Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» та просить суд: - визнати нікчемними положення підпункту «б» пункту 1 угоди про надання кредиту №5 501417242 від 12 січня 2022 року щодо обов`язку сплати позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредиту у розмірі 1.60% від суми кредиту без ПДВ з моменту укладення кредитного договору по 12 січня 2024 року; -\~зобов`язати\~відповідача Акціонерне\~товариство «Альфа-Банк» (АТ\~"Сенс\~Банк")\~(03150,\~вул.\~Велика Васильківська,100,\~м.\~Київ,\~код ЄДРПОУ: 23494714) здійснити перерахунок здійснених з часу укладення кредитного договору від 12 січня 2022 року № 501417242 до 12.07.2022 року [PERSON] платежів, які були сплачені в рахунок суми за послугу розрахунково-касового обслуговування та повернути [PERSON] , ідентифікаційний номер картки платника податків: [NUMBER] . Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Між [PERSON] та АТ «Альфа банк» (на даний час АТ "Сенс Банк") було укладено кредитний договір від 12.01.2022 року за № 501417242, згідно якого мені надано споживчий кредит у розмірі 73 000,00 грн. строком до 12.05.2024 року включно. Позивач вказує, що отримавши кредитні кошти, він почав щомісячно здійснювати оплати відсотків за користування кредитом, але пізніше виявилось, що сума заборгованості за кредитом не зменшується, так як додатково він сплачує платежі «розрахунково-касового обслуговування» у розмірі 1.60 %, а саме: 1 168,00 грн., а останній місяць платежу складає - 2 336,00 грн. Загальна сума за весь період складає 29\~200,00 грн. Позивач вважає, що скориставшись його необізнаністю, відповідач навмисно не дотримав і грубо порушив вимоги законодавства, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, а саме - банк не надав [PERSON] , як позичальнику, повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Встановивши в\~кредитному договорі\~сплату за\~розрахунково-касове\~обслуговування,\~що складає\~ 1.60\~%\~щомісячно,\~відповідач \~АТ «АЛЬФА\~БАНК» »\~(\~на даний\~час АТ\~"Сенс\~Банк") не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються [PERSON] , а розмір за таку послугу вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що такі умови в кредитному договорі є несправедливими. [PERSON] вважає, що в даному випадку його права порушені відповідачем та дії (у зв`язку із чим він вимушений звернутися із позовом до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 16.08.2023 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надав клопотання, відповідно до якого просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток на адресу місцезнаходження, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до частини першої та другої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Як визначено частиною четвертою статті 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибуває на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не відомі; правом подачі відзиву не скористався; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно Між [PERSON] та АТ «Альфа банк» ( на даний час АТ "Сенс Банк") було укладено кредитний договір від 12.01.2022 року за № 501417242, згідно якого мені надано споживчий кредит у розмірі 73 000,00 грн. строком до 12.05.2024 року включно. Позивач вказує, що отримавши кредитні кошти, він почав щомісячно здійснювати оплати відсотків за користування кредитом, але пізніше виявилось, що сума заборгованості за кредитом не зменшується, так як додатково він сплачує платежі «розрахунково-касового обслуговування» у розмірі 1.60 %, а саме: 1 168,00 грн., а останній місяць платежу складає - 2 336,00 грн. Як вбачається з Додатку №1 до Угоди про надання кредиту від 12.01.2022 року за № 501417242, [PERSON] починаючи з 12.01.2022 року по 12.01.2024 року окрім інших платежів за кредитом нараховувались платежі також за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1168,00 грн. щомісячно. Загальна сума за весь період складає 29 200,00 грн. Позивач вважає, що скориставшись його необізнаністю, відповідач навмисно не дотримав і грубо порушив вимоги законодавства, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, а саме - банк не надав [PERSON] , як позичальнику, повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Встановивши в\~кредитному договорі\~сплату за\~розрахунково-касове\~обслуговування,\~що складає\~ 1.60\~%\~щомісячно,\~відповідач \~АТ «АЛЬФА\~БАНК» »\~(\~на даний\~час АТ\~"Сенс\~Банк") не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються [PERSON] , а розмір за таку послугу вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що такі умови в кредитному договорі є несправедливими. Нормативне обґрунтування. Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту безоплатно. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Наведене дає підстави для висновку, що умови, які передбачають плату за розрахунково-касове обслуговування у кредитному договорі за № 501417242 від 12.01.2022 року суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 відступила від вказаного висновку та зазначила, що умови договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний суд в постанові від 17.08.2022 року за № № 180/1434/20 дійшов висновку, що встановлення щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, тому умови по сплаті за розрахунково-касове обслуговування у кредитному договорі за № 501417242 від 12.01.2022 року м є нікчемними в силу закону. Оцінка аргументів сторін. Висновки суду. На підставі частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», виходячи з того, що позивачу [PERSON] було встановлено плату за розрахунково-касове обслуговування у кредитному договорі за № 501417242 від 12.01.2022 року безоплатність надання такої послуги прямо встановлена законом та правовими висновками Верховного Суду, сформульовані у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19. Оскільки вирішуючи спір про визнання правочину недійсним встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, щодо нікчемності правочину, тому вказуючи про нікчемність правочину, одночасно підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину, визначені у статті 216 ЦК України. Враховуючи те, що [PERSON] , встановлено обов`язкову щомісячну плату (комісію) за послуги банку, які за законом він має один раз на місяць надавати безоплатно, положення Оферти на укладення угоди про надання кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Разом з тим, до нікчемного правочину необхідно застосувати наслідки недійсності правочину, визначені у статті 216 ЦК України. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.216\~ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з ч. 4,5 ст.216\~ЦК України правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як видно з ч.1 ст.\~217\~ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на нікчемність положень Оферти на укладення угоди про надання кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, підлягають застосуванню правові наслідки виконання нікчемного правочину шляхом зобов`язання АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених [PERSON] по поточному рахунку що відкритий згідно з Кредитним договором від 12 січня 2022 року № 501417242 шляхом зарахування вже сплачених [PERSON] коштів, що були спрямовані Акціонерним товариством «Сенс Банк» на погашення плати за розрахунково-касове обслуговування основної картки - у рахунок погашення основного боргу (кредитного ліміту) за договором. Власне такий спосіб захисту позивача буде найбільше ефективним та відповідатиме його інтересам. Враховуючи наведене, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави підлягає стягненню 2 684,00 грн. судового збору.

Outcome: approved