Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька с. Білка Коломийського району Івано-Франківської області звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом ОКП «КМБТІ» № 77856 від 19.10.2023, в якому міститься наступна інформація про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних станом на 31.12.2012 нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності від 13.09.1989, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 141 від 09.08.1989, реєстровий № 97. Згідно довідки Семаківського старостинського округу Городенківської міської ради № 16/176 від 24.11.2023, за домогосподарством, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га. Відповідно до довідки Семаківського старостинського округу Городенківської міської ради № 16/18 від 25.01.2024, в господарстві за адресою [ADDRESS] станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, [PERSON] - брат. На момент припинення колгоспного двору його членами були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/3 частці кожного. [PERSON] помер [INFO] . Він мав у власності 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцем першої черги за законом є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Таким чином, 1/3 частку вищевказаного житлового будинку, яка належала померлому [PERSON] , успадкували [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [INFO] померла [PERSON] . Вона мала у власності 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померла [PERSON] заповіту не вчиняла, спадкоємцем першої черги за законом є її син [PERSON] . Згідно довідки Семаківського старостинського округу Городенківської міської ради № 16/179 від 24.11.2023 на момент смерті [PERSON] , разом з нею був зареєстрований і проживав її син - [PERSON] . Таким чином, проживаючи на момент смерті разом із спадкодавцем, 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] успадкував [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Він мав у власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцем другої черги за законом є його рідна сестра [PERSON] . Відповідно до довідки № 16.178 від 24.11.2023, [PERSON] був неодруженний, дітей не мав. Позивач, у визначені законом терміни звернувся до приватного нотаріуса Яшана Р.Р. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який належав [PERSON] . Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. 01 лютого 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі та витребувано: від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області; від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області та [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області. У разі відсутності спадкових справ, надати відомості про їх відсутність. 14 березня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання 17 квітня 2024 року не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності; заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно архівних даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності від 13.09.1989 р., виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради № 141 від 09.08.1989 р., реєстровий № 97, що доводиться Інформацією про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 77856 від 19.10.2023, наданою ОКП «КМБТІ». В [ADDRESS] , змінено на [ADDRESS] , що вбачається із довідки № 16/176, виданої 24.11.2023 Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради. Головою колгоспного двору за адресою [ADDRESS] , згідно господарської книги 1991-1995 р.р. був [PERSON] , 1928 р.н., що стверджується довідкою № 16/177, виданою 24.11.2023 Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 374538666 від 16.04.2024 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За домогосподарством, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , закріплена земельна ділянка, площею 0,8472 га: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,5972 га, що доводиться довідкою № 16/176 від 24.11.2023, виданою Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1938 р., господарські будівлі та споруди - в 1938, 1940, 1987 та 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 10 від 11.01.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 12.01.2024 становить - 138000 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно ксерокопії погосподарської книги за 1991-1995 р.р., наданої Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві (особовий рахунок № [NUMBER] ) в [ADDRESS] , суспільна група якого - «к-ки», проживали: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї, [PERSON] , [INFO] , дружина, [PERSON] , [INFO] , син. Із довідки № 16/18, виданої 25.01.2024 Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради [PERSON] , слідує, що станом на 15.04.1991 в господарстві за адресою [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1928 р.н., батько, [PERSON] , 1930 р.н., мати, [PERSON] , 1956 р.н., брат. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] на праві спільної власності належав по 1/3 частці колишнім членам колгоспного двору- [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у віці 71 років в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 24 липня 1999 року зроблено запис за № 8, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 24.07.1999 Семаківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] , 1928 р.н., житель с. Семаківці, який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] , та разом із ним були зареєстровані: [PERSON] , 1930 р.н., дружина та [PERSON] , 1956 р.н., син, що стверджується довідкою № 16/180, виданою 24.11.2023 Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради. По господарству, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в Семаківському старостинському окрузі знаходяться книги з 1991 року і по теперішній час. Згідно погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки Семаківської сільської ради в господарстві, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1928 р.н., член домогосподарства, записаний першим, [PERSON] ,1930 р.н., дружина, які проживали разом, виховували своїх дітей, вели спільне особисте господарство, що стверджується довідкою № 16/123, виданою 01.04.2024 Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , доводиться копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00042454645, сформованого 24.11.2023. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, в рівних частках, спадкодавця [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті, вступили в управління та володіння спадковим майном, були дружина [PERSON] та син [PERSON] . Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 653/2012 (номер у Спадковому реєстрі 53934277), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом - [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2012. 14 грудня 2012 року державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Паньків Д.М. [PERSON] видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за законом на: 1) грошові вклади з процентами та з усіма видами індексації та компенсації в ВАТ Державний ощадний банк України ТВБВ № 10008/079 в м. Городенка на загальну суму 7933,17 грн., які належали померлому [PERSON] ; 2) право на земельну частку (пай), розміром 60,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності в спілці селян «Рідна земля» в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, що належала померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН-227645. До складу спадщини [PERSON] входить також 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Як встановлено, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] 1/3 частку (кожний по 1/6 частці) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформлено документи про спадкування. [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації смертей 17 березня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 2, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 17.03.2010 Семаківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України). [PERSON] , 1930 р.н., жителька с. Семаківці, яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , разом із нею був зареєстрований її син [PERSON] , 1956 р.н., що стверджується довідкою № 16/179, виданою 24.11.2023 Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті, був її син [PERSON] . Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 654/2012 (номер у Спадковому реєстрі 53934809), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом - [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2012. 14 грудня 2012 року державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Паньків Д.М. [PERSON] видано 4 (чотири) свідоцтва про право на спадщину за законом на: 1) земельну ділянку, розміром 0,747 га, кадастровий номер 2621684600:03:001:0125, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована в селі Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області; 2) земельну ділянку, розміром 0,504 га, кадастровий номер 2621684600:04:001:0133, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована в селі Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області; 3) земельну ділянку, розміром 0,1009 га, кадастровий номер 2621684600:01:001:0224, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована в селі Семаківці, в урочищі «Під могилою» Городенківського району Івано-Франківської області; 4) земельну ділянку, розміром 0,1765 га, кадастровий номер 2621684601:01:002:0226, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована в селі Семаківці, в урочищі «Під лісом» Городенківського району Івано-Франківської області, що належали [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 3/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] : 2/6 (1/3) частка даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/6 частка успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Як встановлено, [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] (3/6) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , однак не оформлено документи про спадкування. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 64 років в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, про що 05 грудня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 205, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 05 грудня 2020 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Довідкою № 16/181, виданою 24.11.2023 Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради доводиться, що [PERSON] , 1957 р.н., житель с. Семаківці, який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] ; зареєстрований був за даною адресою на день смерті одиноко. [PERSON] , 1956 року народження був неодружений та не мав дітей, що вбачається із довідки № 16/178, виданої 24.11.2023 Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Про те, що позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] є рідними сестрою та братом доводиться копіями: свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 15.02.1969; свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 08.09.1990; Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00042454645, сформованого 24.11.2023. Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р., на виконання ухвали, надав суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 25/2021 (номер у Спадковому реєстрі 67282744), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви спадкоємця другої черги за законом - [PERSON] про прийняття спадщини від 02.03.2021, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. [PERSON] приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. видано 6 (шість) свідоцтв про право на спадщину за законом на: 1) право на земельну частку (пай), розміром 60,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності в спілці селян «Рідна земля»; 2) земельну ділянку, розміром 0,7468 га, кадастровий номер 2621684600:03:001:0125, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована в селі Семаківці Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; 3) земельну ділянку, розміром 0,5043 га, кадастровий номер 2621684600:04:001:0133, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована в селі Семаківці Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; 4) земельну ділянку, розміром 0,1765 га, кадастровий номер 2621684601:01:002:0226, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована в селі Семаківці, в урочищі «Під лісом» Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; 5) земельну ділянку, розміром 0,1009 га, кадастровий номер 2621684600:01:001:0224, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована в [ADDRESS] ; 6) рахунок у ТВБВ № 10008/079 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», що належали [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] : 2/6 (1/3) частка даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/6 частка успадкована ним після смерті батька [PERSON] , 3/6 частки успадкована ним після смерті матері [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. При зверненні [PERSON] до Приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що [PERSON] не надано оригіналу правовстановлюючого документу, який б посвідчував право власності померлого на вказаний житловий будинок, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 44/02-31 від 30.01.2024. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/3 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли в рівних частках спадкоємці першої черги за законом - [PERSON] , [PERSON] ; спадщину після смерті [PERSON] прийняв спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] ; спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець другої черги за законом - [PERSON] . Позивач [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1262, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved