Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що 01.07.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 345153-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 01.07.2021 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 345153-КС-001 про надання кредиту. 01.07.2021 відповідач [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 345153-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2258, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 01.07.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 345153-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 26000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86700016 процентів за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 26000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника. 14.09.2021 між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до договору № 345153-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 умов додаткової угоди ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику додатково кредит в сумі 9000,00 грн.. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту в розмірі 1350,00 грн.. Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 1 договору та викласти "термін дії договору" в новій редакції, а саме: "термін дії договору: до 14.07.2022". Також сторони домовились внести зміни в п. 1 договору та викласти "строк кредиту" в новій редакції, а саме:"строк кредиту: 379 днів". Станом на 03.01.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором № 345153-КС-001 про надання кредиту, становить 95299,28 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 29337,99 гривень; суми прострочених платежів за процентами - 65961,29 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 гривень. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги ст. 525, 526, 530, 1049, 1050 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 345153-КС-001 від 01.07.2021 про надання кредиту в сумі 95299,28 грн., а також сплачений судовий збір. 19.01.2024 було відкрито провадження в справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання учасники процесу не прибули, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи судом. Представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.07.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 345153-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця. Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 26000,00 грн. строком на 24 тижні. Термін дії договору 16.12.2021. Процентна ставка за кредитом: в день 0,86700016 фіксована. Комісія за надання кредиту: 3900,00 гривень. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 57240,00 грн.. Орієнтована реальна річна процентна ставка 3612,91 грн. процентів. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за наданий кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Згідно з п. 10 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію») На підтвердження укладення договору №345153-КС-001 від 01.07.2021 позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 01.07.2021 о 13:34:09 клієнт, використовуючи номер телефону, зайшов у особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор G-2518 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався ним при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 01.07.2021 о 13:36:32 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-2258 в особистому кабінеті на сайті в мережі Інтернет www.my.bizpozyka.com. Відтак, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 345153-КС-001 від 01.07.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka.com. Матеріалами справи також підтверджується, що 01.07.2021 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видало [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача. 14.09.2021 між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 345153-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику додатково кредит в сумі 9000,00 грн.. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту в розмірі 1350,00 грн.. Матеріалами справи також підтверджується, що 14.09.2021 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видало [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача. Станом на 03.01.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором № 345153-КС-001 про надання кредиту, становить 95299,28 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 29337,99 гривень; суми прострочених платежів за процентами - 65961,29 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 гривень. Відповідач [PERSON] декілька разів здійснювала платіж на рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. При прийнятті рішення суд виходив з наступного. Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Як вже зазначалося судом вище, матеріали справи підтверджують факт виконання позивачем зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів. Як слідує із наданого позивачем розрахунку, відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту у встановлений п. 1 договору строк не виконав. Відтак, заборгованість останнього за тілом кредиту склала 29337,99 грн.. З урахуванням викладеного, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29337,99 грн. підлягає задоволенню. Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на фактичну суму наданого кредиту, який наданий до 16.12.2021. Враховуючи зміст пункту 1 Договору, проценти за користування позикою нараховуються лише в межах 24 тижнів, й після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню. Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 1 договору та викласти "термін дії договору" в новій редакції, а саме: "термін дії договору: до 14.07.2022". Також сторони домовились внести зміни в п. 1 договору та викласти "строк кредиту" в новій редакції, а саме:"строк кредиту: 379 днів". Як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти за відсотковою ставкою в розмірі 0,86700016 нараховані позивачем в межах строку дії Договору про надання кредиту № 345153-КС-001 від 01.07.2021, з урахуванням Додаткової угоди. Пунктом 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 в справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що нарахування відсотків за кредитним договором № 345153-КС-001 від 01.07.2021 повністю відповідає умовам Договору, Додаткової угоди та вимогам чинного законодавства. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідач у даній справі не спростував розмір та порядок нарахування відсотків за кредитом, контррозрахунку суми нарахованих відсотків, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку не надав, відтак, у суду відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву нараховану суму заборгованості за відсотками в розмірі 65961,29 грн.. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором про надання кредиту належним чином не виконав, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Outcome: approved