Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач звернувся\~до\~суду з\~позовом\~до\~Дружківської міської\~військової адміністрації\~Краматорського району\~Донецької області,\~в\~якому\~просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на частину будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що\~після смерті матері позивача [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді частини будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до Центру адміністративних послуг з метою отримати свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок, проте йому було відмовлено, оскільки він фактично спадщину не прийняв. Разом з тим, після смерті матері він не мав можливості звернутись до нотаріуса з питання прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з 1996 р. по 2003 р. перебував в місцях позбавлення волі, після звільнення він зареєструвався за вищевказаною адресою, де проживав та помилково вважав, що оскільки він з дитинства та в подальшому був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою, є єдиним спадкоємцем, тому фактично прийняв спадщину та у будь-який час зможе отримати свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, надав заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, дійшов до такого висновку. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.06.1989 р. (а.с.5). [PERSON] є власником частини будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.06.1992 р. (а.с.8). [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.09.1991 р., серії [NUMBER] від 22.05.2000 р. (а.с.7). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~витягом з\~реєстру територіальної\~громади (а.с.17). Відповідно до інформації першої Краматорської державної нотаріальної контори № 123/02-14 від 29.02.2024 р., після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , в Дружківській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа № 4/2019, проте спадкова справа до першої Краматорської державної нотаріальної контори не передавалась (а.с.34). Судом не встановлено інших спадкоємців. \~ \~ \~ \~Відповідну до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем першої черги. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~- у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, позивачем доведено суду про неможливість в інший ніж судовий спосіб оформити право власності на спадкове майно, тому, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом, права власності на частину будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved