Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , обгрунтовуючи вимоги тим, що з 04.09.1997 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.12.2012 року було розірвано. В шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Донька з 2018 року проживає разом з ним, він займається її вихованням та утриманням. Участі у вихованні доньки відповідачка не приймає та ухиляється від виконання материнських обов`язків по відношенню до своєї дитини, її життям не цікавиться, не відвідує її, не цікавиться її розвитком. Вказані підстави вважає достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав, також вважає, що таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини. На підставі викладеного, просить позбавити матір [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 23.02.2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала суду нотаріально завірену заяву про визнання позову, просить розглянути справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] з 04.09.1997 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенняґ Луцького міськрайонного суду від 05.12.2012 року було розірвано (а.с.7-8). В шлюбі у сторін народилось двоє дітей, син та донька [PERSON] , [INFO] , яка на сьогоднішній день є неповнолітньою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.10.2008 року (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що матір участі у вихованні доньки не приймає, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не відвідує її, не цікавиться її розвитком. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. З інформації наданої Підгайцівського ліцею Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 25.01.2024 року вбачається, що [PERSON] , учениця 9-Д класу даного ліцею на даний час проживає з татом [PERSON] . Під час розмови з батьком з`ясувалось, що [PERSON] з сім`єю не проживає, та не бере участі у вихованні дитини. Класний керівник підтвердила, що тато постійно відвідує ліцей, цікавиться навчанням дочки та її шкільним життям. Батько відвідував батьківські збори, які проводились у класі. Постійно забезпечував дитину всім необхідним для освітнього процесу. Батько турбується про дитину та намагається її підтримувати. За навчання [PERSON] у ліцеї матір до школи жодного разу не приходила. Із висновку Підгайцівської сільської ради, як органу опіки та піклування № 3 від 15.03.2024 року, який затверджений виконавчим комітетом Підгацівської сільської ради Луцького району Волинської області 15.03.2024 року № 3 вбачається, що з 2018 року дитина [PERSON] проживає з батьком за адресою [ADDRESS] ,де для дитини створені хороші житлово-побутові умови, є все необхідне для виховання та розвитку, окрема кімната, облаштована сучасними меблями, книги одяг та взуття відповідно до сезону, продукти харчування, сучасні гаджети. Батько займається утриманням та вихованням своєї неповнолітньої дочки, а [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про стан її здоров`я та духовний розвиток, не допомагає матеріально, схильна до зловживання алкогольними напоями. З матір`ю [PERSON] , не вдалось поспілкуватись засобами телефонного зв`язку. На підставі викладеного, сільська рада, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] як матір неповнолітньої дитини свідомо ухиляється від її виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально не забезпечує та веде аморальний спосіб життя. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.В судовому засідання відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надала та не заперечила проти задоволення позову. Таким чином, оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не піклувалась про фізичний і духовний розвиток доньки, не забезпечувала її необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. За таких обставин, суд приходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved