Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано. За час проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] [INFO] , які знаходяться на її утриманні. Відповідно до рішення Хустського районного суду від 05.10.2017 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей у сумі 900 грн. на дитину щомісячно. Відповідач є працездатним, володіє автомобілями, їздить за кордон на заробітки та має можливість сплачувати аліменти. Присуджена сума аліментів є недостатньою для забезпечення нормального функціонування дитини, задоволення її основних потреб.\~ Також вона понесла великі витрати на одяг дітей, придбання планшету та лікування сина. У своєму позові позивач просить суд винести рішення, яким збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання дітей встановивши їх в розмірі 3000 гривень; стягнути з відповідача на її користь затрати на купівлю одягу на суму 1300 грн., планшет 6647 грн. та лікування сина в розмірі 3403 грн. У відзиві на позов представник відповідача адвокат Поковба Т.В. просить позов задовольнити частково та стягувати з відповідач аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000 грн. щомісячно, а в задоволенні решти вимог просить відмовити. Вказує, що твердження позивачки про те, що відповідач володіє автомобілями, які зареєстровані на інших осіб не відповідає дійсності. Відповідач сплачує аліменти та допомагає дітям по мірі можливостей. Про те, що син хворів та потребував витрат на лікування він не знав. Витрати на лікування не підтвердженні належними доказами. Також не підтвердженні належними доказами додаткові витрати на купівлю планшета. Вказує, що не надано доказів понесення позивачкою витрат на правову допомогу.\~ Відповідач не має свого житла, проживає у квартирі, що належить не йому а матері, є інвалідом 3 групи по слуху. У 2022 році йому проведена повторна операція по встановленню кохлеарного слухового імпланта, що є дуже затратним. Відповідач після перенесеної ЧМТ із забоєм головного мозку , травматичним САК має постійні проблеми зі здоров`ям, що потребує додаткових витрат. Внаслідок проблем зі здоров`ям не може знайти постійну роботу, перебивається тимчасовими заробітками, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2760 грн. Також має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити. Вказує, що розмір аліментів є недостатнім. Наразі прожитковий мінімум на дитину відповідного віку становить 3156 грн., а тому розмір аліментів може бути збільшений до 3000 грн. Також просить стягнути додаткові витрати на дітей: лікування сина та купівлю одягу та планшету. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зазначила, що відповідач є інвалідом 3 групи по слуху, йому встановлено імплант і він проходить реабілітацію. Відповідач має серйозні витрати на здоров`я. Колись працював водієм-експедитором, однак наразі через проблеми зі здоров`ям не може працювати. Також у нього на утриманні є інша дитина. Відповідач згідний сплачувати аліменти у розмірі по 2000 грн. на дитину, в іншій частині позову просить відмовити через необгрунтованість. У судовому зсіданні відповідач [PERSON] ствердив, що не має змоги платити аліменти у розмірі 3000 грн. У нього є серйозні проблеми зі здоров`ям, він не може знайти роботу та отримує невелику пенсію по інвалідності. Він хоче допомагати дітям. При цьому, після дослідження судом доказів фактично визнав позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування сина у розмірі 3403 грн. та зазначив, що згоден заплатити таку суму на лікування дитини, однак за планшет і одяг не згоден платити. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та належними доказами доведено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 07.03.2023 року розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (а.с.4). Рішенням Хустського районного суду від 05.10.2017 року змінено розмір аліментів та\~ стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Хустського районного суду від 15.05.2019 року змінено розмір аліментів та\~ стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року - 3196 гривень. Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дітей, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру. Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 05.10.2017 року пройшов певний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Суд також враховує, що після розлучення як у позивачки так і у відповідача змінився сімейний стан, у позивачки народилася дитина [PERSON] , [INFO] , у відповідача народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Суд враховує стан здоров`я відповідача, який є інвалідом ІІІ групи по слуху, отримує пенсію по інвалідності, йому протипоказана важка робота водія та робота, що потребує ідеального слуху, у 2022 році йому проведена операція з встановлення імпланту на правому вусі, також наявні певні проблеми з печінкою. На думку суду вказані проблеми зі здоров`ям відповідача значно обмежують його можливості працевлаштуватися, що однак повністю не позбавляє його можливості працевлаштуватися. З урахуванням наведеного та виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються, на підставі рішення Хустського районного суду від 15 травня 2019 року до 2400 грн. але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на неповнолітню дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Щодо інших позовних вимог про стягнення з відповідача затрат на купівлю одягу на суму 1300 грн., планшет 6647 грн. та лікування сина в розмірі 3403 грн., то у позовній заяві не обґрунтовано підстави пред`явлення таких вимог з посиланням на відповідні норми СК України. Сама позовна заява названа у тому числі і як стягнення додаткових витрат. Порядок та підстави стягнення з батьків додаткових витрат на дитину врегульовано ст. 185 СК України. Так, згідно ч.1 вказаної норми той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З огляду на аналіз статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Так витрати на купівлю одягу на суму 1300 грн. та планшету в розмірі 6647 грн. самі по собі не свідчать, що вони виникли у зв`язку з необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей чи талантів. Відтак суд не знаходить достатніх підстав для стягнення з відповідача указаних додаткових витрат на утримання дітей, а тому у цій частині вимог слід відмовити. Щодо витрат на лікування сина на суму 3403 грн, то з огляду на визнання даної вимоги відповідачем у судовому засіданні, який заявив що згоден заплатити таку суму на лікування сина, така вимога підлягає задоволенню. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., то з цього приводу суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вбачається, що 06.03.2024 року між позивачем та адвокатом Ковач В.С. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат здійснює представництво інтересів клієнта у суді у справі про зміну розміру аліментів та додаткових витрат на дітей. Пунктом 4 даного договору передбачено, що гонорар адвоката становить 2000 грн. Згідно квитанції №49 від 13.03.2024 [PERSON] перерахувала [PERSON] 2000 грн. А отже документально підтвердженим розміром витрат понесених позивачем на правову допомогу є 2000 грн. Твердження представника відповідача у відзиві щодо відсутності доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу спростовується указаною вище квитанцією №49 від 13.03.2024. Сам відзив не містить якогось обґрунтування щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, що могло б слугувати підставою для їх зменшення судом. Таким чином оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання правової допомоги позивачу та їх вартість, яка сплачена позивачем, у зв`язку з чим такі витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial