб, зареєстрованих по [ADDRESS] входять: уповноважений власник - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Актом обстеження житлово-побутових умов від 03.01.2024 року житлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] підтверджується, що умови проживання добрі, є всі необхідні меблі, побутова техніка, зроблено ремонт в квартирі. Для дітей виділена окрема кімната, з всіма необхідними меблями, діти в повній мірі забезпечені одягом та іграшками. Стосунки в сім`ї доброзичливі, дітей виховує мама, батько участі у вихованні дітей та їх матеріальному забезпеченні не приймає. (а.с. 26). Рішення виконавчого комітету Тальнівської міської ради №62 від 21.03.2024 року затверджено Висновок органу опіки та піклування, з урахованням інтересів дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його неповнолітніх синів, [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 62-65). Щодо позиції суду на обгрунтування рішення, до якого приходить суд, слід зазначити, що відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Згідно з ч.1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Згідно пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України), та є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно ст.ст. 164, 171 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко з нею поводяться, є хронічними алкоголіками або наркоманами та вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. При цьому, дитина, яка може висловлювати свою думку, має виказати її з цього приводу, але суд має право постановити рішення всупереч думці дитини. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач тривалий час життям дітей не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, що свідчить про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов`язків і виходячи із положень статей 164 - 167 СК є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Вирішуючи питання, яке полягає в тому, наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дітей - [PERSON] та [PERSON] , і чи немає підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав, суд зауважує наступне. З досліджених судом доказів вбачається, що протягом тривалого часу відповідач не виявив бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновленням свого зв`язку із дітьми. Ухиляється від сплати аліментів на дітей. Також не надає згоди на виїзд дітей за кордон на оздоровлення. Відповідач не демонструє свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дітьми і в такій ситуації, на думку суду, без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти йому у виконанні ним своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї. Так, поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дітьми, не виховує їх, не утримує дітей, свідчить про його байдуже ставлення до дітей та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.Також, при позбавленні батьківських прав відповідача, відносини, які склались між ним і дітьми не зміняться в бік розлучення його з дітьми, які разом не проживають з ним протягом тривалого часу. Так само, позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про неповнолітніх дітей, що як наслідок буде сприяти захисту інших їх прав. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дітьми, не призведе до відібрання дітей у батька, оскільки він з ними не проживає протягом тривалого часу, а також не призведе до ситуації за якої батько в силу об`єктивних причин не зможе бачитись зі своїми дітьми. При вирішенні спору, суд також приймає до уваги висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач [PERSON] за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , при цьому перешкоди у спілкуванні з дітьми відсутні, позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки така міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дітей, це сприятиме інтересам дітей, викладені в позовній заяві обставини, підтверджені належними та допустимими доказами. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим суд звертає увагу відповідача на положення ст. 169 СК України, відповідно до яких мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Що стосується відшкодування судових витрат, суд приходить до наступних висновків: В межах справи, до закінчення судових дебатів в порядку передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача було заявлено про розподіл на відповідача понесених витрат, пов`язаних із розглядом справи. Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 15 ЦПК Україниучасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно дост. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду. До складу витрат на правничу допомогу включаються гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved