Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 11.07.2023 уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З часом сімейне життя погіршилось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та життя, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги. Шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Подальше спільне життя подружжя та примирення неможливі. За таких обставин просить розірвати між ними шлюб. Ухвалою суду від 21.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також порядок подачі відзиву, відповіді на відзив, доказів і клопотань. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. Відповідач [PERSON] надав заяву, у якій зазначив, що позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Сторонами не подано будь-яких інших заяв по суті справи, клопотань, доказів тощо. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11.07.2023 у Первомайському відділі ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між сторонами був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11.07.2023. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у позові зазначила, що бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Позивачкою не заявлено про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved