Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що розпорядженням Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 4 березня 2008 року № 52 «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП імені Фрунзе Носівської міської ради та передачу їх у власність громадян» [PERSON] , як колишньому члену КСП імені Фрунзе та власнику сертифіката на земельну частку (пай), було передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 114 площею 0,66 га (сіножаті) та № 443 площею 0,75 га (пасовища). Цим же розпорядженням [PERSON] , як колишньому члену КСП імені Фрунзе та власнику сертифіката на земельну частку (пай), було передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 197 площею 0,70 га (сіножаті) та № 447 площею 0,75 га (пасовища). [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] не отримали на зазначені земельні ділянки державні акти та не здійснили за собою реєстрацію права власності на ці земельні ділянки. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки у зв`язку із відсутністю на них правовстановлюючих документів. [PERSON] просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом: - після смерті [PERSON] право на завершення приватизації земельних ділянок із земель колишнього КСП імені Фрунзе № 114 площею 0,6579 га (сіножаті), кадастровий номер 7423810100:02:002:0625, та № 443 площею 0,7530 га (пасовища), кадастровий номер 7423810100:02:002:0632, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на своє ім`я; - після смерті [PERSON] право на завершення приватизації земельних ділянок із земель колишнього КСП імені Фрунзе № 197 площею 0,6956 га (сіножаті), кадастровий номер 7423810000:02:002:0397, та № 447 площею 0,7544 га (пасовища), кадастровий номер 7423810100:02:002:0617, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на своє ім`я; У судове засідання позивач та її представник адвокат Безручко Т.О. не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 4 березня 2008 року № 52 «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП імені Фрунзе Носівської міської ради та передачу їх у власність громадян» було передано: - [PERSON] у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки № 114 площею 0,66 га (сіножаті) та № 443 площею 0,75 га (пасовища); - [PERSON] у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки № [NUMBER] площею 0,70 га (сіножаті) та № 447 площею 0,75 га (пасовища). Таким чином, за життя [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України розпочали процес приватизації вказаних земельних ділянок, але не отримали правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та не зареєстрували за собою право власності на них. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). З копії спадкової справи № 293/2009 до майна померлої [PERSON] вбачається, що\~ спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). З копії спадкової справи № 629/2009 до майна померлого [PERSON] вбачається, що\~ спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки № [NUMBER] площею 0,66 га (сіножаті), № 443 площею 0,75 га (пасовища), № 197 площею 0,70 га та № 447 площею 0,75 га у зв`язку із відсутністю на них правовстановлюючих документів, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 63-64). Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлим [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок їх смерті. У судовому засіданні встановлено, що на земельні ділянки № 114, № 443, № 197 та № 447 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), відповідно до якої: - площа земельної ділянки № [NUMBER] становить 0,6579 га, земельної ділянки № [NUMBER] 0,7530 га, земельної ділянки № [NUMBER] 0,6956 га та земельної ділянки № [NUMBER] 0,7544 га; - земельній ділянці № 114 присвоєно кадастровий номер 7423810100:02:002:0625, земельній ділянці № 443 кадастровий номер 7423810100:02:002:0632, земельній ділянці № [NUMBER] кадастровий номер 7423810000:02:002:0397 та земельній ділянці № [NUMBER] кадастровий номер 7423810100:02:002:0617. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved