Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Позов [PERSON] надійшов до Камінь-Каширського районного суду Волинської області суду 22 грудня 2023 року. Ухвалою від 26 грудня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Після задоволення самовідводів 26 січня 2024 року справу передано на розгляд Любешівському районному суду Волинської області. Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 04 березня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 12 квітня 2024 року. На призначену дату судового розгляду сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідач повідомив про неможливість явки у судове засідання. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2. Стислий виклад позиції сторони позивача. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що з 28 серпня 2005 року по 26 січня 2021 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . У цей період сторони побудували будинок. У зв`язку з наведеним позивач просить у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на частки житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . 3. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач у заяві від 08 квітня 2024 року проти задоволення позову заперечив. Вказав, що спірний житловий будинок він побудував на земельній ділянці, яку отримав у подарунок від матері. Минуло понад три роки як сторони розірвали шлюб, однак і надалі проживають разом. Відповідач припускає, що позов подано з метою приписки позивача у місті Камені-Каширському. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 28 серпня 2005 року по 26 січня 2021 року. Вказану обставину стверджено рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 грудня 2020 року у справі № 157/1009/20 (а.с. 8, 9). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що 10 жовтня 2016 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 133,1 кв.м по [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно із звітом про оцінку вартості нерухомого майна, технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна спірний житловий будинок побудовано у 2016 році (а.с. 12-43). 5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно із статтею 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з частиною першою статті 57 Сімейного кодексу України (далі - СК) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до частини першої статті 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною першою статті 68 СК розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У відповідності з частиною першою статті 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною першою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Відповідач [PERSON] не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували право його особистої власності на спірний будинок. Презюмується, що майно, набуте у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжянезалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Такими чином, беручи до уваги наявні у справі письмові докази, розглядаючи справу у межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити. 6. Питання розподілу судових витрат. Позивач при поданні позову сплатила 9149 гривень судового збору (а.с. 1). У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку повним задоволенням позову сплачений при поданні позовної заяви судовий збір необхідно стягнути з відповідача у користь позивача. 7. Висновок суду щодо позовних вимог.

Outcome: approved