Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» адвокат Кривка М. звернувся до Хустського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги розподілу природного газу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що він надає послуги з розподілу природного газу, а відповідач є споживачем таких послуг. Між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Типовий договір розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є споживання газу за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить зміна показників лічильника в сторону збільшення та підтверджується фінансовим станом. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу послуги з розподілу природного газу. В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів відповідачем не проведена оплата послуг розподілу природного газу, внаслідок чого за період січень 2020 року - жовтень 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 16 474,68 грн., про що свідчить розрахунок боргу та фінансовий стан абонента. Посилаючись на викладене, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги розподілу природного газу у розмірі 16474,68 грн. та судові витрати. Відповідно до ч.2-6 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та за наявними у справі матеріалами. У судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив. На виконання вимог ухвали про відкриття провадження у справі відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, оскільки не містить відомостей про наявність чи відсутність у позивача електронного кабінету. Відповідач також зазначає, що він зареєстрований та більшу частину періоду з 2020 року проживав у м.Львів. Власником будинку [ADDRESS] був його батько [PERSON] , який помер [INFO] . Також зазначає, що його батько був ветераном Збройних Сил, інвалідом другої групи, і, відповідно, мав пільги щодо користування комунальними послугами, передбачені п.6 ст.6 Закону\~ України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної Поліції України і деяких інших осіб та\~ їх соціальний статус». Відповідач прийняв спадщину 01.06.2021 року. Крім того вказує на те, що договору розподілу природного газу він чи його батько з позивачем не укладали, що також зазначеного і у Акті про припинення/обмеження газопостачання\~ №4306 від 23.02.2023. Посилаючись на викладені обставини, просить суд у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №843 від 29.06.2017 року (зі змінами внесеними постановою НКРЕКП від 25.06.2019 за №1219) На підтвердження позовних вимог позивачем надано примірник Типового договору розподілу природного газу побутовим споживачам, з додатком №1 без підпису та без зазначення в ньому даних споживача; довідку про фінансовий стан, де абонентом вказано [PERSON] , рахунок [NUMBER] , заборгованість обліковується з 06.2021, розрахунок заборгованості за надання послуги розподілу споживачу [PERSON] , що підлягає стягненню за період січень 2020 жовтень 2023, за особовим рахунком [NUMBER] , за адресою:\~ [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, яка була отримана судом у порядку, встановленому ч.6 ст.187 ЦПК України, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 29.03.2010. Станом на період виникнення заборгованості, відповідно до відомостей наданих позивачем, а саме за січень 2020 жовтень 2023 року, відповідач [PERSON] , не значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №349600672 право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 01.06.2021. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Договір розподілу природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ\~ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу та пункту 1.3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою в статті 129 Конституції України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг. Матеріали справи свідчать про те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» надаються послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . Проте, належних та допустимих доказів проживання та відповідно споживання житлово-комунальних послуг [PERSON] у період з січня 2020 року по жовтень 2023 року в будинку [ADDRESS] матеріали справи не містять, відповідач відповідно паспортних даних значиться зареєстрованим за іншою адресою, а саме: смт.Рудне Львівський район, Львівська область, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити факт того, що відповідач дійсно є споживачем природного газу за вищевказаною адресою у Закарпатській області. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц. При цьому, інформаційна довідка про заборгованість за послуги з розподілу природного газу, подана позивачем, не може бути беззаперечним доказом того, що саме відповідач є споживачем природного газу за згаданою адресою, оскільки зміст такої довідки залежить безпосередньо від волі позивача. За своєю природою така довідка являє собою лише розрахунок заборгованості, який здійснений позивачем, а тому така має односторонній характер і не дає змоги впевнитися в дійсності нарахування заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» задоволенню не підлягають, оскільки позивачем в супереч вимогам ст.81 ЦПК України, не доведено факт користування [PERSON] послугами з газопостачання в період часу з січня 2020 жовтень 2023 року. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed