Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Адвокат Токаленко\~Анна Вадимівна,\~яка діє\~від імені\~та в\~інтересах [PERSON] \~звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач з 17.09.2019 року по 06.01.2023 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період дошлюбного і шлюбного життя відповідач неодноразово брав в борг грошові кошти у позивача, у зв`язку з чим, станом на 2021 рік утворився борг у розмірі 4300 доларів США. Для гарантії повернення боргу 22.08.2021 року [PERSON] власноруч написав розписку, згідно якої отримав від позивача у борг 4300 умовних одиниць, які зобов`язався повернути до 22.08.2023 року. Відповідач свої договорні зобов`язання не виконав, позичені грошові кошти не повернув. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 22.08.2021 року у сумі 4300 доларів США, які на момент звернення до суду еквівалентні 157\~244, 98 грн., 3 % річних від простроченої суми на момент ухвалення рішення суду та судовий збір у розмірі 1572,44 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі та без участі позивача, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву не надав. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 22 серпня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, на підтвердження чого складено розписку. Так, відповідно до тексту розписки від 22 серпня 2021 року, власноручно написаною [PERSON] , останній підтвердив те, що взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 4300,00 дол. США. Відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у розмірі 4300,00 дол. США до 22 серпня 2023 року. Відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов`язання, у встановлений строк грошові кошти не повернув. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У частині першій\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року за наслідками розгляду справи № 6-79цс14, відповідно до норм ст.ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Розписка може бути підставою для стягнення грошей лише за умови, якщо між сторонами виникли правовідносини позики і кошти реально передавались боржнику (ВС/КЦС у справі № 753/11670/17 від 11.06.2021 року, постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14). Так, зі змісту розписки від 22 серпня 2021 року вбачається факт отримання відповідачем від позивачів грошових коштів у борг, на умовах, які сторони зазначили в розписці. Фактично між сторонами було укладено договір позики від 22 серпня 2021 року. Право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання підтверджується написаною власноручно [PERSON] розпискою, наданою позивачам. Таким чином, дослідивши боргову розписку, а також обставини укладення договорів, їх умови та їх юридичну природу з метою правильного застосування ст.ст.\~1046,\~1047 ЦК України, суд вважає встановленим, що між сторонами було укладено договір позики, за якими зобов`язання щодо повернення боргу відповідачем не було виконано, чим були порушені права позивача, які підлягають судовому захисту. З огляду на те, що розписка підтверджує факт укладення договору позики, в ній вказані умови договору, відомості про передачу у власність другій стороні (позичальникові) грошових коштів, які визначені родовими ознаками, зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у визначені строки, надана позивачем розписка підтверджує в розумінні положень ст.ст.\~1046,\~1047,\~1049 ЦК України\~існування укладеного у письмовій формі між сторонами саме договору позики. Позичальник взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконує, а тому заборгованість має бути стягнута з нього в судовому порядку з метою захисту порушеного права позивача. За змістом частини другої до\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною 2\~статті 625 ЦК України\~нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Відповідно сума трьох процентів річних за період з 23 травня 2023 року по 18 квітня 2024 року становить 3097,97 грн. Зважаючи на неповернення відповідачем позики (боргу) позивачу за договором у встановлений строк, а саме до 22 серпня 2023 року, приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved