Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] через свого довірителя [PERSON] звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовною заявою до Вендичанської селищної ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , який проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) площею 3,23 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала в колективній власності КСП «Дружба» (сертифікат серії ВН № 0175497). Спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом була її (позивача) мати [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить, в тому числі і право на земельну частку (пай), яке вона успадкувала після смерті [PERSON] . По своїй смерті [PERSON] залишила два заповіти, у яких розпорядилася житловим будинком, своїм власним земельним паєм та грошовими вкладами. Вона являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не в змозі, оскільки відповідний сертифікат на земельну частку (пай) був виготовлений після смерті [PERSON] , тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яке вона прийняла у спадщину, але не оформила після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14.03.2024 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Вказаною ухвалою за клопотанням позивача витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справ №24/1997, до майна померлого [INFO] [PERSON] та №244/2007 до майна померлої [INFO] [PERSON] та з Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області виписки або копії з погосподарських книг. 28.03.2024 та 11.04.2024 до суду надійшли витребувані документи. В судове засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (а.с. 3). Відповідач копію ухвали від 14.03.2024 та доданих до неї матеріалів отримав 19.03.2024, однак відзиву до суду не направив. Його представник в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.32). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.8). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба» Лучинчицької сільської ради, розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0175497, що підтверджується довідкою Відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.02.2024 року №М-005/25-24 та виписками з погосподарських книг за 1964-2000 роки (а.с.30-43). Державний акт на земельну ділянку не видавався (а.с.22). Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75971278 від 26.02.2024, [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ч.2 ст.524 ЦК УРСР (1963 р.). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням (ч.1 ст. 548 ЦК УРСР 1963р.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із матеріалів спадкової справи №24/1997 заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та довідки Лучинчицького старостинського округу № 36 від 28.02.2024 (а.с.11) слідує, що на день смерті [PERSON] з ним проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інші спадкоємці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь матері [PERSON] . 09.04.1997 [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та грошові вклади. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] - єдина спадкоємиця першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в порядку передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). [INFO] в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.12). До складу спадщини після смерті [PERSON] крім іншого, входить прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке вона, за життя, у встановленому законом порядку не оформила (а.с. 17-18). По своїй смерті [PERSON] залишила два заповіти від 29.05.2002 року за реєстровими №191 та №192, згідно яких на випадок своєї смерті житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла своїй дочці [PERSON] та право на земельну частку (пай) та майновий пай, які перебувають в колективній власності КСП «Дружба» с.Лучинчик (ТОВ «Злагода»), грошові заощадження - своєму сину [PERSON] (а.с.13-16). З копії спадкової справи № 244/2007 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно. Відповідно до ст. 537 ЦК УРСР (1963р.) частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) Позивач, згідно свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7) довідки старости №37 від 28.02.2024 (а.с.17) є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інший спадкоємець за законом [PERSON] спадщину не прийняла. Отже, суд вважає доведеним, що позивач - єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] яка прийняла спадщину в порядку передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). Разом з тим, 26.02.2024 державним нотаріусом позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с. 23). З довідки головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.02.2023 М-005/25-24 слідує, що сертифікат серії ВН №0175497 на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Дружба» Лучинчицької сільської ради, розміром 3,23 умовних кадастрових гектара був виданий [PERSON] на підставі розпорядження голови Мурованокуриловецької райдержадміністрації від 23 квітня 1997 року №87, тобто уже після його смерті (а.с.21). Приписами ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, неотримання спадкодавцем за життя сертифікату на земельну частку (пай) не може бути підставою для відмови його спадкоємцеві в оформлені спадщини на неї. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, не оформивши спадкових прав, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачами позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем чи третьою особою при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved