Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 07.07.2023 року відповідач отримав у позику у нього грошові кошти у сумі 40\~000 гривень та зобов`язався повернути їх до 07.08.2023 року, що підтверджується розпискою, наданою відповідачем. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав. Вказує, що він намагався в досудовому порядку вирішити питання повернення боргу, про що надіслав відповідачу вимогу про повернення позики, на яку відповідач не відповів. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг у сумі 40\~000, 00 гривень та судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 07 липня 2023 року, було укладено письмовий договір позики, за яким відповідач позичив, а позивач передав грошові кошти в сумі 40\~000 грн. та відповідач зобов`язався повернути кошти до 07 серпня 2023 року, що підтверджується оригіналом боргової розписки. Згідно ст. 526, 626, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання обов`язку щодо повернення грошових коштів. Так, як вбачається із вимоги про усунення порушення за договором позики від 29.08.2023 року [PERSON] , направленої [PERSON] , [PERSON] вимагав у 30 ти денний термін з дня отримання вимоги усунути порушення умов договору позики і повернути йому грошові кошти у сумі 40\~000 грн. та повідомив, що у випадку неповернення грошових коштів буде вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Як вбачається з відстеження відправлення, [PERSON] отримав вимогу 31.08.2023 року, однак обов`язок щодо повернення грошових коштів не виконав. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] також підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 1211,20 грн. На пiдставi викладеного, ст.ст. 526, 533, 610-612, 614, 624, 625, 1046-1047 ЦК України,

Outcome: approved