Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із позовом про стягнення заборгованості, зазначивши в позові, що 23.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z52.479.70079. Відповідно до п. 1.1. Договору кредиту №Z52.479.70079 від 23.12.2016 р. банк надав позичальнику кредит на поточні потреби, а позичальник зобов`язався отримати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями, згідно умов Договору кредиту та додатками до даного договору, який є невід`ємною його частиною. Згідно з п.п. 1.3. Договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до п.п.1.4 Договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. На виконання умов договору кредиту, банк надав позичальнику грошові кошти 12480,00 грн., строком на 23.12.2018 року, а позичальник зобов`язався повернути їх, разом з іншими платежами (відповідно до графіку платежів), згідно з умовами цього договору. Відповідно до закону України «Про споживче кредитування» реальна процентна ставка складає 149,60%. Договором кредиту, наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальникові кредитні кошти в розмірі 12480,00 грн. в строки, визначені умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. 03.12.2020 р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт капітал» укладено договір факторингу №12/90, у відповідності до якого АТ «Ідея банк» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» прийняло право вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених договором факторингу. Загальна сума заборгованості [PERSON] за станом на 03.12.2020 р. має розмір 26756,27 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 7991,23 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 2186,68 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 16578,36 грн. Позивач вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: 3% річних в сумі 985,04 грн; інфляційні втрати - 3807,90 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту, судовий збір та витрати на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась причини неявки суду не відомі, повідомлена в порядку ст. 128 ЦПК України. Відзив до суду не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Предметом спору в даному провадженні є договірні правовідносини. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 23.12.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір договором кредиту №Z52.479.70079. Через невиконання відповідачкою умов договору, 03.12.2020 р. за Договором факторингу №12/90 право грошової вимоги первісного кредитора АТ «Ідея Банк» було відступлено ТОВ «Профіт капітал». Представник позивача вказує, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором №Z52.479.70079 від 23.12.2016 року [PERSON] має заборгованість, відповідно до Реєстру Боржників, який є додатком до Договору факторингу №12/90 від 03.12.2020 р., на яку ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» набуло право грошової вимоги в сумі 26756,27 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 7991,23 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2186,68 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 16578,36 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або Законом, та не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв дії ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови, які є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язалася повернути позику, сплатити проценти за її користування та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідачка не виконала своїх обов`язків за Кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями умов Кредитного договору позивачем на адресу відповідачки було направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості по кредитному договору та включення її персональних даних до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Всупереч умовам Кредитного договору незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Профіт капітал», ні на рахунки попереднього кредитора. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. Діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та значенню справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано: Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, Договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року; Додаткова угода №6 до договору про надання правової допомоги №28092121-1 від 28.09.2021 року укладені між ТОВ «ФК «Профіт капітал» і адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», Акт № 1, № 16 прийомупередачі Реєстру боржників Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та

Outcome: partial