Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивачка 22 лютого 2024 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2001 року і від спільного подружнього життя мають синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами та поглядами на життя, у зв`язку з чим постійно виникали сварки. Вже тривалий час вони не підтримують подружніх відносин, їх шлюб існує лише на папері, незважаючи на те, що вони проживають в одній квартирі. За наведеного, просить шлюб розірвати. Ухвалою Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від\~ 28\~лютого 2024\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому\~засіданні позивачка\~позов підтримала,\~надала пояснення\~аналогічні наведеним\~у позовній\~заяві та\~додатково пояснила,\~що хоча вони з відповідачем проживають разом в одній квартирі, проте з грудня 2023 року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та що вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе, переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2001 року і від спільного подружнього життя мають синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок судового збору. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved