Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Волошиної Ж.Д., у якому просила визнати дії державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Водопійної Ж.Д. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію (з відкриттям розділу), індексний номер: 53251912 від 22.07.2020 року 16:52:13 права власності за [PERSON] на нежитлове приміщення (літера А), загальною площею 311,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] , протиправними; скасувати та виключити запис з Державного реєстру про проведену державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлове приміщення (літера А), загальною площею 311,5 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13.10.2009 року у справі №2-3490/2009, ухвали Апеляційного суду міста Києва у справі №2-3490/09 (провадження 22-ц/796/5955/2018) від 22.06.2018 року, ухвали Верховного Суду у справі №2-3490/09 (провадження №61-41579ск18) від 15.08.2018 року, (з відкриттям розділу), індексний номер: 53251912 від 22.07.2020 року 16:52:13. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 12.04.2018 року вона уклала договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко О.А. та зареєстровані в реєстрі за №№ 303, 305 та придбала окремий інвентарний об`єкт-павільйон ПП [ADDRESS] . Право власності на 1/2 частку окремого інвентарного об`єкта-павільйону ПП [ADDRESS] , що виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2018 року № 305 та право власності на 1/2 частку окремого інвентарного об`єкту-павільйону ПП [ADDRESS] , що виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2018 року № 303 зареєстровано 12.04.2018 року за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номери запису про право власності: 25686693, 25687279). 15.10.2020 року вона дізналася, що [PERSON] , у цивільній справі № 759/11007/20, яка розглядалася Святошинським районним судом міста Києва, за його позовом до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Петренко О.А. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування записів про реєстрацію прав власності, долучив документи про реєстрацію права власності на неіснуюче нежитлове приміщення (літера А), загальною площею 311, 5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на його ім`я, та почав видавати вказаний павільйон за свій об`єкт нерухомості. Проте, за адресою: [ADDRESS] приблизно з 1970 року знаходиться окремий інвентарний об`єкт-павільйон ПП-1-74, який на теперішній час з 12.04.2018 року належить їй. 18.07.2020 року незаконно зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на неіснуюче нежитлове приміщення (літера А), загальною площею 311,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності реєстраційні номери вказаних об`єктів різні, а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення (літера А), загальною площею 311, 5 кв.м відбулося з відкриттям розділу, індексний номер: 53251912 від 22.07.2020, що свідчить про те, що окремий інвентарний об`єкт-павільйон ПП-1-74 загальною площею 299,4 кв.м та нежитлове приміщення (літера А), загальною площею 311, 5 кв.м зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності як різні об`єкти, що мають різні розділи та різні реєстраційні номери об`єкта нерухомого майна, а саме реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення (літера А), загальною площею 311, 5 кв.м - 2129074780000, а реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - Окремого інвентарного об`єкта-павільйону ПП-1-74 загальною площею 299,4 кв.м - 136082680000. Однак, за адресою: [ADDRESS] знаходиться лише один об`єкт - павільйон (споруда, нежитлове приміщення, будівля (як би цей об`єкт не називали), який не належить відповідачу 1, оскільки павільйон ніколи не був в його законному користуванні та ніколи не належав йому на праві власності, натомість належить їй з 12.04.2018 року. На сьогоднішній день відповідач 1 стверджує, що павільйон розібрав колишній власник павільйону - директор ТОВ «Віском ЛТД» [PERSON] і від павільйону залишився лише фундамент нібито біля його нежитлового приміщення. Саме [PERSON] в 2010 році, біля павільйону, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та з 12.04.2018 року належить їй, щоб створити видимість того, що за однією адресою знаходиться два об`єкта, самочинно побудував тимчасову споруду приблизно такого ж метражу, як і павільйон, і з метою визнання права власності на нежитлове приміщення та на павільйон, тобто на два об`єкти, подав у цивільній справі №2-213/11, що розглядалася Святошинським районним судом міста Києва, копії технічних паспортів на два об`єкти під літерами «А» і «Б», один з яких взагалі ніким не підписаний, без дати і номеру інвентаризаційної справи, при цьому, другий аркуш цього технічного паспорту ідентичний змісту поверхового плану від 02.02.2000 р. на павільйон за адресою: [ADDRESS] , і є додатком до розпорядження Святошинської районної ради у місті Києві № 1400 від 12.08.2002 року «Про надання в орендне користування павільйону, розташованого біля будинку по [ADDRESS] , ТОВ «Віском ЛТД, що свідчить про те, що [PERSON] використав поверховий план павільйону, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 02.02.2000 року для підроблення іншого документу з метою заволодіння чужим майном. В позовній заяві [PERSON] про поділ майна подружжя від 25.09.2009 року у справі №2-3490/2009, що знаходилася у провадженні Святошинського районного суду міста Києва, зазначається, що "у зв`язку з тим, що у спірному приміщенні - нежитлове приміщення (літ. А) по [ADDRESS] , загальною площею 311,5 кв.м були проведені оздоблювальні та ремонтні роботи, його площа змінилася (зменшилася) і на даний час становить - 307, 9 кв. м. В позові про поділ майна подружжя у справі № 2-3490/2009 йшла мова про ремонт тільки-но набутого нежитлового приміщення (між набуттям [PERSON] права власності та подачею позову [PERSON] про поділ майна подружжя пройшло приблизно три місяці) і зменшення його площі з 311, 5 кв.м. до 307, 9 кв.м., проте жодних доказів цих обставин сторонами не надано, натомість до матеріалів справи в судовому засіданні було долучено технічний паспорт з датою виготовлення від 31.08.1999 року і датою реєстрації від 02.02.2000 року, тобто технічний паспорт, який не міг вважатися належним доказом та був виготовлений не після ремонту та зміни площі приміщення, а значно раніше (додаток). Натомість, саме павільйон, який було приватизовано шляхом викупу, мав загальну площу 307,9 кв.м, про що зазначено в поверховому плані павільйон від 02.02.2000 р., Договорі оренди павільйону від 10.09.2002 року, Договорі купівлі-продажу павільйону від 11.12.2003 р. Крім того, вказаний технічний паспорт є підробленим, оскільки аркуш 1 вказаного технічного паспорту не має дати, підпису, керівника БТІ, а аркуш 2 ідентичний змісту поверхового плану від 02.02.2000 р. павільйону за адресою: [ADDRESS] , тобто є копією цього поверхового плану. Після початку [PERSON] самочинного будівництва споруди біля павільйону за адресою: [ADDRESS] , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві здійснила перевірку дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності громадянином [PERSON] . Так, протягом 2011-2012 років інспекція державного архітектурно- будівельного контролю у місті Києві на підставі листа Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації провела перевірку дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності громадянином [PERSON] та території парку "Інтернаціональний" у Святошинеькому район м. Києва. Після перевірки та на вимогу прибрати самочинну споруду, [PERSON] її розібрав, і без відома та дозволу директора товариства [PERSON] - власника павільйону на той час, листи профнастилу розмістив на даху павільйону ТОВ «Віском ЛТД». Той факт, що [PERSON] незаконно здійснював самочинне будівництво за адресою: [ADDRESS] , також встановлено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28 листопада 2012 року (справа № 22- 9172/12) за апеляційною скаргою прокурора Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2011 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ "Віском ЛТД", КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії. В рішенні Апеляційного суду міста Києва від 28.11.2012 р. (справа №22-9172/12) зазначено, що та обставина, що [PERSON] були виконані роботи по виготовленню нових та заміні існуючих металоконструкцій, по ремонту та заміні фундаменту, колон, даху будівлі, розташованої по [ADDRESS] , не свідчить про створення ним нового майна, а також самочинного будівництва нежитлового приміщення, та не дає підстави для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно як самочинне будівництво. Крім того, у вказаній справі [PERSON] , на підтвердження своїх позовних вимог щодо визнання попереднього договору про зобов`язання та вчинення дії від 10.03.2008 року, укладеного між [PERSON] та "ТОВ "Віском ЛТД" на нерухоме майно під літерою "Б", загальною площею 306, 5 кв.м, що розташоване по [ADDRESS] основним договором купівлі-продажу нерухомого майна загальною площею 306, 5 кв.м, що розташоване по [ADDRESS] дійсним з моменту його підписання, надав копію попереднього договору про зобов`язання та вчинення дії від 10.03.2008 року, укладеного нібито між [PERSON] та ТОВ "Віском ЛТД" та акт приймання-передачі нежитлового приміщення за Попереднім договором від 10.03.2008 р. Проте, директор ТОВ "Віском ЛТД" [PERSON] не підписував ані вказаний договір, ані акт прийому-передачі майна та будь-які інші договори з [PERSON] , тобто [PERSON] надав суду підроблені попередній договір від 10.03.2008 року та акт приймання-передачі нежитлового приміщення за попереднім договором від 10.03.2008 року. 18.05.2009 року відповідач 1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності до [PERSON] щодо нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (у справі № 2-2132/2009) (насправді фізичної особи [PERSON] , який нібито 05.12.2008 р. уклав попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що нібито знаходиться за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , не існує. Ідентифікаційний номер [PERSON] , зазначений [PERSON] в позовній заяві та інших документах, що подавав [PERSON] до [PERSON] , не належить останньому. За адресою, вказаною в Попередньому договорі купівлі-продажу від 05.12.2008 року, а також адресою, вказаною [PERSON] в позовних заявах до [PERSON] , останній ніколи не проживав і не була зареєстрований). В свою чергу, не існує і фізичної особи [PERSON] , який нібито продав нежитлове приміщення загальною площею 311,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] Ідентифікаційний код, вказаний в договорі купівлі- продажу від 15.04.2006 року, який був долучений до матеріалів цивільної справи № 2-213/11 [PERSON] також не належить [PERSON] . При цьому, жодний із вказаних договорів, ані договір купівлі-продажу від 15.04.2006 року, нібито укладений між [PERSON] та [PERSON] , ані попередній договір купівлі-продажу від 05.12.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , не були нотаріально посвідчені та відсутні будь-які попередні правовстановлювальні документи на вказане нежитлове приміщення. Відповідно до листа Київського міського БТІ від 03.10.2016 року № 12743 (И-2016), згідно даних реєстрових книг Київського міського БТІ, станом на 31.12.12 реєстрація права власності на нежитлові приміщення по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] відсутня. Таким чином, фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] , які укладали договори купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , взагалі не існує, як не існує і нежитлового приміщення, що було предметом договорів, долучених [PERSON] до цивільної справи № 2-213/11, що знаходилася у провадженні Святошинського районного суду міста Києва. 18.06.2009 року Святошинським районним судом міста Києва у справі №2-2132/2009 було прийняте рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] та до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», яким визнало Договір від 05.12.2008 року купівлі-продажу нежитлового приміщення (літ. А) загальною площею 311, 5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] - дійсним з моменту його підписання. Було визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення (літ. А) загальною площею 311,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» зареєструвати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 311,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.06.2009 року у справі № 2-2132/ 2009 набрало законної сили 29.06.2009 року. Про існування такого рішення КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», будучи відповідачем в даній справі, дізналося лише 23.07.2009 року і звернулося із клопотанням про поновлення строків для подачі апеляційної скарги. Строки було поновлено, а апеляційна скарга задоволена, і 10.02.2010 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.06.2009 року у справі № 2-2132/2009 скасоване та справу направлено на новий розгляд. [PERSON] в період, коли рішення вже набрало законної сили і поки ще не оскаржене в суді апеляційної інстанції, 10.07.2009 року отримує рішення з відміткою про набрання законної сили і 25.09.2009 року, [PERSON] , дружина [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності, в якому посилалась на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.06.2009 року у справі № 2-2132/2009 як на правовстановлювальний документ на нібито спільне майно - нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 311, 5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.06.2009 було скасоване, на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 10.02.2010 року та направлено в суд першої інстанції на новий розгляд, і не могло бути зареєстроване як правовстановлювальний документ на нерухоме майно. Незважаючи на це, [PERSON] продовжив і після дати скасування даного рішення, посилаючись на рішення, які були скасовані або були прийняті на основі вказаного скасованого рішення, подавати в різні інстанції заяви про зміну землекористувача, з метою реконструкції нежитлової будівлі, передачі в оренду земельної ділянки тощо, в тому числі здійснив державну реєстраиію права власності на неіснуючий об`єкт з метою заволодіння чужим майном. На підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13.10.2009 року у справі № 2-3490/2009, яким визнане право власності за [PERSON] на неіснуючий об`єкт, останній звернувся із заявою до Київської міської ради про передачу йому земельної ділянки для реконструкції нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] . Київська міська рада,

Outcome: dismissed