Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся у суд із заявою (заінтересована особа - Камінь-Каширський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на території Республіки Білорусь у населеному пункті Лісний Мінського району Мінської області. В обґрунтування вимог зазначає, що він є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в аг. Лісний Мінського району Мінської області Республіки Білорусь, де працював протягом останніх років. Факт смерті його батька підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане Боровлянським сільським виконавчим комітетом Мінського району Мінської області 09 червня 2023 року. Про смерть батька його повідомила сусідка батька, а згодом йому надіслали на електронну пошту копію цього свідоцтва. На даний час у нього немає можливості отримати свідоцтво про смерть батька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки батько помер на території Республіки Білорусь, а медичний документ, який може бути прийнято відділом реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній. За таких обставин він вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті мого батька на території Республіки Білорусь. Встановлення вищевказаного факту йому необхідно для оформлення свідоцтва про смерть його батька [PERSON] , відповідно до законодавства України та оформлення спадщини. Міністерство юстиції України листом від 11 січня 2023 року № 3396/12.1.1/18-23 надало роз`яснення, зокрема про те, що з дати зупинення дії Мінської конвенції та Протоколу до неї не здійснюватиметься співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами Російської федерації та Республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги у цивільних та кримінальних справах та екстрадиції на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції. Враховуючи вищевикладене, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть його батька, [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що його смерть настала на території Республіки Білорусь. Ухвалою судді від 25 вересня 2023 року у справі відкрито провадження, постановлено розглядати справи у порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 28 березня 2024 року до участі у справі як заінтересовану особу залучено [PERSON] . Заявник [PERSON] подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що він справу просить розглянути у його відсутності. Представник Камінь-Каширського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Струк К. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона справу просить розглянути у відсутності представника відділу реєстрації актів цивільного стану. Заінтересована особа - [PERSON] подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона справу просить розглянути у її відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заяву про встановлення факту смерті належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 частини 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до частини 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у м. Камені-Каширському Волинської області. Його батьки: [PERSON] , громадянин України, та [PERSON] , громадянка України. Батько заявника - [PERSON] народився [INFO] у м. Луцьк Волинської області (копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Камінь-Каширським РВ УМВС України у Волинської області 28 липня 2003 року, РНОКПП - [NUMBER] ). Заінтересована особа [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] . З свідоцтва про смерть [PERSON] (оригінал), серії [NUMBER] , виданого 9 червня 2023 року Боровлянським сільським виконавчим комітетом Мінського району Мінської області Республіка Білорусь, та перекладу цього свідоцтва з російської мови на українську мову, що здійснений перекладачем Бюро Перекладів «ЕМІГРАНТ» [PERSON] , справність підпису якого засвідчено державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю. 7 вересня 2023 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у аг. Лісний, Мінський район, Мінська область, Білорусь. Відповідно до п. 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР. Цим же законом встановлено вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР. Заявник не має можливості легалізувати свідоцтво про смерть батька, який помер на території Республіки Білорусь, а тому, як вбачається з листа Камінь-Каширського ВДРАЦС у Камінь-Каширському районі Волинської області від 15.11.2023 № 487/30.4-04-07 йому із зазначених підстав відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті його батька [PERSON] . Таким чином, заявник [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть його батька [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на території України. Пунктом 8 частини 1 ст. 315 ЦПК України передбачено можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи вищенаведене у сукупності та беручи до уваги те, яке важливе значення має встановлення факту смерті особи для реалізації прав заявника, суд як виняток бере до уваги відомості, які зазначені у наданому заявником документі про смерть його батька, та доходить висновку, що його заяву належить задовольнити. Встановлення факту смерті [PERSON] має юридичне значення для заявника, так як дозволить останньому реалізувати право на реєстрацію смерті батька і отримати свідоцтво про смерть батька. та реалізувати право на оформлення спадщини після смерті батька. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах держаної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявнику не відшкодовуються.

Outcome: approved