Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 10.11.2023 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземний транспортних засобів, оформлений полісом ЕР № 217841506. 8 грудня 2023 року в м. Кривий Ріг сталося ДТП за участю автомобіля «ДЕУ» н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля БМВ н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Згідно із постановою Жовтневого районного суду и. Кривого Рогу від 24.01.2024 року було встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Внаслідок ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля БМВ н/з [NUMBER] . На підставі заяви потерпілої особи ПрАТ «СК «Уніка» було складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 9870,02 грн., яка була сплачена потерпілій особі за ч. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортні засобів», оскільки на підставі акту узгодження сторони погодили розмір страхової відшкодування в такому розмірі. При цьому згідно із постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 7 лютого 2024 року під час скоєння ДТП 8 грудня 2023 року [PERSON] перебував у стані сп`яніння. Відповідно до п. «А» ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до ПрАТ «СК «Уніка» в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації в порядку регресу матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля БМВ н/з [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 8 грудня 2023 року в м. Кривий Ріг. На підставі викладеного стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Уніка» збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 9870,02 грн., а також витрати з оплати судового збору в сумі 3028 гри. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року при відкритті провадження у справі було визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача, адвокат Білий В. С., клопотав перед судом про вирішення спору у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Відповідач, [PERSON] , будучи повідомленим про наявність у провадженні суду позову ПрАТ «СК «Уніка» до нього про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що 24 січня 2024 року постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням стягнення в розмірі 850 грн. штрафу, оскільки судом було встановлено, що 08.12.2023 р. об 18-24 год. в м. Кривий Ріг по мрн. 5-й Зарічний водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ДЕУ» н/з [NUMBER] , був неуважний, не врахував дорожню обстановку, допустивши порушення п. 10.1, 10.5, 13.1, 13.3 ПДР, здійснивши зіткнення з транспортним засобом БМВ н/з [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження із завданням матеріальних збитків. Також встановлено, що 7 лютого 2024 року постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення, оскільки судом було встановлено, що [INFO] об 18-24 год. [PERSON] керував транспортним засобом ДЕУ Ланос н. з. [NUMBER] по мкр. 5-й Зарічний біля буд. 88А у Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Суд встановив, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія ЕР № 217841506, який був чинним на 8 грудня 2023 року, вбачається, що страховиком, ПрАТ «СК «Уніка», було застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника, як володільця транспортного засобу «ДЕУ» н/з [NUMBER] . На підставі заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» здійснило потерпілій особі виплату страхового відшкодування в сумі 9870,02 грн. відповідно до платіжного доручення від 29.12.2023 року на підставі страхового акту від 28 грудня 2023 року № 15212747792/1 та акту узгодження розміру страхового відшкодування відносно ДТП, що мала місце 8 грудня 2023 року між автомобілями БМВ н/з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та «ДЕУ» н/з [NUMBER] під керуванням відповідача. За ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішенням діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особо, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода за ч. 2 ст. 1187 ЦК відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст. 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд зазначає, що на підставі п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так відповідно до абз. «А» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння. При цьому суд встановив, що виплата страхового відшкодування володільцю автомобіля БМВ н/з [NUMBER] була сплачена страховиком відповідача, ПрАТ «СК «Уніка», відповідно до полісу ЕР № 217841506 щодо забезпеченого транспортного засобу ДЕУ Ланос н. з. [NUMBER] в сумі 9870,02 грн. Суд зазначає, що постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 7 лютого 2024 року було встановлено, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом ДЕУ Ланос н. з. [NUMBER] , спричинив ДТП 8 грудня 2023 року за участі автомобіля БМВ н/з [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Таким чином за абз. «А» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону ПрАТ «СК «Уніка», як страховик транспортного засобу ДЕУ Ланос н. з. [NUMBER] , після виплати страхового відшкодування потерпілій особі набуло право на регресний позов до винуватця ДТП, [PERSON] , який безпосередньо спричинив таку дорожньо-транспортну пригоду та керував при цьому транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Отже, з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що відповідач повинен в порядку регресу здійснити виплату позивачу страхове відшкодування в сумі 9870,02 грн. внаслідок ДТП при експлуатації ним незабезпеченого транспортного засобу, оскільки в судовому засіданні встановлено виникнення у [PERSON] цивільно-правової відповідальності в порядку регресу перед ПрАТ «СК «Уніка». Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ПрАТ «СК «Уніка» зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. підтверджуються: договором від 1 листопада 2023 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ФОП [PERSON] , додатковою угодою від 1 листопада 2023 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ФОП [PERSON] , договором від 2 листопада 2023 року про надання правничої допомоги позивачу між ФОП [PERSON] та адвокатським бюро «Білий», додатком № 2 до договору від 2 листопада 2023 року про надання правничої допомоги, де визначено вчинення дій щодо повернення боргу відповідачем та визначено розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн., актом про надання правової допомоги на суму 5000 грн. від 28 лютого 2024 року щодо надання послуг з подання позову до [PERSON] та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] . При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19. Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості. Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка», то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката Білого В. С. у сумі 5000 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved