Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

24 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначила, що вона у 2003 році вселилася у спірний житловий будинок, право власності на який не було зареєстровано. Оскільки вона\~добросовісно заволоділа зазначеним будинком та вже понад 10 років відкрито і безперервно володіє ним, проте не має правовстановлюючого документу, [PERSON] змушена звернутися з позовом до суду. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Заслухавши пояснення представника позивачки, надані в судовому засіданні 22 лютого 2024 року, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оглянувши інвентарну справу, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] побудований у 1991 році та право власності на нього не зареєстровано за жодною особою (а.с. 13, 15). Рішенням виконавчого комітету Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області № 49 від 07 липня 2023 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на спірний житловий будинок (а.с. 14). За заявою [PERSON] 20 серпня 2023 року виготовлено технічну документацію на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 9-12). Судом також встановлено, що [PERSON] з 2003 року проживає та користується спірним житловим будинком, що підтверджується фактом її реєстрації у спірному будинку, а також відкриття на ії ім`я особових рахунків на користування комунальними послугами (а.с. 16-23). Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 зроблено такий правовий висновок. Умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344\~Цивільного кодексу\~України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. За змістом частини першої статті 344\~Цивільного кодексу\~України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344\~ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном, а також про те, що він не став його власником. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, а так само про те, що він володіє чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном як своїм власним. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності. Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном як власним звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України». Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 . Враховуючи викладене, а також ту обставину, що будинок є безхазяйним, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка на момент вселення у 2003 році у спірний будинок не знала про його володільця, на час розгляду справи такий володілець також відсутній, а також з огляду на те, що [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном, відкрито та безперервно ним володіє на протязі 10 років, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved