Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Репетун Катерина Володимирівна звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати недійсним договір про надання правових послуг адвоката №065 від 09.12.2021, укладений між адвокатом Марисюком Олегом Дмитровичем та [PERSON] з моменту його укладання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.02.2023 року позивач дізнався, що на його розрахункових рахунках діють обмеження накладені виконавчою службою. В процесі з`ясування цих обставин стало відомо, що відносно [PERSON] було ухвалено рішення Чортківським районним судом Тернопільської області по справі №608/2000/21 від 10.01.2022 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 418 860 гривень заборгованості за договорами позики та 300 720 гривень штрафу внаслідок невиконання зобов`язання, та стягнуто з [PERSON] на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 7195 гривень 80 копійок судового збору. Представником [PERSON] під час розгляду справи був адвокат Марисюк Олег Дмитрович, який визнав позов частково, а саме суму боргу, разом з цим, він заперечував лише проти штрафу. Договір про надання правових послуг адвоката №065 від 09.12.2021 року [PERSON] не підписував, до України з США не виїжджав та не міг фізично підписати вказаний договір. Відповідач [PERSON] надав суду відзив, в якому зазначив, що між ним та [PERSON] був укладений договір про надання правових послуг адвоката №065 від 09.12.2021. Водночас, особисто [PERSON] з позивачем не бачився, а передавав документи на підпис [PERSON] через іншу особу на ім`я [PERSON] , а з позивачем спілкувався телефоном. Через деякий час клієнт перестав виходити на зв`язок, а тому [PERSON] направивши відзив, в якому заперечував проти позову, перестав брати участь в судових засідання по справі №608/2000/21, що слухалась в Чортківському районному суді Тернопільської області. Вважає, що він фактично був введений в оману невстановленими особами, а тому, враховуючи, що фактично оспорюваний договір позивачем не підписувався, вважає, що є усі підстави для визнання його недійсним. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.11.2023 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду відзив, в якому позовні вимоги визнав, розгляд справи просив проводити без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до копії договору від 09.12.2021 №065, адвокат Марисюк Олег Дмитрович зобов`язався надати правову допомогу [PERSON] , зокрема у судах. Сторонами строк дії договору визначено до 30 грудня 2022 р. Місце укладання договору м.Харків. На підставі отриманих повноважень [PERSON] , як адвокат, здійснював представництво [PERSON] під час розгляду справи №608/2000/21 в Чортківському районному суді Тернопільської області. В судовому засіданні, під час розгляду справи №608/2000/21 [PERSON] позовні вимоги визнав частково, в частині заборгованості за договором позики, заперечував в частині стягнення штрафу. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Положеннями частини першої статті 1 зазначеного Закону унормовано, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203\~цього Кодексу (частина перша\~статті 215 ЦК України). При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України\~умовами чинності правочинів є: законність змісту правочину; наявність у сторін(сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності; наявність об`єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його адекватність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочинів на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату. Статтею 215 ЦК України\~визначені загальні правові підстави визнання правочину недійсним - недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"\~судам необхідно враховувати,\~\~що згідно із статтями\~4,\~\~10\~та\~203 ЦК\~\~зміст правочину не може суперечити\~ЦК,\~\~іншим законам України, які приймаються відповідно до\~Конституції України\~\~ та\~\~ ЦК,\~\~ міжнародним\~\~ договорам,\~\~ згода\~\~ на обов`язковість\~\~ яких\~\~ надана\~\~ Верховною\~\~Радою\~\~України,\~\~актам Президента України,\~\~постановам Кабінету Міністрів України,\~\~актам інших\~\~органів\~\~державної влади України,\~\~органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в\~\~межах,\~\~встановлених\~\~Конституцією України\~та законом, а також моральним засадам суспільства.\~\~\~\~Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім\~\~актів\~\~цивільного законодавства,\~\~нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до\~Конституції України\~(статті\~1,\~8 Конституції України).\~\~Відповідність чи\~\~\~\~невідповідність\~\~\~\~ правочину\~\~\~\~ вимогам законодавства\~\~має\~\~оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"\~правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.216\~ЦПК України\~недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У\~разі недійсності\~правочину кожна\~із сторін\~зобов`язана\~повернути другій\~стороні у\~натурі все,\~що вона\~одержала на\~виконання цього\~правочину,\~а в\~разі неможливості\~такого повернення,\~зокрема тоді,\~коли одержане\~полягає у\~користуванні майном,\~виконаній роботі,\~наданій послузі,\~-\~відшкодувати вартість\~того,\~що одержано,\~за цінами,\~які існують\~на момент\~відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України\~умовами чинності правочинів є: законність змісту правочину; наявність у сторін(сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності; наявність об`єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його адекватність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочинів на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату. Як убачається з закордонного паспорта № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , а також витягу з реєстру прикордонної служби США форма І-94, [PERSON] на час укладання договору перебував поза межами України. На думку суду, оцінюючи наведені позивачем обставини, у даному випадку наявні об`єктивні сумніви щодо відповідності укладеного договору про надання правових послуг адвоката №065 від 09.12.2021 дійсній волі [PERSON] , та укладання цього договору саме [PERSON] , що є порушенням вимог ч.2 ст.203 ЦК України та підставою для визнання спірного правочину недійсним відповідно до приписів ч.1 ст.215 ЦК України. Крім того, судом враховано визнання позову відповідачем та відсутність заперечень залученої третьої особи [PERSON] , який є позивачем по справі №608/2000/21. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку задоволення позовних вимог, а позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, судові витрати стягуються з відповідача на користь держави.

Outcome: approved