Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. Позивач [PERSON] звернувся до Шумського районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача [PERSON] , третіх осіб: Шумського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Служби у справах дітей Шумської міської ради про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, а саме визнати його батьком [PERSON] та [PERSON] та внести зміни до актових записів про їх народження, зазначивши його батьком дітей. 2. Позов обґрунтовано тим, що позивач з грудня 2016 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , проживали разом, вели спільне господарство, але шлюб не зареєстрували. Під час спільного проживання в них народились сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких разом з їх матір`ю позивач забрав з пологового будинку, оскільки визнав їх своїми синами. При реєстрації народження синів запис про батька був зроблений відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері та зазначено їх по батькові « [PERSON] », а в графі «батько» значиться [PERSON] , тобто фактично його ім`я та по батькові. Позивач разом з [PERSON] та своїми синами до 2019 року проживали разом в житловому будинку своєї матері, де позивач продовжує проживати в даний час, незважаючи на те, що матір кинула своїх дітей, зникла в невідомому напрямку, а відтак була позбавлена батьківських прав рішенням суду. Він в свою чергу їздив на заробітки за кордон, аби заробити грошей, одружитись і записати дітей на себе, однак матір дітей зникла, де вона на даний час проживає, позивачу не відомо, дітьми вона не цікавиться. Розпорядженням голови Шумської РДА Тернопільської області №171/01-16 від 11.08.2020 малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] надано статус - дитина позбавлена батьківського піклування, а Розпорядженням голови Шумської РДА Тернопільської області №183/01-16 від 07.09.2020 відповідачку [PERSON] призначено опікуном над дітьми. Діючи виключно в інтересах дітей, для того, щоб вони знали свого батька і перебували в правовому зв`язку з ним, позивач змушений звертатися до суду з даним позовом. На підставі викладеного, просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та батьком [PERSON] , [INFO] , а також зобов`язати Шумський відділ ДРАЦС внести зміни до актових записів про їх народження, зазначивши його батьком дитини та змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 3. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, визнати його батьком [PERSON] та [PERSON] , внести зміни в актові записи про їх народження, вказавши його батьком дітей. 4. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення, визнала, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] , не заперечувала щодо внесення змін про батька в їх актові записи про народження. 5. Представник третьої особи Служби у справах дітей Шумської міської ради Гаврилюк В.Г. не заперечувала проти задоволення позовних вимог. ІІ. Процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 27 березня 2024 року. 7. Підготовче судове засідання, призначене на 27 березня 2024 року не відбулось, через знеструмлення електромережі Шумського районного суду Тернопільської області, судове засідання відкладено на 15 квітня 2024 року. 8. Представник третьої особи Шумського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції просила розгляд справи провести без участі представника. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 9. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00044292999 від 29.03.2024 підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] в с. Мирове Шумського району Тернопільської області, а/з №67. В графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 10. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00044294093 від 29.03.2024 підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] в с. Мирове Шумського району Тернопільської області, а/з №68. В графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 11. Заочним рішенням Шумського районного суду Тернопільської області № 609/155/20 від 10 червня 2020 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, яке набрало законної сили 07.08.2020, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 12. Відповідно до Розпорядження голови Шумської районної державної адміністрації №171/01-16 від 11 серпня 2020 року «Про надання [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування» вбачається, що розглянувши подання служби у справах дітей районної державної адміністрації від 07 серпня 2020 року №02-28/148 «Про надання малолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування», малолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] надано статус - дитина, позбавлена батьківського піклування. 13. Згідно із Розпорядженням голови Шумської районної державної адміністрації №183/01-16 від 07 вересня 2020 року «Про призначення [PERSON] опікуном над дітьми, позбавленими батьківського піклування» слідує, що враховуючи, зокрема, рішення комісії з питань захисту прав дитини Шумської районної державної адміністрації від 04 вересня 2020 року №09-02 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо призначення опікуном над дітьми, позбавленими батьківського піклування - [PERSON] та [PERSON] », [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над дітьми, позбавленими батьківського піклування: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 14. Заочним рішенням Шумського районного суду Тернопільської області №609/564/21 від 07 вересня 2021 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . 15. Комісія в складі: депутата міської ради Світлани Скибіцької, сусідки [PERSON] , старости [PERSON] , за участі заявника [PERSON] 19 жовтня 2023 року склали Акт №63 обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] в [ADDRESS] та склали висновок про те, що під час обстеження житлово-побутових умов проживання виявлено, що [PERSON] проживає спільно зі своїми синами [PERSON] і [PERSON] , займається їх навчанням та вихованням. 16. Відповідно до довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Шумською міською радою Тернопільської області 21 лютого 2024 року за №27 вбачається, що до складу сім`ї зареєстрованих за адресою [ADDRESS] входять наступні особи: [PERSON] - заявник, [PERSON] - мати, [PERSON] - сестра, [PERSON] , [PERSON] - племінники, [PERSON] , [PERSON] - сини. ІV. Оцінка Суду. 17. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. 18. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 19. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 20. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 21. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 22. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 23. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 24. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 25. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 26. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. 27. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. 28. Відповідно до частини 1 статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 29. Згідно статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. 30. За частиною 1 статті 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. 31. Положеннями статті 128 СК України регламентовано, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. 32. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України)… Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття… Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням вимог процесуального закону, згідно з якого жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. 33. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позивач [PERSON] вказав, що він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] , яка є опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] , позовні вимоги визнала та не заперечувала, щоб позивача [PERSON] було визнано батьком [PERSON] та [PERSON] та внесено зміни про батька в актові записи про народження дітей. 34. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 35. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 36. Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] визнає своє батьківство відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , а відповідачка [PERSON] не заперечує щодо визнання [PERSON] батьком цих дітей, для яких вона є опікуном. Оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 37. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. 38. Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. 39. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. 40. Згідно з п. 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. 41. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. 42. Частинами 1,3 ст. 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. 43. Статтею 147 СК України встановлено, що по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. 44. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 45. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 46. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 47. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 48. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд також взяв до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв`язків із сім`єю є в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім`я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (М.С. проти України, № 2091/13, § 76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року). За таких обставин, враховуючи задоволення позовної вимоги про визнання [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне задовольнити також позовні вимоги про внесення змін до актових записів про народження дітей. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 49. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідачки на користь позивача не вбачається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved