Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 01.02.2023 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 38000.00 гривень. Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] , порушив умови кредитного договору № б/н від 01.02.2023 року щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 26.11.2023 року виникла заборгованість в розмірі 49235 гривень 50 коп., що складається з: 39731 грн. 76 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9503,74 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача на його користь 49235 гривень 50 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.02.2023 року та понесені судові витрати. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 25.12.2023 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження по справі направлено сторонам для відома. Додатково відповідачу було направлено копія позовної заяви з додатками. До суду підприємством поштового зв`язку АТ «Укрпошта» було повернуто поштовий конверт надісланий судом відповідачу з відміткою за закінченням терміну зберігання, що не є належним повідомленням про час, дату і місце судового засідання, а тому суд був позбавлений можливості розглянути дану справу по суті та ухвалити рішення, оскільки, за таких обставин будуть порушені права відповідача. У зв`язку з цим ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 30.01.2024 року продовжено строк розгляду справи, відкладено судовий розгляд, в порядку спрощеного позовного провадження , визначено дату розгляду даної справи на 22.02.2024 року о 10.00 годині. Відповідно до акту, складеного 23.01.2024 року комісією Миколаївського районного суду Одеської області, з 22.01.2024 року припинено відправку поштової кореспонденції, у зв`язку з відсутністю маркової продукції. Копію ухвали про продовження строку розгляду справи та відкладення судового розгляду не було направлено відповідачу для відома, а тому суд був позбавлений можливості розглянути дану справу по суті та ухвалити рішення, оскільки, за таких обставин були б порушені права відповідача. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 22.02.2024 року продовжено строк розгляду справи. Визначено дату розгляду даної справи на 11.04.2024\~року о\~10.30 годині. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду. Згідно довідки про причини повернення/досилання - «адресат відсутній за вказаною адресою».(а.с. 75). Окрім того, з метою належного сповіщення відповідача, неодноразово було опубліковано оголошення про виклик [PERSON] як відповідача в судове засідання на офіційному веб-сайті Миколаївського районного суду Одеської області. (а.с. 49, 63, 71) Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Суд вбачає, що сторони сповіщені про дату та час судового засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного вище, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем по справі. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 01.02.2023 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 38000.00 грн. Як вбачається з позову та доданих до нього матеріалів через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 26.11.2023 року виникла заборгованість в розмірі 49235 гривень 50 коп., що складається з: 39731 грн. 76 коп. заборгованість за тілом кредита, 9503,74 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2684 гривень 00 коп.

Outcome: approved