Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним кредитний договір від 13.11.2021, укладений із ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» (ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС»), зобов`язати відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» видалити відомості з ТОВ «Українське бюро кредитних історій» щодо укладення кредитного договору від 13.11.2021 між [PERSON] та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», вирішити питання про стягнення судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 15.11.2021 на її телефонний номер ( [NUMBER] ) з невідомого їй номера надійшло смс-повідомлення про прострочення оплати за кредитним договором договором, якого вона не укладала з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (код ЄДРПОУ 38569246). Відповідно до інформації з Українського бюро кредитних історій вона дізналася, що на її ім`я оформлено кредит в означеній фінансовій компанії, в ході телефонної розмови з представником якої їй повідомили, що на її ім`я було оформлено кредитий договір № 343534573 з кредитним лімітом в розмірі 22000,00 грн. 15.11.2021 позивачем подано заяву про вчинення кримінального правопорушення. Кримінальне провадження № 1202110503002702 було зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань (ЄРДР) 16.11.2021 за ч. 1 ст. 190 КК України. 28.03.2023 [PERSON] звернулася з листом ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», в якому повідомила про факт шахрайських дій відносно неї, просила надати інформацію та документи щодо укладання кредитного договору. 15.05.2023 адвокат Оксанич Р.В. звернувся з адвокатським запитом до відповідача, в якому просив надати інформацію про результати звернення [PERSON] , проте відповіді не отримано. Позов зводиться до того, що 13.11.2021 [PERSON] не укладала кредитний договір із ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та не отримувала грошових коштів. Ухвалою суду від 19.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, витребувано у відповідача такі документи та відомості, а саме: - належним чином завірену копію кредитного договору та всіх документів, які свідчать про укладення договору між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] ; - дані пристрою з якого відправлено запит на отримання кредиту (дані, які зможуть ідентифікувати пристрій з якого направлялись запити на отримання кредиту); - інформацію, яка допоможе встановити місцезнаходження (геолокацію) особи, яка направляла запит на отримання кредиту; - інформацію щодо банківського рахунку, на який було перераховано кредитні кошти для [PERSON] . Ухвалою суду від 20.09.2023 повторно зобов`язано відповідача надати суду вказані вище письмові докази, за невиконання якої 20.10.2023 до відповідача судом застосовано захід процесуального примусу (штраф). Ухвалою суду від 20.12.2023 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.01.2024. Судове засідання від 11.01.2024 відкладено на 01.02.2024 у зв`язку з неявкою сторін. Судове засідання від 01.02.2024 відкладено на 01.03.2024 у зв`язку з неявкою сторін, судом визнано обов`язковою явку сторін для надання пояснень. Судове засідання від 01.03.2024 відкладено на 20.03.2024 у зв`язку з неявкою сторін. 20.03.2024 судом з`ясовано обставини справи та перевірено їх доказами, оголошено перерву до судових дебатів на 15.04.2024. Позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні пояснила, що в будь-який спсоіб 13.11.2021 не укладала кредитний договір із ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», від якого не отримувала грошових коштів, не передавала свої анкетні відомості або документи стороннім особам, не втрачала документи. Представник позивача-адвокат Оксанич Р.В. позов підтримав та просив його задовольнити. На адвокатський запит від 15.05.2023, поданий в інтересах [PERSON] , відповідачем не надано будь-яких відомостей або документів. Відповідач неодноразово викликався в судові засідання шляхом направлення судової повістки з викликом до суду, повним пакетом документів з ухвалою про відкриття провадження з витребуванням доказів, позовною заявою та додатками до неї, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Як вбачається з матеріалів справи, суд вживав достатніх та вичерпних процесуальних заходів для виклику відповідача в судові засідання, надсилав позовну заяву з додатками, процесуальні рішення, судові повістки засобами поштового зв`язку та електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», проте відповідачем без поважних причин не повідомлено суд про причини ненаправлення свого представника до суду, ненадання витребуваних судом доказів. Відповідач та третя особа повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не направили своїх представників. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позов, пояснень, заяв (клопотань) іншого характеру не надходило. Суд, вислухавши думку позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на положення ч. 10 ст. 84 ЦПК України. З матеріалів справи та наданих копій документів вбачається, що 13.11.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» було укладено кредитний договір, номер невідомий. Позивач [PERSON] вказує, що з відповідачем ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» даний договір не укладала, кредитні кошти не отримувала, не надавала відомості про себе шляхом заповнення обов`язкових реквізитів або передання своїх документів третім особам, у зв`язку з чим звернулась з відповідною заявою до Деснянського управління поліції ГУ НП у м. Києві. 16.11.2021 Деснянським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві було зареєстровано у ЄРДР кримінальне провадження № 1202110503002702. Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (Закон) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. З пояснень позивача [PERSON] у судовому засіданні вбачається, що 13.11.2021 вона не укладала кредитний договір із ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС». Відповідачем без поважних причин не надано суду доказів на підтвердження того, що саме позивачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор електронного підпису, отримано позивачем одноразовий ідентифікатор, реєстровано позивачем у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, отримання позивачем коштів згідно оспорюваного кредитного договору, або будь-які докази на підтвердження укладення кредитного договору з позивачем, подальшого перерахування грошових коштів позивачу на виконання договору. Суд, застосовуючи ч. 10 ст. 81 ЦПК України, у зв`язку з неподанням відповідачем ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» витребуваних доказів на виконання ухвал від 19.06.2023, 20.09.2023, 20.10.2023, вважає встановленою обставину, що [PERSON] 13.11.2021 не укладала кредитний договір із ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС». За наведених обставин, суд вважає, що позовна вимога про визнання кредитного договору недійсним підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних»). Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними. Пунктами 3, 5 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено два випадки, за яких персональні дані можуть оброблятись навіть без згоди суб`єкта персональних даних: укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних; необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом. Пунктом 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що персональні дані можуть бути видалені або знищені у разі припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом. У ч. 3 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» зазначено, що персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку. Таким чином, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача вчинити дії щодо видалення з Українського бюро кредитних історій інформації про укладений договір, є обґрунтованою, оскільки відповідач не має права здійснювати такі дії в силу недійсності правочину, який був підставою до їх вчинення та відповідної згоди на обробку її персональних даних в електронному форматі позивачем надано не було. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір витрати в розмірі 1073,60 грн у зв`язку із задоволенням позову та звільнення позивача як споживача від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved