Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

19.07.2023 року до суду звернулася представник Концерну «Міські теплові мережі» Казубек Л.Ю. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В позовній заяві посилалися на те, що Концерн «МТМ» діє на підставі Статуту, який знаходиться у загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «МТМ». Відповідно статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, ГК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». 02.10.2021 року на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаного договору будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, а також співвласників в інших будівлях, приміщення в яких є самостійними об`єктами нерухомого майна у відповідності ч.8 ст.14 Закону, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення № [NUMBER] , площею 73,5 м2 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно наведеного, станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір № 71200321 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , між позивачем та [PERSON] з 01.11.2021 року є укладеним. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року на загальну суму 47255,34 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Законодавець жодним нормативно-правовим актом не визначив, яким саме чином необхідно надати споживачу рахунки на оплату спожитої послуги (особисто, простою, рекомендованою, цінною кореспонденцією чи методом розносу по поштовим скриням/приміщенням споживання). Позивачем були сформовані та надані відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги. Відповідач за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим виникла грошова заборгованість у розмірі 47255,34 грн. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону, відповідно яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі (відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР), знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Прохали стягнути з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 47255,34 грн., та стягнути судові витрати у розмірі судового збору 2684 грн. 25.07.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 16.08.2023 року до суду звернувся представник відповідача адвокат Сандак І.А. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що з позову вбачається, що [PERSON] має борг у розмірі 47255,34 грн. за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року. Підставами виникнення даної заборгованості Концерн вбачає, по-перше, наявне право власності у відповідача на нежитлове приміщення [ADDRESS] , по-друге, наявність типового індивідуального договору №71200321 про надання послуги з постачання теплової енергії, який, на думку позивача, є укладеним з 01.11.2021 року (зазначений договір є публічним договором приєднання), по-третє, надання позивачем відповідачу послуг з постачання теплової енергії з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року. Дійсно, [PERSON] належить на праві власності об`єкт нерухомості нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , площею 73,5 м2. З позову вбачається, що будинок обладнаний приладом комерційного обліку теплової енергії. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до будинку в якому знаходиться приміщення, що належить [PERSON] , позивач підтверджує рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 та 2022-2023 роки, які розміщені на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжя. Однак, позивач виставляє рахунки і в неопалювальний період квітень жовтень 2022, квітень червень 2023. В той же час, для правильного вирішення спору позивач має довести не тільки факт надання послуги, а й підтвердити обсяг наданої послуги у спірний період на заявлену у позові суму, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Так, нежитлове приміщення відповідача площею 40.10 м2 знаходиться (вбудоване) в житловому будинку [ADDRESS] , однак, внаслідок реконструкції нежитлового приміщення площею 40.10 м2 була здійснена прибудова 33,4 м2 (поверх цокольний та І поверх) до існуючого (вбудованого в будинок) приміщення. В зазначеній прибудові відсутні будь-які системи централізованого опалення. Опалення прибудови здійснюється за допомогою електроприладів у разі такої необхідності та вказані додаткові приміщення не мають ні спільної, ні відокремленої системи опалення з будинком. Тому, нарахування за послуги теплопостачання на всю площу приміщення є неправомірним. При цьому, позивачем не надано до позову актів зняття показань будинкового приладу обліку за спірний період з листопада 2021 по червень 2023 включно, а перевірити правильність здійсненого розрахунку без таких актів не представляється можливим. Отже, виходячи з діючих норм права, що стосуються теплопостачання, позивач повинен надати належні та допустимі докази в обґрунтування наявності порушених його прав та законних інтересів, надати докази існування у відповідача заборгованості у зазначеному в позові розмірі та документально підтвердити розмір боргу. А отже, наданий позивачем розрахунок основного боргу за договором №71200321 та рахунки за надані послуги не є належними, достатніми та допустимими доказами на підтвердження постачання теплової енергії відповідачу на суму 47255,34 грн. у спірний період. Прохали відмовити у задоволенні позовних вимог. 01.02.2024 року до суду звернувся представник Концерну «Міські теплові мережі» Науменко М.В. з уточненою позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, в якій посилалися на те, що частина приміщення відповідача (площею 54 кв.м.) знаходиться у житловому будинку, має спільну систему опалення та в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є опалювальним приміщенням. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року на загальну суму 34896 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Прохали стягнути з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 34896 грн., та стягнути судові витрати у розмірі судового збору 2684 грн. 18.04.2024 року в судове засідання представник позивача не з`явився, 18.04.2024 року надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. 18.04.2024 року в судове засідання відповідач та його представник: адвокат Сандак І.А. не з`явилися, 18.04.2024 року представник подала заяву про розгляд справи без їх участі, прохали відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач - Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі Статуту, який знаходиться у загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «МТМ». Відповідно статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, ГК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Відповідач [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 21.07.2023 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №327152943 від 28.03.2023 року відповідачу [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення № [NUMBER] , площею 73,5 м2 за адресою: [ADDRESS] . 02.10.2021 року на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Таким чином, станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір № 71200321 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , між позивачем та відповідачем [PERSON] є укладеним. 19.10.2023 року комісією Концерну «Міські теплові мережі» складено Акт обстеження системи теплоспоживання та ГВП за адресою: [ADDRESS] . 20.11.2023 року згідно службової записки Відділу з технічного аудиту Концерну «Міські теплові мережі» на підставі проведеного обстеження та наданих споживачем технічних документів вирішено виключити з договору № 71200321 на приміщенні №108 [PERSON] по [ADDRESS] приміщення цокольного поверху літера А-9,А1 площею 19,5 кв.м., оскільки жодних мереж теплопостачання по приміщенню не проходить. Зняти всі нарахування з 01.11.2022 року на приміщення цокольного поверху літера А-9,А1 площею 19,5 кв.м. [PERSON] по [ADDRESS] . Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року на загальну суму 34896 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за договором №71200321. Факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується копіями рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону в м. Запоріжжя. Станом на час розгляду справи судом відповідач заборгованість не сплатив. Суд, задовольняючи уточнену позовну заяву, виходить з наступного: Відповідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з … постачання теплової енергії … Згідно ч.1\~ст.6\~Закону учасниками\~правовідносин у\~сфері надання\~житлово-комунальних\~послуг є: 1)\~споживачі (індивідуальні\~та колективні); 3) виконавці комунальних послуг. Згідно ч.2 ст.6 Закону виконавцями комунальних послуг є: 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація . Згідно ч.2\~ст.7\~Закону індивідуальний\~споживач зокрема\~зобов`язаний: 1)\~укладати договори\~про надання\~житлово-комунальних\~послуг у\~порядку і\~випадках,\~визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1,3\~ст.9\~Закону споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч.1,2 ст.12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Згідно ч.7 ст.14 Закону до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5 ст.13 цього Закону. Частиною 5 ст.13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Згідно п.1 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Згідно п.13 Правил надання послуги\~здійснюється виключно\~на договірних\~засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Згідно п.32 Правил плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Згідно п.35-37 Правил розрахунковим періодом\~для оплати\~спожитої послуги\~є календарний\~місяць.\~Оплата послуги\~здійснюється не\~пізніше останнього\~дня місяця,\~що настає\~за розрахунковим\~періодом (граничний\~строк внесення\~плати за\~спожиту послугу),\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені договором.\~За бажанням\~споживача оплата\~послуг може\~здійснюватися шляхом\~внесення авансових\~платежів. Споживач\~здійснює оплату\~спожитої послуги\~щомісяця в\~порядку та\~строки,\~визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Відповідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є виконавцем комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії, з позовом до відповідача, який відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії, за адресою: [ADDRESS] , яке належить останньому на праві власності, з вимогою про стягнення на його користь боргу за послуги з постачання теплової\~енергії за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року в сумі 34896 грн. після проведення обстеження системи теплоспоживання та ГВП та виключення нарахування з 01.11.2022 року на приміщення цокольного поверху літера А-9,А1 площею 19,5 кв.м. Суд доходить висновку, що відповідач, як споживач комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії, відповідно Закону «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, отримував вказані послуги, однак не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого за споживачем за адресою: [ADDRESS] , обліковується борг за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року в сумі 34896 грн., який на час розгляду справи судом не погашений, тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Суд не приймає заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки позивачем після подання позову було проведено обстеження системи теплоспоживання та ГВП в приміщенні відповідача та виключено нарахування з 01.11.2022 року на приміщення цокольного поверху літера А-9,А1 площею 19,5 кв.м., в результаті чого проведено перерахунок розміру заборгованості. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що розрахунок заборгованості проведено позивачем необґрунтовано відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що уточнені позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2684 грн.

Outcome: approved