Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20.12.2017. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 20.12.2017. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг (далі за текстом Договір), про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток, отримав кредитні картки, емітовані позивачем, із встановленим кредитним лімітом. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідач свої зобов`язання повернути кредит не виконав, у зв`язку з чим, станом на 22.05.2023 має заборгованість у розмірі 56028,60 грн., з яких 46193,35 грн. заборгованість за кредитом, 9835,25 грн. заборгованість за простроченими відсотками. З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 56028,60 грн. та 2684,00 грн. судових витрат зі сплати судового збору. Заочним рішенням\~суду від\~13.10.2023\~позовні вимоги\~АТ КБ\~«Приватбанк» були\~задоволені частково,\~стягнуто з\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованість за\~кредитним договором\~б/н\~від 20.12.2017\~в розмірі\~46193\~грн.\~35\~коп.\~та судові\~витрати пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~всумі 2212,85 грн. 13.11.2023 відповідач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про перегляд заочного рішення від 13.10.2023. Ухвалою суду від 03.01.2024 заяву відповідача про перегляд заочного рішення було задоволено, заочне рішення суду від 13.10.2023 - скасовано, справу призначено до судового розгляду, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання для розгляду справи. 18.01.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. Заперечення відповідача проти позову АТ КБ «Приватбанк» мотивовані наступним. 20.12.2017 він звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.12.2017. 23.09.2021 позивач надав відповідачу пластикову картку «Універсальна» № 5457082272317665, на яку був встановлений кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн., який 14.12.2021 було збільшено до 48000,00 грн. 26.12.2022 кредитний ліміт позивачем було зменшено до 0,00 грн. Підписання паспорту споживчого кредиту від 23.09.2021 відповідач заперечував. Відповідач не заперечував того, що він користувався кредитним коштами та до лютого 2022 відповідач частинами повертав отриманий кредит. У лютому 2022 року представник банку телефоном висуну йому вимогу повернути залишок заборгованості за кредитом та проценти за користування ним, на що відповідач запропонував повернути тільки тіло кредиту, про що підписати двосторонню угоду, на що представник банку відповів відмовою. У квітні та серпні 2022 року на картковий рахунок відповідача надійшли кошти як повернення здійснених ним раніше авансових платежів в сумі 4203,20 грн. За яким курсом банком проводилася конвертація гривні в долари США йому невідомо, оскільки банк обмежив йому користування інтернет-банкінгом. Повернуті авансові платежі були списані банком в рахунок безпідставно нарахованих відсотків за користування кредитом. Отже, доводи позивача про те, що заборгованість за тілом кредиту становить 46193,35 грн. не відповідає дійсності, оскільки повернуті відповідачеві авансові платежі в сумі 4203,20 грн. були списані банком на сплату безпідставно нарахованих відсотків. Відповідач заперечував узгодження між сторонами умов щодо сплати відсотків за користування кредитом, розміру таких відсотків. При цьому, Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися за час існування договірних відносин між сторонами. Відповідач також стверджував, що він не підписував Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» та паспорт споживчого кредиту, копії яких надані позивачем суду. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками є необґрунтованими. Для прийняття правильного рішення щодо розміру заборгованості, що підлягає стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк», необхідно визначитися з повним розміром сум відсотків, які були безпідставно нараховані та списані позивачем за весь період надання банківських послуг. 08.02.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник банку відхилив доводи відповідача, викладені у відзиві, посилаючись на те, що, підписавши анкету-заяву від 20.12.2017, відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, в яких визначена поточна процентна ставка у розмірі 3,6% (43,2% на рік), розмір комісій та штрафів. Зазначене свідчить, що при укладені кредитного договору сторонами були угоджені його істотні умови, зокрема розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом. Додана до позовної заяви копія наказу про затвердження Умов та Правил надання банківських послуг свідчить проте, що останні є чинними. Паспорт споживчого кредиту відповідач підписав власноручним електронним підписом, що прирівнюється до власноручного підпису. Доводи відповідача про те, що зобов`язання з повернення кредиту він не виконав через дію обставин непереборної сили, викликаних збройною агресією, спростовуються розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що заборгованість виникла до введення в Україні воєнного стану. При цьому, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований. 13.02.2024 від відповідача надійшли заперечення по відповідь на відзив, в якому відповідач відхилив доводи позивача та повідомив про ненадання позивачем витребуваною відповідачем інформації. Ухвалою суду від 13.02.2024 за клопотанням відповідача витребувано у позивача належним чином завірені копії документів щодо банківських операцій по картковому рахунку [PERSON] , які виконувались банком за дорученням клієнта в першому кварталі 2022 року, щодо придбання товарів в валюті продажу долари США; щодо банківських операцій по списанню вищевказаних коштів повернутих на рахунок споживача з обов`язковим відображенням у залік яких заборгованостей були списані ці кошти на користь банка; розрахунок сум відсотків (відсотків) та штрафних санкцій (пені), які були нараховані банком за весь період обслуговування [PERSON] починаючи з 20.12.2017; виписку про рух коштів по вказаному рахунку з 20.12.2017. Витребувані судом докази надійшли до суду 13.03.2024. Ухвалою суду від 12.04.2024 у задоволені клопотання представника позивача про поновлення строку на подання до суду доказів було відмовлено, докази, долучені до клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів, яке надійшло до суду 04.04.2024, судом до розгляду неприйняті та повернуті повернути позивачу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги в повному обсязі на підставах викладених у позові та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Представник позивача визнав, що в матеріалах справи відсутні докази узгодження між сторонами розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитними коштами, оскільки вони помилково не надані суду особою, яка готувала позовну заяву. Разом з тим, підписання відповідачем анкети-заяви,\~активне використання\~ним кредитних\~коштів,\~погашення заборгованості\~за тілом\~кредиту та\~процентами,\~свідчить про\~те що,\~умови про\~розмір та\~порядок сплати\~відсотків були\~доведені банком\~до відома\~відповідача і\~він,\~вчиняючи вищезазначені\~конклюдентні дії,\~фактично висловив\~свою згоду\~по всім\~істотним умовам\~договору. Відповідач [PERSON] , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» визнав частково в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 43796,31 грн. В задоволені решти позовних вимог просив суд відмовити. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначив, що позивачем в період з 01.05.2022 по 01.01.2023 з його рахунку здійснено списання відсотків за використання кредитного ліміту в розмірі 12232,29 грн., проте розмір та порядок сплати таких відсотків сторони не узгоджували. З огляду на викладене, відповідач просив зменшити розмір заборгованості, яку позивач просив стягнути з нього, на вищезазначену суму відсотків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21.09.2017 позивачем відкрито відповідачеві картковий рахунок та надано останньому кредитну картку з «Універсальна» № [NUMBER] (т. 1 а.с. 138 (зворот), 139). 20.12.2017 відповідач [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.12.2017, чим надав згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», якій розміщені на офіційному сайту банку за адресою privatbank.ua. (т. 1 а.с. 139 (зворот). У цей же день позивачем встановлено кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн., що підтверджується наданою позивачем довідкою (т. 1 а.с. 138 (зворот). 23.09.2021 позивачем надано відповідачеві кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] (т. 1 а.с. 138 (зворот), 139), на яку встановлено кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн., який було збільшено до 48000,00 грн. 14.12.2021, зменшено до 0,00 грн. 26.12.2022 (т. 1 а.с. 138 (зворот). Позивач зобов`язання з надання відповідачеві грошових коштів (кредиту) виконав, що підтверджується випискою по рахунку, в якій відображено рух коштів по рахунку відповідача (т. 1 а.с 126-138). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлену законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Випискою по рахунку за період з 21.09.2017 - 24.05.2023 (т. 1 а.с. 126 138) підтверджується, що відповідач використовував надані позивачем кредитні кошти, зокрема шляхом зняття готівки в банкоматі, оплати товарів та послуг, переказу коштів на банківські карти інших осіб, а також сплачував кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. Зазначені обставини відповідачем визнаються. Разом з тим, відповідач заперечує те, що сторонами узгоджувався розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитними коштами і зазначені доводи відповідача позивачем не спростовані. Матеріали справи не містять підтвердження того, що саме з доданими банком до позовної заяви Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (т. 1 а.с. 145 (зворот) - 190) ознайомився та погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (т. 1 а.с. 139 (зворот). Позивачем не доведено, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (т. 1 а.с. 140) не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.12.2017. В паспорті споживчого кредиту (т. 1 а.с. 141 145), факт підписання якого відповідач також заперечує, зазначено, що наведена в ньому інформація, зокрема щодо відсоткової ставки, зберігає чинність та є актуальною до 08.10.2021, а умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів. Разом з тим, з наданого суду розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 118 - 125) вбачається, що заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, була нарахована в період з 01.09.2022 по 22.05.2023. Доводи представника позивача про те, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, фактично висловив свою згоду по всім істотним умовам договору, зокрема щодо розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд відхиляє, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Тарифів не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Отже, вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками є необґрунтованими. Доводи відповідача про те, що заборгованість за тілом кредиту частково сформована за рахунок списання банком відсотків за користування кредитними коштами в період з 01.05.2022 по 01.01.2023 підтверджуються наявною в матеріалах справи випискою за договором за період з 21.09.2017 по 24.05.2023 (т. 1 а.с. 126 138). Дослідивши зазначену виписку, суд встанови, що в ній відображені операції зі списання відсотків за використання\~кредитного ліміту на загальну суму 12232,29 грн. (01.05.2022 в розмірі 802,64 грн., 01.06.2022 - 796,70 грн., 01.07.2022 - 797,70 грн., 01.08.2022 - 1696,94 грн., 01.09.2022 1654,01 грн., 01.10.2022 1594,50 грн., 01.11.2022 -1647,65 грн., 01.12.2022 1594,50 грн., 01.01.2023 1647,65 грн.), які не можуть бути враховані при визначенні розміру заборгованості, оскільки позивач не надав належних доказів погодження сторонам таких умов. Отже, списуючи з рахунку відсотки за використання кредитного ліміту, умови щодо сплати яких сторонами не були узгоджені, позивач фактично збільшував заборгованість за тілом кредиту за рахунок списання зазначених відсотків. Відтак, в зв`язку з вищенаведеним, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 20.12.2017 в розмірі 43769.31 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту. У задоволені решти позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2096,31 грн. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано.

Outcome: partial