Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до відповідачів Коростенської міської ради та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області , третьої особи - [PERSON] , в якому просить скасувати рішення сьомої сесії У1 скликання Коростенської міської ради від 07.07.2011 року №280 та рішення тринадцятої сесії У1 скликання Коростенської міської ради від 15.03.2012 року №625,а такожє скасувати державну реєстрацію земельної ділянки 1810700000:02:021:0412 площею 0,1 га та вилучити відомості про земельну ділянку з архіву ДЗК. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що є власником земельної ділянки площею 0.0580 га, яка розташована в обслуговуючому кооперативі садового товариства "Садко" в м. Коростень на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.04.1998 , зареєстрованого в реєстрі за №1928. Також вона отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ПІ-ЖТ № 026132, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №132. В травні 2018 року вона прийшла обробляти свою земельну ділянку і виявила на ній будівництво [PERSON] садового будинку. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.10.2022 ухвалено витребувати від добросовісного набувача [PERSON] та передати [PERSON] земельну ділянку площею 0, 0530 га, яка розташована в обслуговуючому кооперативі садового товариства "Садко" м. Коростеня у складі земельної ділянки за кадастровим номером 1810700000:02:021:0412. На виконання вказаного рішення позивач звернулася до Коростенської міської ради із заявою про скасування рішень міської ради. Проте,їй було відмовлено, оскільки в резолютивній частині рішення не зазначено про скасування рішень міської ради. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовних вимог не визнала, просила відмовити позивачу в їх задоволенні через пропуск строку позовної давності. Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надав суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог , оскільки в рішенні Коростенського міськрайсуду не зазначено про скасування рішень міської ради, а строк позовної давності вже сплив. Третя особа [PERSON] в судове засіданння не з"явився , про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду письмові пояснення про те, що на спірній земельній ділянці їм побудовано будинок, зареєстровано в державному реєстрі. Просив відмовити в задоволенні позову. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини , суд приходить до наступного висновку. Судом вставновлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0580 га, розташована в обслуговуючому кооперативі садового товариства "Садко" м. Коростеня на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.04.1998, зареєстрованого в реєстрі за № 1928. У подальшому вона отримала державний акт на право власності на землю серії ПІ-ЖТ №026132, який 04.07.2002 зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 132. У травні 2018 року , прийшовши обробляти земельну ділянку, побачила викорчовані фруктові дерева своєї власності, знищений родючий шар на земельній ділянці та побудований перший поверх чужого будинку. [PERSON] повідомив, що він є власником земельної ділянки і у нього є дозвіл на будівництво. Як встановлено судом, на підставі рішення тринадцятої сесії У1 скликання від 15.03.2012 №625 (а.с.15) погоджено технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян, що були раніше надані в межах міста згідно додатку № 1,2, 3, 4. Начальнику відділу Держкомзему у м. Коростені [PERSON] внести відповідні зміни в земельно-облікові документи. [PERSON] передано земельну ділянку для ведення садівництва на території обслуговуючого кооперативу садового товариства "Садко" площею 0.1000 га. Рішенням міської ради від 07.07.2011 №280 (а.с.16) надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0, 0600 га на території обслуговуючого кооперативу садового товариства "Садко" м. Коростеня для ведення садівництва. Відповідно до договору дарування від 13.05.2017 земельна ділянка надана [PERSON] подарована [PERSON] з цільовим призначенням земельної ділянки - для індивідуального садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 1810700000:02:021:0412. Право [PERSON] на земельну ділянку з вказаним кадастровим номером зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 18.10.2022 ухвалено витребувати з чужого незаконного володіння від добросовісного набувача [PERSON] та передати [PERSON] земельну ділянку площею 0, 530 га, яка розташована в обслуговуючому кооперативі садового товариства "Садко" м. Коростеня у складі земельної ділянки за кадастровим номером 1810700000:02:021:0412. Вказане рішення залишене без змін апеляційною інстанцією. Відповідно до положень частин другої та третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною першою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб ( частина перша статті 122 ЗК України). Згідно з положеннями статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі статтею 79-1 чинного ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом ( стаття 202 ЗК України). Відповідно до\~пункту 2\~розділу VII\~« Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Закону\~України «\~Про Державний\~земельний кадастр»\~земельні ділянки,\~право власності\~(користування)\~на які\~виникло до\~2004\~року,\~вважаються сформованими\~незалежно від\~присвоєння їм\~кадастрового номера.\~У разі\~якщо відомості\~про зазначені\~земельні ділянки\~не внесені\~до Державного\~реєстру земель,\~їх державна\~реєстрація здійснюється\~на підставі\~технічної документації\~із землеустрою\~щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) . Матеріали справи свідчать, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на спірну земельну ділянку. Передана у власність [PERSON] земельна ділянка не була вільною, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для прийняття міськрадою вказаних рішень. Таким чином, суд приходить до висновку, що земельна ділянка, яка на праві власності належала [PERSON] (право власності якої на спірну земельну ділянку не оспорено та не скасовано у встановленому законом порядку) вибула з володіння поза волею власника на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яким її було передано у власність [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц зазначено, що може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки ( в особі органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування), коли він необгрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; не повідомляє або несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови; надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду; необгрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення; безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи. Таким чином, суд приходить до висновку , що у спірних правовідносинах мала місце недобросовісна поведінка органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на уже надану земельну ділянку. Велика Палата\~у вказаній\~постанові зазначила,\~що неможливо\~надати єдину\~універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо, виходячи з конкретних обставин справи. Звернення відповідачів до Коростенської міської ради з метою отримання земельної ділянки зумовлене їхнім інтересом на набуття цього нерухомого майна , за відсутності для цього законних перешкод. У свою чергу, надання міською радою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та подальша передача цієї земельної ділянки у власність свідчить про порушення законного інтересу позивачки [PERSON] , яка на той час уже була власником спірної земельної ділянки. Судом встановлено , що відомості про земельну ділянку [PERSON] в автоматизованому порядку не перенесені з Державного реєстру земель, який вівся до 01.01.2013 , до Державного земельного кадастру, що є причиною даної спірної ситуації. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державний земельний кадастр", у разі, якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності на суміжні земельні ділянки. При внесенні відомостей щодо земельної ділянки до Державного земельного кадастру державний кадастровий реєстратор зобов"язаний був перевірити відповідність електронного документа технічній документації із землеустрою у паперовому вигляді, а також інформації, яка міститься у Поземельній книзі на цю ділянку. Суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення права власності. В цій ситуації реєстратор мав виходити з матеріалів винесення земельної ділянки в натуру на місцевості, що здійснено не було. В позасудовому порядку вирішити спір сторонам не вдалось. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про скасування реєстрації вказаних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі України. Так, відповідно до положень частини 1 статті 193 ЗК України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обгрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою ( стаття 194 ЗК України). Спірна земельна ділянка [PERSON] порушує право власності позивача [PERSON] .. \~ \~ \~ На\~підставі викладеного\~та

Outcome: approved