Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Адвокат Джемерчук О.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою 07.02.2024, в якій просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування неприватизованим житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 20.12.1977 виконавчим комітетом Саксаганської ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу було видано ордер №108 на ім`я [PERSON] та його сім`ю у складі трьох осіб: дружина [PERSON] , син [PERSON] , на заняття двох кімнат загальною площею 28,11 кв.м. у кв. [ADDRESS] . Вказані особи доводяться позивачеві [PERSON] відповідно батьком, матір`ю та братом. Сам позивач має зареєстроване місце проживання в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] та проживає в ньому з моменту народження та дотепер. Окрім нього, у квартирі мають зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON] . На підставі витягу з протоколу №5 від 02.03.1990 засідання громадської комісії виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів по житловим питанням було надано дозвіл змінити договір найму житлового приміщення та переоформити особовий рахунок з [PERSON] на [PERSON] за рішенням суду. 12.11.1993 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». У 2014 році [PERSON] та [PERSON] виїхали на постійне проживання до Автономної Республіки Крим, де мешкають дотепер та повертатися до Україну наміру та бажання не мають. З того моменту жодної участі в утриманні житлового приміщення вони не беруть, інтересу до нього не проявляють. Увесь тягар витрат на утримання житла, оплату житлово-комунальних послуг взяв на себе [PERSON] , не дивлячись на те, що послуги нараховуються за кількістю зареєстрованих у приміщенні осіб. Оскільки зняти з реєстраційного обліку місце проживання відповідачів в позасудовому порядку він не має можливості, а їх реєстрація обмежує його права на вільне володіння та користування житловим приміщенням, позивач, діючи через представника, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 29.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Джемерчук О.В. не скористалися, остання подала клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] про час та місце проведення судового засідання повідомлялися неодноразово належним чином у встановленому законом порядку, однак не з`явилися, причини неявки не відомі, відзив на позовну заяву не подали. Враховуючи викладене, оцінюючи характер процесу, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачів, їх повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та його представника проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що на підставі ордеру №108 від 20.12.1977, виданого виконавчим комітетом Саксаганської Ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу на ім`я [PERSON] , останньому було надано в користування житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складалось із 2-х кімнат житловою площею 28,11 кв.м. Квартиру виділено для проживання сім`ї [PERSON] у складі 3-х осіб: він, його дружина [PERSON] та син [PERSON] , 1970 року народження. На підставі витягу №322 від 25.04.1990 з протоколу №5 від 02.03.1990 засідання громадської комісії виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів з житлових питань було надано дозвіл ЖЕУ №4 змінити договір найму житлового приміщення у двохкімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , та переоформити особовий рахунок з [PERSON] на [PERSON] на підставі рішення народного суду. Наразі, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є неприватизованою, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу, відомості про її приватизацію в матеріалах справи відсутні. Відповідно до довідки КОМ ДІС «НОВА КОМ» №4 від 01.02.2024 та інформації з Реєстру Криворізької міської територіальної громади, у зазначеному житловому приміщенні мають зареєстроване місце проживання: [PERSON] (до укладення шлюбу « [PERSON] », свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.11.1993) з 02.03.1978 (обліковується у реєстрі як «Дихтяр»), [PERSON] з 27.04.2001 (обліковується у реєстрі як « [PERSON] ») та [PERSON] з 27.04.2001. Як слідує з акта від 02.02.2024, засвідченого ТОВ «Житлосервіс-КР» та підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , фактично [PERSON] та [PERSON] не проживають в зазначеному житловому приміщенні з 2014 року. Судовим розглядом встановлено, що домовленості про збереження за ними права користування житловим приміщенням з [PERSON] вони не мають, перешкод у користуванні квартирою їм ніхто не чинив та, як вказував позивач, вони виїхали на постійне проживання до Автономної Республіки Крим. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членами його сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.71 ЖК УРСР. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 18.09.2023 у справі № 582/18/21. Відповідно до ч.1 ст.2, ст.5 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду відповідно до приписів ст.47 Конституції України. Стаття 71 ЖК УРСР\~передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. З аналізу вказаної норми слідує, що наявність у особи статусу наймача або члена сім`ї наймача не є визначальними при вирішенні питання щодо їх права на користування житловим приміщенням та реєстрації в ньому. Обов`язковою умовою для цього є встановлення факту відсутності особи в займаному ним приміщенні понад встановлені законом строки без поважних на те причин, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в п.9 Постанови Пленуму №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Звертаючись до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,\~ [PERSON] позовні вимоги обґрунтовував тим, що його мати [PERSON] та старший брат [PERSON] без поважних причин не проживають у спірній квартирі, добровільно обравши собі інше місце проживання. За положеннями ч.1 ст.71, ст.72 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку поважності причин не проживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ст.107 ЖК УРСР, наймач житлового приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше житлове приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму не розривається, а член сім`ї, який вибув, утрачає право користування цим приміщенням з дня вибуття. Дослідженням наявних у справі доказів в їх взаємозв`язку встановлено, що відповідачі у житловому приміщенні комунальної власності, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не проживають з початку 2014 року, тобто приблизно 10 років, перешкод в користуванні квартирою їм ніхто не чинив, тому їх право користування фактично є припиненим. Оскільки реєстрація місця проживання відповідачів наразі створює позивачеві перешкоди у володінні та користуванні квартирою, обмежуючи права та покладаючи додатковий тягар з утримання майна, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленої ним вимоги негаторного позову та необхідність її задоволення із визнанням відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . При ухваленні рішення також враховує, що 01.12.2021 набрав чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», відповідно до п.6 ч.1 ст.24 якого орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відтак, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є достатньою підставою для внесення відповідних змін до відповідного реєстру територіальної громади щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідачів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, кожного окремо, по 605 грн. 60 коп. на користь [PERSON] в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (квитанція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 01.02.2024 №4375-2436-4692-6229).

Outcome: approved