Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

30.01.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 06.12.2019 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 17, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що протягом останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин в 2022 році. Позивач та відповідач проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Спір, щодо розподілу сумісно нажитого майна, відсутній. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься його заява, в якій просить суд розглянути справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів, яких достатньо для ухвалення рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.12.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис за № 17 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 21.01.2021 року Виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 03 (а.с. 4); сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 10.05.2022 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 196 (а.с. 5) . На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Спору щодо поділу майна, що є спільною власністю подружжя, визначення місця проживання малолітніх дітей, не має. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати під час подачі позову до суду, то розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судом не проводиться.

Outcome: approved