Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В позові зазначила, що 01.08.2004 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. У шлюбі в них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] і син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20.11.2019 року шлюб з відповідачем був розірваний. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Належної участі в матеріальному забезпеченні дітей відповідач не приймає, відповідну матеріальну допомогу їй не надає, хоча зобов`язаний і може це робити. За таких обставин, просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу останнього), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У поданому відзиві відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що посилання позивача на те, що він відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей не відповідає дійсності оскільки він регулярно перераховує відповідні кошти на карткові рахунки які відкриті як на самих дітей, так і на ім`я позивачки. Крім того він оплачує половину вартості навчання їх спільної доньки у відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету» та повну вартість її проживання у гуртожитку. Твердження позивачки про те, що їх спільна донька [PERSON] проживає разом з нею також не відповідає дійсності, оскільки донька навчається у навчальному закладі на очній формі навчання і проживає у гуртожитку. Також просив врахувати, що в період припинення з позивачкою шлюбних стосунків він подарував [PERSON] та їх доньці [PERSON] квартиру по частці квартири [ADDRESS] . При цьому за усною домовленістю з позивачкою таке дарування було здійснено в рахунок виконання його обов`язку зі сплати аліментів на доньку. Крім того просив врахувати, що його матеріальне становище (рівень доходу) не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його доходу, який просить стягнути на свою користь позивачка. На підставі викладеного просив частково задовольнити позов та стягувати з нього на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Зазначила, з серпня 2004 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Вказаний шлюб був розірваний за рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області у 2019 році за їх спільною заявою. Разом з цим при поданні такої заяви ними не були погоджені питання щодо участі в матеріальному забезпеченні дітей. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. Домовленості щодо порядку та розміру сплати коштів на утримання їх спільних дітей між нею та відповідачем не досягнуто. Щодо тверджень відповідача про те, що він самостійно перераховує на карткові рахунки дітей певні суми коштів просила врахувати, що розмір, періодичність таких переказів їй не відомі, як і не відоме кули саме такі кошти витрачається. Також вважала, що посилання відповідача на те, що їх донька навчається і проживає у гуртожитку, не спростовує факт що дитина залишилася фактично проживати з нею і що саме вона несе витрати по її утриманню. Щодо посилань відповідача на те, що ним було подаровано їй та доньці по частці у праві власності на квартиру [ADDRESS] в рахунок виконання обов`язку із сплати аліментів, зазначила, що такі твердження є безпідставними. Дійсно відповідач подарував їй та донці по половині у праві власності у вказаній квартирі. Проте таке дарування не було здійснено в рахунок виконання обов`язку із сплати аліментів на утримання доньки, а лише їх домовленістю щодо поділу спільного майна при розлученні. Також просила врахувати, що позивач офіційно працює та має стабільних дохід, інших осіб на утриманні не має. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що 01.08.2004 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20.11.2019 року укладений між сторонами шлюб був розірваний. Після розлучення та припинення спільного проживання і станом на даний час діти проживають разом з матір`ю позивачем у справі. Домовленості про матеріальне забезпечення дітей, надання відповідної матеріальної допомоги (стосовно порядку сплати, розміру такої допомоги) між позивачем та відповідачем не досягнуто. Згідно з вимогами ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~положень ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи стан здоров`я та матеріальний стан неповнолітніх дітей, стан здоров`я та матеріальний стан платника аліментів, який офіційно працює, є ФОПом, обмежень у працевлаштуванні за станом здоров`я не має, інших утриманців не має, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу останнього), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. Саме такий розмір, за встановлених обставин, на переконання суду буде відповідати критеріям необхідного забезпечення потреб дитини та матеріальної спроможності платника аліментів. Доказів матеріальної неспроможності сплачувати аліменти у такому розмірі відповідачем суду не представлені і матеріали справи не містять. При цьому суд звертає свою увагу на те, що отримувачем аліментів, які сплачується на утримання неповнолітніх дітей, є саме той з батьків, з ким такі діти проживаються. За таких обставин сам по собі факт самостійного перерахування відповідачем на картковий рахунок дітей певних сум коштів не є підставою для відмови у позові. Також не спростовує факт і перебування на утриманні у позивача неповнолітньої доньки [PERSON] твердження відповідача проте, що дитина навчається у навчальному закладі і у зв`язку із цим проживає у гуртожитку. Посилання відповідача на те, що в рахунок сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] ним було подаровано як доньці так і самій позивачці по частці квартири суд вважає безпідставними, оскільки жодних належних і допустимих доказів цьому факту останнім суд не представлено. При цьому досліджений в судовому засідання договір дарування від 19.07.2019 року який [PERSON] подарував неповнолітній [PERSON] частку квартири [ADDRESS] не свідчить, що такий договір укладався у відповідності до положень ст.190 СК України з метою припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулася до суду з вказаним позовом 06 лютого 2024 року, то саме з цього часу слід визначити дату, з якої присуджуються аліменти. Також, відповідно до положень ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останньою витрати на правову допомогу у розмірі 5600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved