Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступне. [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] . На день смерті вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Позивач [PERSON] є рідною сестрою померлої [PERSON] 14.09.2022 року рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 607 [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON] . [PERSON] має статус дитина-інвалід. З серпня 2022 року [PERSON] , який приходиться племінником позивачу, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не приходить до свого сина, участі у вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться здоров`ям дитини, морально та матеріально не підтримує дитину. [PERSON] має слабке здоров`я, що у свою чергу потребує постійного лікування та догляду. Відповідно до ст.ст.150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав згідно ст. 164 Сімейного кодексу України. Всупереч наведеним вимогам закону, відповідач, як батько, не виконує своїх обов`язків по відношенню до свого сина, фактично не займається його вихованням та утриманням, ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків. Не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Не створює належні умови для розвитку природних здібностей сина, не готує його до самостійного життя і праці. З метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання сина. 23.05.2023 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами загального позовного провадження (а.с.12-14). Ухвалою суду від 09.01.2024 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.32-33). В судове засідання позивач не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити (а.с.25). 09.04.2024 року від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справі за її відсутності, на задоволених вимогах наполягає (а.с.37). Відповідач в судове засідання в черговий раз не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.36), причину неявки суду не повідомив, відзиву стосовно позовних вимог не надав. 09.04.2024 року на адресу суду надійшла заява представника Служби у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області Буряк А.С., згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу слухати у її відсутність (а.с.37). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 09.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6). Мати дитини, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області (а.с. 44). На момент смерті вона перебувала в шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 10.06.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області (а.с. 6 зворот). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради №605 від 14.09.2022 року [PERSON] було присвоєно статус «дитина, позбавлена батьківського піклування» (а.с.5). Позивача [PERSON] , що доводиться рідною тіткою дитині [PERSON] , рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради №607 від 14.09.2022 року було призначено опікуном малолітнього [PERSON] (а.с. 5). Згідно даного рішення, місце проживання [PERSON] визначено разом з фактичним місцем проживання [PERSON] . Згідно із ст. 19 ч. ч. 4, 5 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення чи поновлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Згідно висновку органу опіки і піклування Нікопольської міської ради №540 від 13.09.2023 року (а.с.23-24) про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , останній був покинутий в закладі охорони здоров`я, про що робітниками КП «Нікопольська міська дитяча лікарня» та працівниками органу внутрішніх справ було складено акт від 19.08.2022 року. На даний час дитина мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач займається вихованням, навчанням та утриманням дитини. [PERSON] з вересня 2016 року по сьогоднішній день навчається в «Нікопольській гімназії №11» Нікопольської міської ради. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні, користується повагою серед учителів, має авторитет у класі. Батько [PERSON] навчанням сина не цікавиться, не приділяє уваги його вихованню, батьківські збори не відвідує. Згідно повідомлення Нікопольського районного управління національної поліції в Дніпропетровській області, місце знаходження [PERSON] невідоме та встановити його не можливо. Згідно довідки Нікопольського районного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 02.11.2022 року, громадянин [PERSON] , [INFO] , серед померлих, заарештованих, затриманих в порядку ст.208, 191, 535 КПК України, осіб невстановлених трупів громадян та невідомих хворих не значиться. За інформації КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежності зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради та КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» [PERSON] на обліках не перебуває. Зі інформацією Нікопольського міського центру соціальних служб фахівцем із соціальної роботи дитина [PERSON] виховується в родині [PERSON] в задовільних побутових умовах, забезпечений належними умовами проживання. Фахівцем із соціальної роботи здійснено вихід у сім`ю відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За результатами виходу встановлено, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає, місце знаходження його невідоме. Батько [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, з сином не спілкується, здоров`ям дитини не цікавиться. З дитиною [PERSON] проведено бесіду, в якій він пояснив, що з батьком не проживає, він його вихованням та утриманням не займається, не вітає на день народження та свята. Висновок органу опіки і піклування Нікопольської міської ради №540 від 13.09.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.23-24), суд вважає обґрунтованим та належно мотивованим, який підтверджує встановлені судом обставини. Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до положень ч.ч.2,3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншим виконавчим листам в матеріалах справи немає. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи, що відповідач свідомо без будь - яких наявних причин нехтує своїми батьківськими обов`язками, не займається вихованням та матеріальним утриманням малолітньої дитини, не створює умов для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, і зазначені обставини підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, що мають значення для справи, суд відповідно до свого внутрішнього переконання вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, згідно положень ст.ст.183,191 СК України, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від у усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до повноліття дитини. Згідно п.1ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.280 ЦПК України суд розглянув справу заочно. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved