Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Менська міська рада Чернігівської області, в якій просив позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свою позовну заяву мотивує тим, що він з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні та вихованні, саме він створює всі необхідні умови для навчання, виховання та розвитку сина, відвідує батьківські збори. Відповідач протягом шести років не проживає разом з сином, не відвідує його, не бере участі у його вихованні, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням. [PERSON] добровільно відмовилася від батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина [PERSON] , про що написала заяву, яка посвідчена нотаріально, в якій просить позбавити її батьківських прав стосовно сина. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання дитини. Менською міською радою, як органом опіки та піклування, прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання на 21 березня 2024 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 квітня 2024 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її участю, відзивів на позовну заяву суду не надала. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2024 року, з урахуванням думки позивача, постановлено провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Менської міської ради Чернігівської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13). Згідно з Витягом №1713/341 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданим Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Менської міської ради 15 січня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.11). Згідно з довідкою-характеристикою №634 від 18 січня 2024 року, наданою Дягівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Менської міської ради, [PERSON] працює в Дягівському ЗЗСО І-ІІІ ступенів на посаді машиніста (кочегара) ІІ-го розряду, за місцем роботи зарекомендував себе позитивно, самостійно виховує неповнолітнього сина [PERSON] , на виховання якого приділяє достатньо часу, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами сина, при виникненні будь-яких труднощів у вихованні дитини вчасно реагує та співпрацює з педагогічним колективом (а.с.19). Згідно з довідкою-характеристикою №637 від 23 січня 2024 року, наданою Дягівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Менської міської ради, [PERSON] , [INFO] , навчається у Дягівському ЗЗСО І-ІІІ ступенів Менської міської ради з першого класу, має навчальні досягнення достатнього рівня, на уроках старанний, уважний, бере активну участь у житті класу, товариський, має авторитет серед товаришів, проживає разом з батьком та бабусею, які приділяють належну увагу його вихованню та навчанню (а.с.20). З акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] по [ADDRESS] від 15 січня 2024 року вбачається, що за вказаною адресою проживають [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. Умови проживання в будинку задовільні, наявні побутові прилади та меблі, в кімнатах прибрано, просторо та затишно, запас продуктів харчування достатній. Батько працює в Дягівському ЗЗСО І-ІІІ ступенів Менської міської ради, дохід сім`ї складає 7000 грн. Для виховання та розвитку дитини в будинку створені всі належні умови, в кімнаті облаштоване місце для навчання, дитина забезпечена одягом та взуттям. В сім`ї добрі та довірливі стосунки, батько дбає про сина, повністю займається його вихованням, забезпечує його усім необхідним, турбується про його здоров`я та навчання (а.с.15). Як вбачається із заяви [PERSON] , [INFO] , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою О.М. 13 січня 2024 року та зареєстрованої за №84, остання дає згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно її сина [PERSON] , [INFO] , та не заперечує, що протягом шести років не проживає з дитиною, не відвідує її, не бере участі у її вихованні, підтверджує, що усі ці роки дитина проживала з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні (а.с.14). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Менської міської ради від 29 січня 2024 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з огляду на те, що матір дитини не бере участі у вихованні свого сина [PERSON] , не цікавиться його життям та здоров`ям, більше шести років проживає від нього окремо, не займається його вихованням, не спілкується з ним та не відвідує, відмовилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина, виявила бажання, щоб її позбавили батьківських прав стосовно дитини (а.с.17). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або за забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», на думку суду, не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи з встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню сина, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, не проживає разом з ним, не спілкується, не проявляє до нього належної турботи та уваги, не бере участі у його вихованні та утриманні, не цікавиться його життям та навчанням, не піклується про його здоров`я, його фізичний, духовний та моральний розвиток, бажає, щоб її позбавили батьківських прав, про що написала заяву, яка посвідчена нотаріально, і це все в сукупності свідчить про відсутність у неї інтересу до дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення матері від виховання сина та приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Кеpуючись статтями 150-152, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 58, 60 ЦК України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved