Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом, вказуючи, що [PERSON] перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, управління соціального захисту населення ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з 29.04.2015 як інвалід армії 3 групи та користувалася пільгами передбаченими Кодексом цивільного захисту України, за адресою: [ADDRESS] . З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою Постановою КМУ від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» запроваджений даний реєстр та Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги». Відповідно до п.2 даного положення, до реєстру вноситься персональна інформація про особу, яка звернулася за отриманням пільги на житлово-комунальні послуги. Пунктом 5 даного положення визначено перелік документів, які особа надає до заяви про внесення відомостей до реєстру. Пунктом 8 даного положення передбачено, що у разі зміни будь-яких відомостей, зазначених в п.2, що потребує коригування включеної до реєстру інформації про пільговика, він повідомляє про це протягом 30 днів уповноваженому органу (до 30 листопада 2022 року включно - структурному підрозділу з питань соціального захисту населення, з 01 грудня 2022 року - органу Пенсійного фонду України). Для призначення пільги, відповідачкою до заяви від 29.04.2015 надано необхідні документи та відповідно до яких було опрацьовано персональну облікову картку за формою «№1-пільга» з відповідним внесенням даних відносно пільговика. Під час формування персональної облікової картки за формою «№1-пільга» відповідачка особисто підписала зобов`язання щодо необхідності повідомлення уповноваженому органу про зміну персональних даних, про що свідчить її особистий підпис на заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг від 29.04.2015. Постановою КМУ від 17.04.2019 № 373 (зі змінами) затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі. Цей порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі пільг на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг. Згідно з ч.4 ст.22 ЗУ «Про міліцію» (зі змінами), працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива в межах норм, встановлених законодавством. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим законом за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному КМУ. Відповідно до ч.5 ст.23 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (зі змінами), на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений ЗУ «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умов і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються КМУ. Пільги на безоплатне забезпечення житлом з опаленням і освітленням за встановленими нормами працівникам міліції, які живуть і працюють у сільській місцевості та в селищах міського типу, а також пільги працівникам міліції по оплаті жилої площі, комунальних послуг і палива з 50-процентною знижкою надаються за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним доходом працівника міліції за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку визначеному КМУ. Згідно з п.4 Порядку № 389 до членів сім`ї пільговика під час надання пільг належать особи, на яких згідно із законодавчими актами, зазначеними у п.2 зазначеного Порядку поширюються пільги: дружина (чоловік), їх неповнолітні діти (до 18 років), неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства І та ІІ групи або особами з інвалідністю І групи; непрацездатні батьки; особа, яка перебуває під опікою або піклуванням пільговика та проживають разом з ним. Пунктом 5 Порядку № 389 встановлено, що до сукупного доходу сім`ї пільговика включаються нараховані: пенсія; заробітна плата; грошове забезпечення; стипендія; соціальна допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішенням органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності; доходи від підприємницької діяльності; допомога по безробіття та інші виплати, що здійснюються фондами соціального страхування. Пільговики, до сукупного доходу сім`ї, яких входять доходи визначені п.5 Порядку № 389 (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сім`ї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 22.04.2015 №796 до складу сім`ї відповідачки входить, окрім неї, чоловік [PERSON] та донька [PERSON] . При цьому відповідачкою не надано декларацію про доходи чоловіка. Пільги на оплату житлово-комунальних послуг [PERSON] надавались щомісяця у грошовій формі (готівковій або безготівковій), незалежно від її доходу, втому числі з 01.10.2019 по 31.12.2019 - в грошовій безготівковій формі, з 01.01.2020 - в грошовій готівковій формі через ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до наданої особистої заяви відповідачки. Надання пільг згідно вимог чинних нормативно-правових актів, які регулюють вказані правовідносини відповідачці здійснювалось протягом всього строку перебування на облік в реєстрі. За результатами опрацювання нарахованих пільг за січень 2020 року - жовтень 2022 року в підсистемі виплати пільг і субсидій у грошовій формі у Центральній системі обліку інформації державної системи соціальної підтримки населення було встановлено, що відповідачка отримує пільги безпідставно і припинено призначення та виплату пільг з жовтня 2022 року. ДСГП вжито всіх заходів досудового врегулювання спору з даного питання, однак це результатів не дало, та станом на дату подання позовної заяви до суду надміру перерахована (виплачена) сума пільг у добровільному порядку відповідачкою не повернута. Просять стягнути з [PERSON] на користь позивача надміру перераховану (виплачену) суму пільг в розмірі 31 879,73 грн та понесені ними судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 10.01.2024 відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов не визнає, мотивуючи тим, що змісту позову взагалі незрозуміло, які саме її неправомірні дії позивач вважає підставою для задоволення позовних вимог, оскільки в описовій та мотивувальних частинах позову є тільки посилання на нормативно-правові акти, якими регламентувалось надання пільг на житлово-комунальні послуги, без зазначення, який саме нормативно-правовий акт вона порушила, в якій частині, та в чому конкретно має вираз це порушення. В її розумінні підставою позову стало те, що вона та її родина користувалась пільгою, яка раніше надавалась колишнім працівникам Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби за хворобою, як це передбачав ЗУ «Про міліцію», в тому числі 50-процентною знижкою за користування житлово-комунальними послугами. З 07.11.2015 втратив чинність ЗУ «Про міліцію» і оскільки з зазначеного часу надання їй пільг вже не було передбачено, відбулося неправомірне нарахування їй позивачем пільг на житлово-комунальні послуги та виникла переплата за період з 01.12.2019 по 30.09.2022 в сумі 31 879,75 грн. Тобто, в її розумінні, ця пільга була неправомірно нарахована у зв`язку з втратою чинності вищезазначеного закону з 07.11.2015 та неповідомлення нею про це позивача. Однак, ці підстави не свідчать про її винні дії, які дають підстави позивачу стягувати з неї вищевказану суму без її згоди на це в судовому порядку. Позивач, відповідно до закону України «Про національну поліцію», п.2,12 «Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї», затвердженого Постановою КМУ від 04.06.2025 № 380, повинен був самостійно припинити надання їй пільги з оплати житлово-комунальних послуг у зв`язку з зміною законодавства щодо скасування її права на отримання вказаної пільги та запропонувати їй звернутись за субсидією для запобігання виникнення боргів по сплаті комунальних послуг і чого позивачем здійснено не було. Таким чином, її вини в тому, що позивачем помилково надавалися їй пільги не має, оскільки ніякої недостовірної інформації, яка стала підставою для призначення пільги вона не надавала і в оману його не вводила, а такою підставою стала недбалість працівників позивача. Крім того, позивачем частково пропущений загальний трьохрічний строк на звернення з позовом до суду. Так, позивач просить стягнути з неї щомісячні суми виплат в період 01.10.2019 включно по 30.09.2022. Водночас, позов поданий до суду у грудні 2023 року, таким чином позивачем пропущено строк позовної давності з 01.10.2019 по грудень 2020 року (а.с.65-66). 23.01.2024 представник позивача Вергун С.І. надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що сума пільги на житлово-комунальні послуги не є заробітною платою або іншими грошовими сумами, надані фізичній особі як засіб існування. Як зазначає відповідачка, їй було відомо про те, що з 07.11.2015 вона втратила право на пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до п.1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію». Сума надмірно перерахованої (виплаченої) пільги є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України та відповідно до ст.1212 ЦК України підлягає поверненню. Як зазначає у відзиві відповідачка, їй було відомо, що вона не має право на пільги, але при цьому їх отримувала. Недобросовісні поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, що можуть у майбутньому порушувати права інших осіб є формою недобросовісності. Відповідачкою було отримано майно без достатньої правової підстави. Щодо пропущеного строку позовної давності, то вважають, що він не пропущений. Згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила… ДСГП виявило порушення (надміру перерахована (виплачена) сума пільг на житлово-комунальні послуги) у жовтні 2022 року та таким чином строк позовної давності (три роки) станом на 15.12.2023 не сплив (а.с.68-70). 25.01.2024 відповідачка [PERSON] надала заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивач хибно вважає, що їй було відомо про те, що з 07.11.2015 вона втратила право на пільги на житлово-комунальні послуги, згідно з законом України «Про національну поліцію». У відзиві вона зробила логічні припущення про такі обставини неправомірності нарахування їй позивачем пільг. Однак, зазначає, що їй стало відомо про це лише 11.11.2022 з повідомлення, направленого їй позивачем. Оскільки, весь час, з моменту подання нею заяви про призначення пільги 29.04.2015 до жовтня 2022 року включно, вона продовжувала отримувати пільгу без перерви, а тому мала законні підстави припускати, що отримує її на законних підставах. Позивач у відповіді на відзив вказує, що сума пільги на житлово-комунальні послуги не є заробітною платою або іншими грошовими сумами, надані фізичній особі як засіб до існування. Однак Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного суду України зазначається, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Тобто, законодавством визначено, що пільги це вид соціальної допомоги, який надається пільговику для забезпечення достатнього життєвого рівня, тобто є засобом до існування і відповідно до ст.1215 ЦК України поверненню не підлягають, а тому просить відмовити у задоволенні позову (а.с.90-91). Представник позивача Вергун С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові, відповіді на відзив та пояснила, що при зверненні відповідачки за отриманням пільг, при внесенні її до реєстру, працівником ДСГП невірно було зазначено категорію, а саме було правильно віднесено відповідачку до категорії «інваліди армії», але не була проставлена позначка, що її інвалідність пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ до яких були прирівняні працівники кримінально-виконавчої служби. Єдиний реєстр отримувачів пільг підпорядкований Міністерству соціальної політики, ДСГП опосередковано мав можливість доступу до нього, але з яких причин не були внесені відповідні корегування, вона не знає. Ця помилка була виявлена у жовтні 2022 році при проведенні перевірки Національною сервісною службою - органом, який здійснює контроль за отриманням пільг та нарахування пільги відповідачці було припинено. Подання декларації про доходи чоловіка, а ні при подачі заяви, ані пізніше від відповідачки не вимагалось. Недобросовісність відповідачки полягає в тому, що їй було відомо про те, що вона втратила право на отримання пільги, однак продовжувала її отримувати. Просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, пояснила, що про відсутність у неї права на отримання пільги вона не знала. З 2015 року, тобто з моменту подання нею заяви до ДСГП на отримання пільг, ніякі її обставини не змінились, склад сім`ї теж. У період з 2015 по 2022 рр. вона отримувала пільги безперервно, то ж вважала, що має право на їх отримання. В жовтні 2022 року отримала лист ДСГП, з якого дізналась, що вона втратила право на пільги. При її зверненні до ДСГП декларацію про доходи чоловіка не вимагали. На момент звернення до ДСГП вона була працівником кримінально-виконавчої служби, тому на неї розповсюджувалися вимоги Закону України «Про міліцію». Про те, що останній втратив силу і вступив в дію Закон України «Про національну поліцію» вона знала, але не вивчала його з точки зору її права на пільги та продовжувала їх отримувати і жодних сумнівів щодо права на їх отримання вона не мала. Просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити по наступним підставам. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, управління соціального захисту населення ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з 29.04.2015 як інвалід армії 3 групи та користувалася пільгами передбаченими, Кодексом цивільного захисту України, за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до позивача нею була заповнена заява про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій вона просила призначити їй компенсацію за оплату електроенергії, газу та центрального опалення житла (а.с.10-12). Відповідно до копії довідки про склад сім`ї № 796 від 22.04.2015, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована відповідачка її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.18). Факт належності відповідачки до категорії осіб, які мають право на отримання пільги на житлово-комунальні послуги підтверджується копією довідки № 15/4-9039 від 26.12.2015, виданої Управлінням державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, відповідно до якої вона є пенсіонером Державної кримінально-виконавчої служби України, та вона та члени її сім`ї мають право на 50-процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива (а.с.17), копією пенсійного посвідчення (а.с.14), копією довідки до акта огляду медико-соціальної комісією серії 10 ААГ № 005419 (а.с.16). Відповідно до копії довідки № 2577 від 29.04.2015, [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ Дніпропетровській області з 29.05.2015 та отримує пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.15). Розмір нарахованої та надміру виплаченої суми пільг на житлово-комунальні послуги підтверджується наданою позивачем інформацією, згідно якої, сума переплати за 2019 рік становить 2 951,33 грн (а.с.30), за 2020 рік - 9 873,44 грн (а.с.31), за 2021 рік - 11 041,58 грн (а.с.32), за 2022 рік - 8013,38 грн (а.с.33), а всього 31 879,73 грн. Факт отримання пільг на оплату житлово-комунальних послуг відповідачкою не заперечується. Згідно копій листів від 24.10.2022, 18.11.2022, 23.01.2023, позивач повідомляв [PERSON] про те, що їй надміру нарахована сума пільг за період з жовтня 2019 по вересень 2022 року на житлово-комунальні послуги на загальну суму 31 879,73 грн та вимагав їх повернення (а.с.19-20, 21-22,23-24). Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Необхідно також звернути увагу, що у рішенні по справі «CAKAREVIC v. CROATIA» (заява №. 48921/13) від 26 квітня 2018 року Європейський суд з прав людини звертав увагу, що у випадку, коли компетентний орган приймає рішення на користь заявника та продовжує здійснювати відповідні платежі, заявник має законні підстави припускати, що отримані платежі є юридично правильними. Також ЄСПЛ підкреслював, що з урахуванням того, що сума, яку отримувала заявниця, була достатньо скромною і витрачена на задоволення основних життєвих потреб, вимога до заявниці про відшкодування суми допомоги, виплаченої помилково компетентним органом, становить надмірний індивідуальний тягар для неї і свідчить про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Крім того, у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п.74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року. Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу», на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), працівникам міліції та членам їх сімей надавалася 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, який визначає механізм надання пільг громадянам у грошовій формі . Відповідно до п.3-1 вказаного Порядку, для призначення пільг пільговики, які перебувають на обліку в Реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), що є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру, або їх законні представники звертаються з відповідною заявою про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу за формою згідно з додатком (далі - заява), до якої додається у разі потреби довідка про наявність у житловому приміщенні пічного опалення та/або кухонного вогнища на твердому паливі: до 30 листопада 2022 року включно - до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (або фактичним місцем проживання - у разі перебування на обліку в Реєстрі за фактичним місцем проживання); починаючи з 1 грудня 2022 року - до органів Пенсійного фонду України. Відповідно до п.18, уповноважені органи мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для надання пільг. Суми пільг, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пільговика або неповідомлення ним уповноваженому органу про зміну обставин, зазначених у пункті 3 цього Порядку, на вимогу уповноваженого органу повертаються пільговиком. Надання пільги припиняється: з причин, що унеможливлюють її надання, зокрема в разі смерті пільговика, втрати права на пільгу, призначення житлової субсидії, - з місяця, що настає за місяцем настання зазначеної події; за заявою пільговика - з місяця, що настає за місяцем її подання, якщо інше не обумовлено заявою. У разі відмови пільговика добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) пільги питання про її примусове стягнення вирішується в судовому порядку. Постановою КМ України № 389 від 04.06.2015 затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Відповідно до п.4 вказаного Порядку, до членів сім`ї пільговика під час надання пільг належать особи, на яких згідно із законодавчими актами, зазначеними у пункті 2 Порядку, поширюються пільги: дружина (чоловік); їх неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи; непрацездатні батьки; особа, яка перебуває під опікою або піклуванням пільговика та проживає разом з ним. Підстави та порядок припинення надання пільг визначено п.14 Порядку, а саме, якщо пільговиком приховано або навмисно подано недостовірні дані про доходи будь-кого із членів сім`ї пільговика, що вплинуло на визначення права на пільги, - з місяця, в якому виявлено порушення; за заявою пільговика - з місяця, що настає за місяцем її подання, якщо інше не обумовлено заявою. Сума пільги, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання пільговиком документів з недостовірними відомостями, повертається ним на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. У разі коли пільговик добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму пільги, питання про її стягнення вирішується у судовому порядку. Судом встановлено, що 29.04.2015 відповідачка [PERSON] звернулась до позивача з метою отримання пільги на житлово-комунальні послуги, при цьому вона заповнила надану позивачем заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, форма якої була встановлена на момент звернення та надала необхідні документи для призначення даної пільги, а посадовою особою позивача було визначено її категорію, як інвалід армії 3 групи. Вимоги позивача про стягнення з відповідачки надміру виплаченої суми пільг на житлово-комунальні послуги обґрунтовані тим, що при подачі заяви на призначення пільги відповідачка не надала інформацію про членів сім`ї, на яких поширюється пільга, однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідачкою позивачу при подачі вищевказаної заяви була надана довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 796 від 22.04.2015, де зазначено, що до складу її сім`ї входить чоловік [PERSON] та донька [PERSON] , а пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідачка продовжувала отримувати після набрання законної сили Законом України «Про національну поліцію», яким не передбачено таке право, внаслідок помилки працівника позивача при визначенні категорії пільговика при призначенні відповідачці відповідних виплат, яка полягала у не зазначені обставини, що відповідачка отримала інвалідність під час проходження служби в органах внутрішніх справ, ця помилка після припинення дії Закону України «Про міліцію» позивачем виправлена не була, що і призвело до продовження виплати відповідачці пільг на житлово-комунальні послуги. Будь-яких допустимих і достатніх доказів того, що відповідачка знала про втрату нею права на вищевказані пільги позивачем не надано, ці твердження представника позивача базуються на припущеннях, а відповідачка вказаний факт заперечує. До того ж, продовження позивачем виплат відповідачці відповідних пільг вже після припинення дії Закону України «Про міліцію», давало останній законні підстави припускати, що отримані нею платежі є юридично правильними. Вказані обставини дають суду підстави для висновку, що відповідачкою будь-якої недобросовісності при зверненні за пільгою на житлово-комунальні послуги та її отриманні допущено не було, нарахування та виплата пільг відповідачці проведені позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки та за відсутності недобросовісності з боку відповідачки, а отже у даному випадку ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, тому помилка, допущена посадовою особою позивача при визначенні категорії пільговика при призначенні відповідачці відповідних пільг не може виправлятися за її рахунок, а відтак підстави для повернення виплаченої відповідачці суми пільг на житлово-комунальні послуги відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог. Крім, того позивач зазначає, що [PERSON] не надала декларацію про доходи чоловіка, однак як вбачається з матеріалів справи декларацію про свої доходи вона також не заповнювала та не надавала, що дає суду підстави для висновку, що позивачем надання цих декларацій не вимагалось. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2 684,00 грн слід віднести на рахунок позивача. На підставі ст.ст.1212, 1215 ЦК України, ст.ст.12, 81, 133, 141, 223, 247, 263-265, 277-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed