Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Маркідонов О.В., звернувся до су-ду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір пози-ки. Цей договір позики посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського но-таріального округу Савчук В.Г. та зареєстрований в реєстрі за №5413. Зазначає, що 15.09.2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці виніс рі-шення у справі №727/5416/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 148 995,00 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 6 649,67 грн., штраф у розмірі 50 000,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2 056,45 грн. Вказане рішення набрало законної сили 18.10.2021 року. Разом з тим, на час звернення до суду з позовом, рішення Шевченківського район-ного суду м. Чернівці від 15.09.2021 року не виконано. На основі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , - 80 851,45 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.01.2024 року відкри-то провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного по-зовного провадження в судове засідання та надано відповідачу строк для подання від-зиву. 14.02.2024 року представником позивача подано заяву про зміну підстав позову. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був по-відомлений у встановленому законом порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав через канцеля-рію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повні-стю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розгля-нути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встанов-лений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріала-ми. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповіда-чем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.3 та п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволен-ню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору позики грошових коштів від 18.10.2019 року (а.с.8), [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 138325,00 гривень. При цьому, відповідач зобов`яза-лась повернути позивачу отриману суму позики не пізніше 18.12.2019 року. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.09.2021 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 148995,00 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 6649,67 грн., штраф у розмірі 50000,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2056,45 гри-вень (а.с.6-7). Вказане заочне рішення набрало законної сили 18.10.2021 року. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановле-ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановле-них цим Кодексом (ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не до-казуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також до матеріалів справи на підтвердження позовних вимог надано представни-ком позивача розрахунок ціни позову: дата виникнення заборгованості 18.10.2021, дата розрахунку: 05.01.2024; сума боргу 207 701,12 грн, кількість просторочених днів 810. Розрахунок 3% річних: період розрахунку: 18.10.2021 31.12.2023, сума боргу 207 701,12 грн., 3% річних = 13 742,42 грн., та за період з 01.01.2024 по 05.01.2024, сума боргу 207 701,12 грн., 3% річних = 85,12 грн. Результати розрахунку інфляційних витрат: період розрахунку 18.10.2021 05.01. 2024, сума боргу 207 701,12 грн., інфляційне збільшення = 67 023,91 грн. (а.с.5). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з ура-хуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначе-ні розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в яко-му одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином від-повідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодав-ства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК Ук-раїни. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання на-стають правові наслідки встановлені договором або законом. За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідаль-ності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який простро-чив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити су-му боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а та-кож три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не вста-новлений договором або законом. За змістом статей 524,533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, вира-жене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника спла-тити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора ви-магати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за пору-шення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не пе-редбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/ 10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види гро-шових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладени-ми у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобо-в`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним дого-вором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Аналізуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, слід зробити ви-сновок про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей, яке також виникає з рішення суду, яким стягнуто заборгованість з боржника на користь кредитора. Разом з тим не є грошовим зобов`язанням судове рішення, яким вже стягнуто від-повідальність, передбачена статтею 625 ЦК України за порушення будь-якого грошо-вого зобов`язання, оскільки в такому випадку таке рішення носить не зобов`язальний характер щодо сплати грошового зобов`язання боржника перед кредитором, а виконує роль санкції за прострочення боржником грошового зобов`язання, які являють собою міру цивільно-правової відповідальності, що застосовується до всіх грошових зобов`я-зань у розмірі 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не вста-новлений договором або законом. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про те, що стягнення відповідаль-ності, передбаченої статтею 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання у зв`язку з невиконанням судового рішення, яким вже стягнуто відповідальність, пе-редбачену статтею 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання, не ґрун-тується на нормах чинного законодавства та свідчить про недобросовісну поведінку кредитора. При постановленні судового рішення по даній цивільній справі судом також вра-ховувалися висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у спра-ві №757/42885/19. Крім того, за правовими позиціями Верховного Суду (постанова ВП ВС від 08.11. 2019 у справі №127/15672/16-ц), стягнення відсотків річних та інфляційних витрат, пе-редбачених ст.625 ЦК України, можливе до моменту фактичного виконання зобов`язан-ня та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Згідно наданого представником позивача розрахунку, заборгованість відповідача за вищезгаданим кредитним договором становить 80851,45 грн.,\~з яких: 67 023,91 грн. нараховані інфляційні збитки за період з 18.10.2021 по 05.01.2024, та 13 827,54 грн. 3% річних з 18.10.2021 по 05.01.2024 року. Однак, суд не погоджується з наданим розрахунком, з огляду на наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень\~Цивільного кодексу Ук-раїни\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у трид-цятиденний строк після\~його припинення або скасування у разі прострочення позичаль-ником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичаль-нику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими до-говорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Прези-дента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64» на тери-торії України введено військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента про-довжувався та триває на час розгляду справи в суді. Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в ча-стині стягнення 3 % річних та інфляційного збільшення за період з 24.02.2022 року по 05.01.2024 року - задоволенню\~не підлягають. При цьому, як зазначалось вище, відповідно до частини другої статті 625 ЦК Ук-раїни боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу креди-тора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо ін-ший розмірі процентів не встановлений договором або законом. Тобто, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особли-вою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскіль-ки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшко-дуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок ін-фляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ос-таннім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у від-повідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Таким чином 3 % річних становитиме: за період з 18.10.2021 року по 23.02.2022 року, у розмірі 2 202,20 грн., виходячи з розрахунку: 207 701,12 (сума боргу) х 3 x 129 (кількість днів прострочення виконання боргових зобов`язань) : 365 (кількість днів у календарному році) : 100. Отже, 3 % річних, що підлягають стягненню з відповідача за невиконання гро-шового зобов`язання складають 2202,20 грн., тобто дана позовна вимога підлягає част-ковому задоволенню. Крім того, за змістом ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів на-селення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує дина-міку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи грома-дян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлю-вати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті. З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок прове-дення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого пе-редбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, пуб-лікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів грома-дян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку). Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підля-гають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів насе-лення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, за-твердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методи-ка розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного ко-мітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету ста-тистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078). Одночасно, сума інфляційних втрат, що підлягає до стягнення з відповідача за\~невиконання грошового зобов`язання, становитиме: за період з року з 18.10.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 9 068,23 грн. Розрахунок здійснюється за ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIС\~(100,80 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,60 : 100)\~= 1.04366. Інфляційне збільшення: 207 701,12 x 1.04366 - 207701,12 = 9 068,23 грн., де 207 701,12 - сума боргу; 1.04366 - сукупний розмір індексу інфляції за період з 18.10.2021 року по 23.02.2022 року; Таким чином, загальна сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню за невико-нання рішення суду складає\~9068,23\~грн., тобто дана позовна вимога також підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукуп-ності, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 11 270,43 гривень, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Outcome: partial