Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача: 09.11.2023 року позивач [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , зареєстрованого за адресою:\~ [ADDRESS] про стягнення аліментів. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 09.09.2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Півтора роки тому сторони припинили спільне проживання. Діти залишилися з матір`ю. Після припинення сімейних відносин, відповідач [PERSON] перестав надавати кошти на утримання спільних дітей. Щомісячні витрати на дітей становлять близько 16000 грн. Практично весь заробіток йде на утримання дітей. Відповідач [PERSON] не бажає брати участь у фінансових витратах на дітей, хоча працює ливарником та отримує заробітну плату. Відповідач [PERSON] на утриманні непрацездатних осіб та інших неповнолітніх дітей не має. Відповідачем відзив не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: 18.04.2024 року позивач [PERSON] подала на адресу Шевченківського районного суду м. Львова заяву про заочний розгляд справи. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні (а.с. 16-17). 18.04.2024 року в судовому засіданні, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначила, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. В судове засідання призначене на 18.04.2024 року: - відповідач [PERSON] - не з?явився про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки невідомі. Заяв чи клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено що: Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] 09.09.2006 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний запис №3142 (а.с. 8); [INFO] у сторін народилась дочка\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.10.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис про народження №6269 (а.с. 9); [INFO] у сторін народилась дочка\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28.10.2014 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис про народження №885 (а.с. 10); Згідно з Відомостю з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №140473 від 26.10.2023 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано п`ять осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Встановлені судом факти відповідають сімейним правовідносинам, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3,18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст. ст. 7, 141, 150, 180-184, 191 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства». Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, визначений перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище матері дитини; стан здоров`я та матеріальне становище батька дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст. 192 СК України, визначені підстави змінення розміру аліментів, а саме розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині збереження певного матеріального рівня утримання. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України у редакції Закону України від 17.05.2017 року №2037-VIII). У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вивчивши наявні у позовній заяві матеріали, у їх сукупності, взявши до уваги, що позивач належно обґрунтував та довів у суді вимоги позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та доведені в суді належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивача відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення аліментів, та позовні вимоги задоволені повністю, то він має бути стягнутий із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved