Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями (житловий будинок літера «А», прибудова «а» загальна площа 108,2 м2, житлова площа 53,5 м2, сарай «Б», огорожа «1», ворота «2», колодязь «3», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в будинку по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги за померлим донькою померлого. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими побутовими будівлями, в якому постійно проживав та був зареєстрований померлий. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії 315/02-21 (спадкова справа 1142017) від 25.05.2023 року, прийнятою Державним нотаріусом Другої Васильківської державної нотаріальної контори Шевченко Ю.В., було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок на підставі того, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого спадкодавця на вказаний житловий будинок в якому померлий проживав та був зареєстрований на день смерті. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2023 року прийнято до провадження цивільну справу за правилами загального позовного провадження (а.с. 34-35). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2024 року залучено в якості співвідповідача АТ «Креді Агріколь Банк» (а.с. 97-98). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу\~\~до судового розгляду (а.с.140-141). У судове засідання позивачка не з`явилася, представника позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримали та просили про їх задоволення (а.с. 88, 147). [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позов визнали, проти його задоволення не заперечують (а.с. 89-90). Представник Глевахівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності (а.с. 91-94). Представник АТ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання не з`явився, направили відзив на позовну заяву в якому просили розгляд справи проводити у їх відсутності та ухвалити рішення про визнання права власності за позивачем (а.с.127-128). Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 114/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] та інвентаризаційну справу №460, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис про смерть №8 (а.с. 12). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками, якої є батьком [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.15). Згідно з копії паспорта вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.11.2003 року (а.с. 13 зворотна сторона аркуша). Відповідно до копії Архівної довідки №Вс 0523020-а від 16.05.2023 року вказано, що станом на 31.12.2020 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] на житловий будинок незареєстровано. Нерухоме майно за вищевказаною адресою за інвентаризовано на ім`я [PERSON] , інвентаризаційна справа №460 (а.с. 19). Згідно до Довідки щодо показників на житловий будинок №Вс 0523020 від 16.05.2023 року КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» повідомляє, що за адресою: [ADDRESS] станом на 15.05.2023 року встановлено: житловий будинок літера «А», прибудова «а», загальна площа 108,2 м2, житлова площа 53,5 м2, сарай «Б», огорожа №1, ворота №2, колодязь №3 (а.с. 20). Відповідно до копії Довідки №155 від 10.05.2023 року видана Путрівським старостинським округом Глевахівської селищної ради Фастівського р-ну Київської області, про те, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1995 року по день смерті [INFO] (а.с. 19). Як вбачається із спадкової справи № 114/2017 із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулася [PERSON] (а.с. 50-86). Постановою державного нотаріуса Другої Васильківської державної нотаріальної контори Шевченко Ю.В. від 25.05.2023 року позивачу відмовлено у в видачі свідоцтва на право власності за законом щодо житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно (а.с. 10). Як вбачається із інвентаризаційної справи №460 на житловий будинок по [ADDRESS] , заінвертаризовано на ім`я [PERSON] , складеного в серпні 1993 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Факт наявності даного будинку померлому підтверджуються інвентаризаційною справою\~№460\~на житловий\~будинок по\~ [ADDRESS] ,\~заінвертаризовано на\~ім`я [PERSON] ,\~складеного в\~серпні 1993\~року,однак, згідно Архівної довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок №Вс 0523020-а\~від 16.05.2023\~року,\~розташований по\~ [ADDRESS] не зареєстровано. У зв`язку з відсутністю документа, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано звернутися до суду, для встановлення за позивачем, як спадкоємцем померлого [PERSON] , права власності на вказаний будинок. Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняла, однак свідоцтво про спадщину на будинок не видавалось, оскільки відсутній документ, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved