Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 32780,53грн. та судовий збір. Позов обґрунтований тим, що КП «Чугуїввода» є підприємством комунальної власності Чугуївської територіальної громади, яке надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. За адресою: [ADDRESS] зареєстрований та мешкає відповідач та двоє членів його сім`ї. 11.12.2012 між сторонами було укладено договір №4137404 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Внаслідок несвоєчасної оплати послуг, у відповідача виникла заборгованість перед підприємством. 14.06.2019 між сторонами укладено договір реструктуризації заборгованості з оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. До березня 2022 відповідач свої зобов`язання виконував належним чином, але з квітня 2022 перестав сплачувати кошти. Станом на 30.06.2023 загальна заборгованість відповідача склала 32780.53 грн., яку представник позивача просить стягнути на свою користь. У судове засідання представник позивача не з`явився, до початку його проведення подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання, призначені на 12.09.2023, 24.10.2023, 12.12.2023, 22.02.2024, 15.04.2024 не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про відкриття провадження в справі та про проведення судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з єдиного державного демографічного реєстру (а.с.47-48). 11.12.2012 між сторонами укладено договір №4137404 про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення (а.с.10-11), згідно якого позивач зобов`язався надавати відповідні послуги, а відповідач зобов`язався своєчасно їх оплачувати. Суб`єктами користування є власник квартири та члени його сім`ї - всього 3 особи. На підставі заяви відповідача від 14.06.2019 (а.с.7) між сторонами укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення від 14.06.2019 (а.с.8), згідно якого відповідач зобов`язався забезпечити своєчасне погашення боргу за послуги у розмірі 20590.47 грн. за 60 місяців (до червня 2024 по 343.70 грн./місяць) та крім розстроченої заборгованості здійснювати щомісячну потону оплату за послуги. Згідно рішень Чугуївської міської ради (а.с.12-18) затверджено наступні тарифи за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для населення: 2018 рік - водопостачання 9.02 грн. /м3, водовідведення - 8.54 грн./м3, 2019 рік - водопостачання 13.13 грн. /м3, водовідведення - 13.76 грн./м3, 2020 рік - водопостачання 16.82 грн. /м3, водовідведення - 16.53 грн./м3, 2021 рік - водопостачання 34.80 грн. /м3, водовідведення - 55.83 грн./м3. Згідно довідки № б/н від 10.07.2023 про заборгованість споживача по сплаті послуг централізованого водопостачання та водовідведення (а.с.5) заборгованість відповідача за адресою: [ADDRESS] складає 32780.53 грн. Вказана сума також підтверджується довідкою про стан розрахунків за послуги (а.с.22-23). Відповідно до ст.ст.13,14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Згідно вимог п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно вимог ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Ст.509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків. Частиною 1 ст.13ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Outcome: approved