Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (далі - Позивач), звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінпром Маркет», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовом до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП [NUMBER], відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. за №12520 від 12.03.2021 року, до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням законної сили. Ухвалою суду від 15 червня 2023 року заява задоволена. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач посилається на те, що постановою приватного виконавця Чучкова М.О. від 04.11.2021 року стосовно позивача було відкрито виконавче провадження № [NUMBER], підставою для якого став виконавчий напис нотаріуса № 12520 вчинений 12.03.2021 року приватним нотаріусом Остапенком Є.М. Згідно із зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження, з позивача належить стягнути 10376 грн 00 коп. на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Позивач стверджує, що між нею та компанією ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не має жодних боргових зобов`язань, ця компанія їй не відома. Зазначає, що з боку відповідача, нотаріуса та приватного виконавця відносно неї вчинені протиправні. Вважає, що виконавчий напис та відкриття виконавчого провадження вчинені з порушенням законодавства України, йому не було направлено жодного попередження про існування заборгованості та про вчинений виконавчий напис нотаріуса. Тому, виконавчий напис не підлягає виконанню так як вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Позивач намагався вирішити питання в позасудовому порядку, але ні відповідач, ні нотаріус, ні приватний виконавець на контакт не йдуть, тому він змушений звертатись за захистом своїх прав до суду. Враховуючи викладене, просить зазначений вище виконавчий напис приватного нотаріуса визнати таким, що не підлягає виконанню №12520 від 12.06.2021 року та судові витрати. Ухвалою суду від 15.03.2023 року відкрито провадження у справі у спрощеному провадження, та призначено судове засідання. Разом з позовною заявою до суду надійшла заява [PERSON] про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 15.06.2023 року була задоволена. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно, належним чином. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Виклик відповідача здійснювався шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції на адресу, зазначену в позовній заяві, яка повернулась із відміткою про вручення представнику за довіреністю. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є. М., у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи надсилались рекомендовані листи на адресу,зазначену у позовній заяві, які повернулись із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 20.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М., вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 12520, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому, ТОВ «Фінансова компанія управління активами відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 23/12/20 від 23.12.2020 року, якому, Публічним акціонерним товариством «Авентус Україна» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 21012020 від 21.01.2020, за кредитним договором № 1080557 від 18.07.2019 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Стягнення проводиться за період з 20.01.2020 року по 12.03.2021 року. Сума заборгованості складає 10376,00 грн. (десять тисяч триста сімдесят шість грн.), в тому числі: 4000,0 грн. (чотири тисячі гривень) - заборгованість за тілом кредиту; 2160,0 грн. (дві тисячі сто шістдесят гривень) - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 4166,0 грн. (чотири тисячі сто шістдесят шість гривень) - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,0 (п`ятдесят гривень) - плата за вчинення виконавчого напису; 04.11.2021 року на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса, постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису. При примусовому виконанні спірного виконавчого напису приватним виконавцем Чучковим М.О. зазначеною вище постановою, визначено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1037,60 грн. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі - Перелік). Суд встановив, що п. 2 Переліку, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 року на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка набрала законної сили. Зазначеним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 22.06.2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачала вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Будь-яких відомостей відносно нотаріального посвідчення кредитного договору № 1080557 від 18.07.2019 стороною відповідача не надано. Також не надано даних відомостей і третьою особою по справі - приватним нотаріусом КМНО Київської області на підтвердження правомірності вчинення ним виконавчого напису 12.03.2021 року. Суду не надані докази відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від первісного кредитора - ТОВ «Авентус Україна», новим кредиторам - ТОВ «Фінансова компанія управління активами»,ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та в подальшому ТОВ «Фінпром Маркет». У судовому засіданні встановлено, що вимоги стягувача до боржника, за якими був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15-ц. Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, неодноразово досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18, від 14.08.2019 по справі №569/8884/17). Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, відтак, ним не виконані вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Позивачу не було відомо про існування зазначеного вище виконавчого напису. Будь-яких попереджень про його вчинення як і про існування в нього заборгованості перед відповідачем йому не надсилалось. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат". Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1610,40 грн. (1073,60 грн. за подачу позову до суду та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову). Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного, та

Outcome: approved