Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

10.01.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про поновлення строку позовної давності для подання позову та стягнення заборгованості за кредитним договором № 200088642 від 16.08.2014 в сумі 65411,33 грн. В обґрунтування позову вказує, що 16.08.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200088642, за умовами якого останній отримав на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 15500 грн. на період з 16.08.2014 по 16.08.2019. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами публічних торгів (аукціону) було укладено договір №7_БМ, за умовами якого останнє набуло права кредитора за договорами, укладеними позичальниками з банком. Банк, правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, в той час як відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків в повному обсязі та в строк, визначений договором. Станом на 26.12.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 65411,33 грн., з яких: заборгованість за кредитом 42377,33 грн., заборгованість з урахуванням 3% річних 3817,39 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 19216,61 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 16.08.2014 № 200088642 в розмірі 65411,33 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою від 25.01.2024 відкрито провадження у справі та призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 20.02.2024 представником відповідача адвокатом Андрущаком С.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у поновленні строку позовної давності, у задоволенні позову та зазначив, що позивачем не доведено укладання [PERSON] кредитного договору з ПАТ «Банк Михайлівський» від 16.08.2014 №200088642, перерахування банком йому коштів за цим договором, відступлення прав вимоги ПАТ «Банк Михайлівський» позивачу, наявність будь-якої заборгованості у нього перед позивачем. Позивач надав лише електронні копії документів, які є сумнівними та достовірність яких неможливо встановити без дослідження оригіналів письмових доказів та не надав первинних фінансово-господарських документів, які підтверджують отримання відповідачем грошей. Вважає, що позивач не довів, що за договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ було відступлено право вимоги саме до відповідача. Він має сумніви у достовірності витягу з Додатку №1 до договору від 20.07.2020 №7_БМ, який виготовлений самим Позивачем та підписаний директором [PERSON] , крім того має печатку ТОВ «Діджи фінанс». За кредитним договором від 16.08.2014 №200088642 спливла позовна давність, оскільки строк договору закінчився 16.08.2015, отже строк позовної давності сплив 17.08.2018, тобто задовго до укладення Договору про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ. При цьому, позивачем не надано доказів зміни тривалості позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України (т. 2 а.с. 19-26). Ухвалою суду від 20.02.2024 клопотання представника відповідача задоволено, витребувано у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» для дослідження у судовому розгляді оригінали наступних письмових доказів: заяву від 16.08.2014 №200088642 (додаток 8 до позову); довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Кредитна картка МТС (неіменна)» від 16.08.2014 б/н (додаток 8 до позову); розписку про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду від 16.08.2014 (додаток 8 до позову); реєстр відступлених прав вимоги за Договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ; довіреність ПАТ "Банк Михайлівський", якою товариство (банк) доручило гр. [PERSON] (або іншій особі) укласти (підписати) від імені ПАТ "Банк Михайлівський" кредитний правочин від 16.08.2014 №200088642 та/або вчинити інші дії. Зобов`язано представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі ч. 9 ст. 83 ЦПК України заздалегідь надіслати на поштову адресу відповідача та його представника належним чином завірені паперові копії оригіналів вказаних письмових доказів (т. 2 а.с. 35). \~ \~ \~ \~На виконання ухвали суду від 20.02.2024 до суду від представника позивача надійшли 06.03.2024 оригінали: заява (оферта) від 16.08.2014 №200088642, довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Кредитна картка МТС (неіменна)» від 16.08.2014, розписка про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду від 16.08.2014. Доказів, які підтверджують направлення їх копії відповідачу та його представнику до суду не надано. Частиною 9 ст. 83 ЦПК України передбачено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Вказані документи суд не приймає до уваги, оскільки вони подані з порушенням вимог ЦПК України, а тому суд проводить розгляд справи за наявними матеріалами. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 16.08.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір №200088642, який складається з заяви (оферти) від 16.08.2014 №200088642, анкети від 16.08.2014 №585908, довідки про умови кредитування від 16.08.2014 та тарифів, погоджених відповідачем 16.08.2014 (т. 1 а.с. 24, 27-28). 16.08.2014 відповідач отримав в банку платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується копією розписки (т. 1 а.с. 29). За умовами укладеного договору відповідач отримав кредит (кредитний ліміт) до 50000 грн. на 12 місяців, з фіксованою процентною ставкою. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами публічних торгів (аукціону) було укладено договір №7_БМ, за умовами якого останнє набуло права кредитора за договорами, укладеними позичальниками з банком (т. 1 а.с. 32-33). Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору №7_БМ від 20.07.2020, наданим позивачем, [PERSON] за кредитним договором від 16.08.2014 №200088642 зі строком дії до 16.08.2019 має суму видачі кредиту 15500 грн., загальний залишок заборгованості 42377,33 грн., заборгованість за кредитом - 13659 грн., заборгованість за доходами 28717,42 грн. (т.1 а.с. 31). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Суд зазначає, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 16.08.2014 №200088642 становить суму, що зазначена у витягу з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору №7_БМ від 20.07.2020 про відступлення прав вимоги. Оцінюючи обставини, встановлені під час розгляду справи у сукупності з наданими доказами, судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що дійсно між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» 16.08.2014 був укладений кредитний договір №200088642 про надання кредитних коштів у вигляді встановленого ліміту. У відзиві представник відповідача заявив про застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 16.08.2014 №200088642 та зазначив, що відповідач не отримував повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні. Зазначене дає суду підстави для висновку, що дійсно між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» 16.08.2014 був укладений кредитний договір №200088642 про надання кредитних коштів у вигляді встановленого ліміту. Зазначений висновок суду підтверджується також тим, що відповідач отримав в банку 14.08.2016 платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується копією складеної ним розписки і зазначену обставину він не оспорював. Проте представник відповідача заперечував наявність заборгованості та оспорював його розмір в сумі 65411,33 грн. Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року, по справі № 278/2177/15-ц визначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно з ч. 3 зазначеної статті Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Разом з тим, як зазначено у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Крім того, відповідно до п. 44.1 Податкового кодексу України, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, ведуть на підставі первинних документів, регістрів бухобліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Банківські первинні документи залежно від виду операції та типу контрагентів поділяють на касові та меморіальні. Перші (прибуткові та видаткові) підтверджують здійснення операцій із готівкою, а другі використовують для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів із рахунків та внутрішньобанківських операцій (п.п. 4.5, 4.6). До них належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ). Первинні документи банку складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі). До їх обов`язкових реквізитів віднесено: назву документа (форми); дату й місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст й обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) й інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Окрім них, до обов`язкових реквізитів первинних документів, що використовуються для розрахунків (окрім перелічених вище), також належать: назва одержувача коштів; номери рахунків; назва банку (одержувача та платника коштів); сума операції (цифрами й словами) суму операції може бути відображено лише цифрами, якщо цей документ формують за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами НБУ. Інформацію, наведену в первинних документах, систематизують у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри бухобліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища й підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. До регістрів бухобліку належать й особові рахунки та виписки з них, які банки також повинні складати на паперових носіях чи в електронній формі. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Проте, таких документів у підтвердження наявної кредитної заборгованості суду не надано. Суд зазначає, що дійсно позивач не довів належними та допустимим доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості. Суд вважає, що реєстр боржників до Договору №7_БМ від 20.07.2020 про відступлення прав вимоги без банківської виписки з особового рахунку позичальника (первинного фінансово-господарського документу, який би підтверджував отримання відповідачем грошей) жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач в межах встановленого кредитного ліміту, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. З огляду на зазначене слушними є доводи представника відповідача, що саме первинні фінансово-господарські документи є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій, проте вони суду надані не були. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором від 16.08.2014 №200088642. У суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку сторона стверджує, оскільки відповідно до приписів ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано до суду будь-яких первинних документів, передбаченими наведеними законодавчими та нормативними актами, на підставі яких суд мав би можливість встановити факти надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів, їх розміру, а також будь-яких документів, на підставі яких суд міг би перевірити правильність розрахунку заборгованості відповідача. У зв`язку із цим у суду відсутні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 200088642 від 16.08.2014, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський». Зазначене, у свою чергу, свідчить про недоведеність позивачем порушення його майнових прав, а відтак і наявності у нього права на подання цього позову до відповідача. Таким чином, враховуючи вище наведені положення чинного процесуального та матеріального законодавства, а також досліджені у справі докази, суд, оцінивши їх з точки зору достатності для встановлення фактичних обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог. Оскільки суд визнав позовні вимоги недоведеними, то строки позовної давності до них не застосовуються. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed