Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивачка на підставі ст.235,236 КЗпП України, ст. 4, 28, 81, 84, 174-177 ЦПК України звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 24394, 04 грн. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позову вказала, що вона 04.01.2019 була прийнята на роботу в Дочірнє підприємство «НАК «Надра України» «Центрукргеологія» на посаду охоронника в Олександрівську ГРП. В подальшому Дочірнє підприємство «НАК «Надра України» «Центрукргеологія» було перейменоване на ПрАТ «НАК «Надра України» «Центрукргеологія». Наказом директора ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Центрукргеологія» за №17-к від 10.03.2023 її було звільнено з роботи 10.03.2023 на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Але не під час звільнення, ні в подальшому ПрАТ «НАК «Надра України» «Центрукргеологія» не виплатило нараховану заробітну плату. 28.03.2023 зверталася до відповідача з приводу виплати заборгованості, але відповіді не отримала. 24.04.2023 отримала від відповідача довідку про суму заборгованості із виплати заробітної плати, яка становить 24394,04 грн. Відтак, вказану суму просить стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено справу до підготовчого засідання (а.с.21-22). Ухвалою суду від 12.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.38). Позивачка та її представник адвокат Надьон О.С. в судове засідання не з?явилися, позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.51). \~ \~ \~ \~Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте в судове засідання повторно не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 43,50). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, враховуючи вимоги ст.\~223\~ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи та відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом установлено, що позивачка 04.01.2019 була прийнята на роботу в Дочірнє підприємство «НАК «Надра України» «Центрукргеологія» на посаду охоронника в Олександрівську ГРП. В подальшому Дочірнє підприємство «НАК «Надра України» «Центрукргеологія» було перейменоване на ПрАТ «НАК «Надра України» «Центрукргеологія». Наказом директора ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Центрукргеологія» за №17-к від 10.03.2023 позивачку [PERSON] було звільнено з роботи 10.03.2023 на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується записами в трудовій книжці останньої серії [NUMBER] (а.с.12-18). З наданої позивачкою на підтвердження позовних вимог довідки вих. №27/01 від 20.03.2023, встановлено, що відповідач - Дочірнє підприємствл ПрАТ «НАК «Надра України» «Центрукргеологія» має заборгованість із виплати заробітної плати перед позивачкою в сумі 24394,04 грн. (а.с.11). Конституція України гарантує кожному громадянину право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Основними законодавчими актами, які регулюють питання оплати праці є Закон України\~«Про оплату праці»\~та Кодекс законів про працю України. Так, згідно ст.43 Конституції України кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Конституційний Суд України в Рішенні від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначив,що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене. Визначення терміну «заробітна плата» надано в Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95 (ратифікована Україною 30.06.1961), статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України «Про оплату праці». Під заробітною платою, зокрема, розуміється будь-яка винагорода або заробіток, які обчислюються, як правило, у грошовому виразі, та які роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. При цьому, поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використовуються у трудовому законодавстві, є рівнозначними в аспекті прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків. Статтею 23 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення. За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Статтею 110 КЗпП України передбачено, що на власника або уповноважений ним орган при кожній виплаті заробітної плати покладено обов`язок повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Частиною 1\~статті 47 КЗпП України\~передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Як передбачено\~ст.\~116КЗпП\~України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.\~ Статтею 233 КЗпП України\~визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що звільнення позивачки мало місце 10.03.2023. Проте роботодавцем в день звільнення не проведено розрахунок з позивачкою та наявна заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 24394,04 грн., що підтверджується вищевказаною довідкою про заборгованість та свідчить про порушення відповідачем строків виплати заробітної плати позивачу, встановлених статтею 116 КЗпП України. Дана довідка не спростована відповідачем і є належним та допустимим доказом, що підтверджує дійсний розмір заборгованості відповідача по заробітній платі позивачки. А тому, суд вважає, що права та інтереси позивачки були порушені відповідачем, у зв`язку із чим вони підлягають захисту судом. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивачки нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 24394, 04 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1, п. 1 ч.2 \~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. \~ \~ \~ \~Як встановлено з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнена від сплати судового збору. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Оскільки позивачка, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 5\~ЗУ «Про судовий збір», звільнена від його сплати при зверненні до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved