Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що [INFO] помер його брат - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 квартири [ADDRESS] , яку успадкували в рівних частинах (по 1/6) спадкоємці першої черги [PERSON] (донька померлого) та [PERSON] (батько спадкодавця). Після смерті батька [INFO] спадкоємці успадкували вказану квартиру таким чином: [PERSON] 1/3 частки (за заповітом), [PERSON] , [PERSON] та позивач [PERSON] - по 1/9 частці (за законом). На даний час позивач не може оформити право власності на спадкове майно по причині наявності накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] . Зважаючи на вказане, просить скасувати обтяження майна. Ухвалою суду від 21 березня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Представник відповідача у письмовому відзиві від 08 квітня 2024 року проти задоволення позову заперечила. Вказала, 23 грудня 2013 року Луцьким міськрайонним судом було ухвалено рішення про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 49093,63 грн. Стягувачем було отримано виконавчі листи на підставі яких державним виконавцем Другого ВДВС ЛМУЮ було відкрито виконавче провадження №42771452. 07.05.2014 року в межах виконання накладено арешт на майно боржника. 07.10.2024 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження по причині смерті боржника [PERSON] 13.03.2015 року Банк звернувся з вимогою кредитора до спадкоємців, однак до цього часу нотаріус про наявність спадкоємців не повідомляв. Заборгованість становить 49093,63 грн. та 460,64 грн. судових витрат. Крім того, виконавчий лист щодо [PERSON] перебуває на виконанні. З огляду на наведене, вимоги є безпідставними. Позивач у письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві на позов. Представник Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі. В письмових поясненнях від 09.10.2024 року зазначила, що станом на 08.04.2024 року відкритих виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] немає. Матеріали виконавчого провадження в межах якого накладено арешт на спірну квартиру знищене по причині проходження трирічного терміну його зберігання в архіві. Щодо зняття арешту заперечила. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем частки нерухомого майна, що належало на праві власності його батьку [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.5). Частину вказаного майна (1/6 частки квартири) [PERSON] успадкував від сина [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.13). На даний час [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з наявністю арешту на вказане спадкове майно, який був накладеним на майно його брата [PERSON] в межах виконавчого провадження 26 травня 2014 року (а.с.15). З відповіді Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 62666 від 12.03.2024 року (а.с. 14) вбачається, що на виконанні Відділу перебувало ВП № 42771452 щодо солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинського обласного управління Ат «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №3516 від 16.11.2007 року в розмірі 49093,63 грн. та 245,47 грн. судового збору. Вказане виконавче провадження завершене на підставі п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 24.04.1999 року, у зв`язку зі смертю боржника) (а.с.14). Згідно даних АСВП чинних виконавчих проваджень по боржнику [PERSON] немає. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на нерухоме майно [PERSON] на підставі постанови 42771452 від 07.05.2014 року накладено арешт (запис про обтяження № 5790931). Оскільки виконавчі провадження щодо [PERSON] не перебувають на виконанні Відділу станом на 08.04.2024 року, державні виконавці не мають законних підстав для винесення будь-яких процесуальних рішень. Крім того, зважаючи на дату постанови виконавця у провадженні в рамках якого було накладено обтяження на зазначене майно, його матеріали на даний момент є знищеними у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання, що відповідає положенням Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України, (ст.ст.1218, 1231 ЦК України). З огляду на наведене, наявність обтяження нерухомого майна, що перебувало у власності спадкодавця, перешкоджає спадкоємцю реалізувати свої спадкові права. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Суд зауважує, що з моменту закінчення виконавчого провадження щодо [PERSON] минуло понад десять років. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2015 року Банком як кредитором було заявлено вимогу до спадкоємців [PERSON] . Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Спадкоємцями [PERSON] є його батько [PERSON] , який помер [INFO] (до дати відкриття спадщини), та його донька [PERSON] , за якою було визнано право на спадкове майно (в тому числі 1/6 частини квартири після смерті її батька [PERSON] ) рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2016 року, що набрало законної сили. Жодних інших вимог зі сторони АТ «Державний ощадний банк України» в період часу з 2015 року по дату початку розгляду справи не заявлялось. Крім того, з даних АСВП вбачається, що виконавчий лист щодо іншого боржника в порядку солідарного стягнення ( [PERSON] ) перебуває на виконанні (ВП №55409826), що не позбавляє кредитора права стягнути заборгованість. Арешт майна померлої особи понад десять років у даному випадку із заходу виконання зобов`язання перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Враховуючи те, що позивач є належним спадкоємцем майна після смерті батька [PERSON] , а існуючі на даний час арешт та заборона на відчуження нерухомого майна ( [PERSON] ) повністю унеможливлює реалізацію його спадкового права на отримання свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги щодо скасування арешту майна підлягають до задоволення.

Outcome: approved