Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. 28.11.2023 року до суду надійшла заява відповідачки [PERSON] про стягнення з позивача судових витрат, в якій вона просить суд стягнути з позивача на свою користь 21900,00 грн. витрат з надання правничої допомоги та 4000,00 грн. гонорару успіху. У судове засідання 03.04.2024 року сторони та їхні представники не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Представниця [PERSON] адвокат Моісеєнко О.М. звернулася до суду із заявою від 03.04.2024 року про відкладення розгляду справи у зв*язку із погіршенням стану здоров*я адвоката. У запереченнях проти розміру судових витрат, яке надійшло до суду через систему «Електронний суд» 23.01.2024 року (вхідний № 1313), представник [PERSON] просила відмовити в задоволенні заяви відповідачки [PERSON] про стягнення з позивача на її користь 21900,00 грн. витрат з надання правничої допомоги та 4000,00 грн. гонорару успіху. Також, у вказаних запереченнях просила витребувати з адвоката Мазура В.В. виписку з рахунку адвоката в Банку, в якій відображено оплати послуг [PERSON] та податкову звітність, в якій відображено послуги, надані [PERSON] в періоді 2023 року. Представник заявниці [PERSON] адвокат Мазур В.В. подав заяву про проведення розгляду вказаної заяви за його відсутності. Крім того, просив відмовити у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Моісеєнко О.М. про відкладення судового засідання, посилаючись на зловживання представником позивача своїми процесуальними правами, оскільки такі клопотання представник подає без надання відповідних доказів на їх обґрунтування, що призводить до затягування розгляду заяви відповідачки про стягнення з позивача судових витрат у цивільній справі № 645/2338/23. Вирішуючи клопотання адвоката Моісеєнко О.М. про відкладення розгляду заяви [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу від 03.04.2024 року суд виходить із наступного. За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2\~ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України). Згідно із частиною 1 статті 223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 223\~ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суд зазначає, що з метою реалізації права на захист, а також доступу до правосуддя, розгляд заяви [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу відкладався протягом тривалого часу. З огляду на зазначене, те, що зміст клопотання не містить даних про обставини, що перешкоджають позивачу [PERSON] або його представнику адвокату Моїсеєнко О.М. прибути до суду або прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконфіеренції, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки сторони до суду, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про відкладення розгляду вказаної заяви. Відповідно до ч. 4 ст.\~270\~ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Розглянувши питання про розподіл судових витрат в межах справи №645/2338/23, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч. 1 статті 15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд критично оцінює посилання представник позивача адвоката Моісеєнко О.М. на те, що заявницею [PERSON] подано вищевказану заяву поза процесуальним строком, а саме через 14 днів, про що свідчить відмітка суду з датою реєстрації на заяві, з огляду на наступне. Як зазначалося вище, судом 14.11.2023 року ухвалено рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. Згідно зі ст. 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, ка повинна неминуче настати. Частиною 3 ст.\~124\~ЦПК України передбачено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Як вбачається зі штемпелю АТ «Укрпошта» на конверті, в якому надійшла заява відповідачки [PERSON] про стягнення з позивача судових витрат, вказана заява з додатками направлена засобами поштового зв`язку 20.11.2023 року (в понеділок), тобто на наступний робочий день після закінчення п*ятиденного строку, відведеного законодавцем для звернення з такою заявою після ухвалення судового рішення (ст. 141 ЦПК України). З огляд на викладене та зважаючи на те, що сторона відповідачки до закінчення судових дебатів у справі зробила відповідну заяву про здійснення розподілу судових витрат по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що відповідачкою дотримано вимоги вищевказаної статті та строк звернення з вищевказаною заявою нею не пропущений. Відповідно до ч. 1 статті 15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи, якими є відповідні заперечення представника відповідача), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial