Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 22 лютого 2024 представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «Дружба 6» про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати. Вимоги мотивовані тим, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 025950, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,014 га, розташованої на території Марківської сільської ради. Відповідно до Договору оренди землі від 17.10.2006 № 225 [PERSON] передав зазначену земельну ділянку в оренду Приватному підприємству «Дружба-6», а пізніше 09.09.2015 та 09.04.2019 уклав з підприємством додаткові договори до договору оренди землі № 225 від 17.10.2006, які є окремими договорами оренди щодо кожної із земельних ділянок. Додаткові договори від 09.04.2019 передбачають, що розмір орендної плати становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки: 1) за оренду земельної ділянки площею 3,708 га з кадастровим номером 5920685700:03:001:0091 13\~954,32 грн. за рік; 2) за оренду земельної ділянки площею 0,306 га з кадастровим номером 5920685700:03:001:0257 122,91 грн. за рік. Орендна плата за користування земельними ділянками сплачується орендарем щорічно в строк до 30 грудня поточного року користування (п. 4.4 додаткових договорів). Строк дії договорів визначено до 31.12.2023 (п. 3.1 додаткових договорів). У порушення умов Договору, відповідачем нараховано, але не виплачено орендну плату за 2022-2023 роки в розмірі 14\~077,23 грн. за кожен рік. Крім того, відповідач порушивши терміни виплати орендної плати та має сплатити пеню в розмірі 6853,55 грн. за період з 31.12.2022 по 16.02.2024 за земельну ділянку площею 3,708 га та 553,89 грн. за вказаний період за користування земельною ділянкою, площею 0,306 га. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 36\~896,43 грн., з яких: 28\~154,46 грн. - орендна плата за користування земельними ділянками за період 2022-2023 роки; пеня -7\~407,44 грн.; 3% річних 533,39 грн., інфляційні витрати 801,14 грн. Представник зазначає, що на адресу відповідача було направлено претензію, в якій ставилось питання про погашення заборгованості по сплаті орендної плати, проте вказана вимога не розглянута та не виконана. Посилаючись на викладені вище обставини, представник позивача просить стягнути з ПП «ДРУЖБА 6» на користь [PERSON] кошти у загальній сумі 36\~896,43 грн., з яких: 28\~154,46 грн. - орендна плата за користування земельними ділянками за період 2022-2023 роки; пеня -7\~407,44 грн.; 3% річних 533,39 грн., інфляційні витрати 801,14 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 23 лютого 2024 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 46). Короткий зміст відзиву на позовну заяву. 04.03.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ПП «Дружба 6» Литвинненко Д.Г. надійшов відзив на позовну заяву, який обгрунтований тим, що підприємство заперечує проти зазначеної позивачем суми заборгованості та витрат адвоката з наступних підстав. Так, позивачем в позовній заяві заявлений до стягнення розмір орендної плати, що вказаний в наданій відповідачем довідці. Однак позивачем не враховано що форма даної довідки не передбачає наявності інформації про нарахований, утриманий і сплачений відповідно до законодавства військовий збір. Орендар із\~нарахованої суми\~орендної плати\~зобов`язаний\~утримати ПДФО\~в розмірі\~18%\~та ВЗ\~в розмірі\~1,5%. ПДФО і ВЗ утримуються та сплачуються під час нарахування орендної плати, тобто станом на день подання відзиву фактично сплачені. Таким чином сума орендної плати за 2022 і 2023 роки до виплати становить 11 332,18 гривень за кожен рік і станом на день подання відзиву вона не виплачена. Представник відповідача зазначає, що позивач для обрахунку пені використовує періоди 09.12.2022 - 26.01.2024 та 15.12.2023-26.01.2024, даний період не зрозумілий відповідачу, однак поряд з тим просять суд застосувати спеціальний строк позовної давності в один рік до вимоги про стягнення пені. Враховуючи, що позивач звернувся з позовною заявою до суду 16.02.2024, та з урахуванням викладеного, вважають, що вимога про стягнення пені підлягає задоволенню частково за загальний період з 16.02.2023 по 16.02.2024, адже позивачем не доведено поважність причин пропуску даного строку і що причиною його пропуску є воєнний стан. Також вважають, що розмір 3% річних становить 533,10 грн, а розмір пені складає 6 501,09 грн (відповідні розрахунки додаються). Стосовно вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. вважають, що дана вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.4.ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним і відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивачем до позову не долучено попереднього розрахунку судових витрат, який має подаватися разом з першою заявою по суті спору. Вважають, що даний спір відноситься до категорії нескладних, тому заявлена до стягнення сума витрат і є неспівмірною, а тому просять зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підставі\~наведеного вище,\~представник просить\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог позивача\~про стягнення\~заборгованості по\~орендній платі та зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката (а. с. 48-53). Позиція сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Даниленко Т.В. не прибули. Остання подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача адвокат Литвиненко Д.Г. у судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву зазначила про розгляд справи без участі представника. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 025950, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,014 га, з яких: 3,708 га ріллі та 0,306 га кормових угідь, розташованої на території Марківської сільської ради (а. с. 31). Право власності позивача на земельну ділянку та право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 29-30). Відповідно до договору оренди землі № 225 від 17 жовтня 2006 та акту прийому-передачі [PERSON] передав в строкове платне користування ПП «Дружба 6» земельну ділянку, загальною площею 4,014 га, в тому числі рілля- 3,708 га з кадастровим номером 5920685700:03:001:0091, сіножаті 0,306 га з кадастровим номером 5920685700:03:001:0257 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Марківської сільської ради, строком на 10 років. Вказаний договір зареєстрований у Білопільському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №308 від 24.01.2007 (а. с. 10-13). 03 вересня 2015 між [PERSON] та ПП «Дружба 6» були укладені додаткові договори до договору оренди землі № 225 від 17.10.2006, згідно яких договір оренди було укладено у новій редакції та погоджено збільшення строку оренди земельної ділянки на 17 років (до 2023), що визначено у п. 3.1 Додаткового договору та орендну плату -7% у п. 4.1 (а. с. 14-19). Крім того, Додатковими договорами, укладеними 09 квітня 2019 між сторонами погоджено у п 4.1 змінену орендну плату у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що становить за користування площею земельною ділянкою 3,708 га 13\~954,32 грн та за користування землею, площею 0,306 га 122,91 грн. (а. с. 20-28). Відповідно до п. 4.4. обох додаткових угод від 09.04.2019 орендна плата за користування земельними ділянками сплачується Орендарем на користь Орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування. Згідно відомостей про доходи [PERSON] , ПП Дружба 6 в грудні 2022 нарахувало плату за користування цими земельними ділянками в сумі 14 077, 23 грн., з них сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 2533, 90 грн. (а. с. 32). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. За змістом статей 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. За положеннями ст. 23 Закону України «Про оренду землі»\~орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Висновки суду. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, тому суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Встановлено, що підписавши договір оренди землі на умовах, які були узгоджені з іншою стороною, сторона виражає волевиявлення та розуміє наслідки. Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18). З урахуванням принципу належного виконання зобов`язання орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату за 2022-2023 роки, як про це домовилися сторони у договорі. Разом з тим, всупереч ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів того, що на даний час орендна плата за вказаний період позивачу виплачена за користування земельною ділянкою загальною площею 4,014 га, в тому числі рілля - 3,708 га з кадастровим номером 5920685700:03:001:0091, сіножаті 0,306 га з кадастровим номером 5920685700:03:001:0257 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Марківської сільської ради, яка належать на праві приватної власності [PERSON] , і були передані ним в оренду ПП «Дружба 6» на підставі договору оренди землі № 225 від 17.10.2006. Згідно із підпунктом 170.1.4 пункту 170.1 статті 170 ПК України доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу: ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1. статті 167ПК України). Згідно із підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Таким чином, умовами договору оренди передбачена орендна плата в розмірі 13\~954,32 грн. та 122,91 грн., що разом становить 14\~077,23\~грн. (п. 4.1 Додаткових Договорів ). На даний час, після утримання та сплати ПДФО і ВЗ, за даними бухгалтерського обліку, загальна сума заборгованості за обома договорами за 2022-2023 роки становить 11\~332,18 грн. за кожен рік, яка визнається представником відповідача у відзиві на позовну заяву. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджену суму заборгованості з орендної плати за 2022-2023 роки у сумі 22 664,36 грн. з урахуванням відрахування ПДФО та військового збору. Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 7 407,44 грн та 3% річних у розмірі 533,39 грн, втрати від інфляції у сумі 801,14 грн. Вказані стягнення розраховані відповідно до сум нарахованої орендної плати з урахуванням ПДФО та військового збору. Але відповідно до п. 4.3 розділу 4 додаткової угоди від 09 квітня 2019 року до договору оренди землі від 17 жовтня 2006 року орендна плата виплачується Орендарем у встановленому п. 4.1. цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного податкового законодавства. Пунктом 4.6. зазначеної вище додаткової угоди передбачено, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, передбачений договором, Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу (а. с. 25 зворотня сторона ). Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частинами 1, 3\~ст. 549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як встановлено судом, у 2022 - 2023 роках розмір орендної плати після відрахування ПДФО та військового збору становить 11 332,18 грн. за кожен рік. Пеня за порушення виплати орендної плати обраховується таким чином: пеня = С x 2УСД x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. У період з 31 грудня 2022 року по 27 липня 2023 року облікова ставка НБУ становить 25,00, тобто сума нарахованої пені за вказаний період становить (11332,18х(2х25:365)х 209:100=3244,42грн. У період з 28 липня по 14 вересня 2023 року облікова ставка НБУ становить 22,00, тобто сума нарахованої пені за вказаний період становить 669,37 грн (11332,18 х (2х22:365)х 49:100=669,37). У період з 15 вересня по 26 жовтня 2023 року облікова ставка НБУ становить 20,00, тобто сума нарахованої пені за вказаний період становить 521,59 грн (11332,18 х (2х20:365)х 42:100=521,59). У період з 27 жовтня по 14 грудня 2023 року облікова ставка НБУ становить 16,00, тобто сума нарахованої пені за вказаний період становить (11332,18 х (2х16:365)х 49:100=486,82грн. У період з 15 грудня 2023 року по 16 лютого 2024 року облікова ставка НБУ становить 15,00, тобто сума нарахованої пені за вказаний період становить 596,10 грн (11332,18 х (2х15:365)х 64:100=596,10). Отже, розмір пені за затримку у виплаті орендної плати за 2022 рік за період з 31 грудня 2022 року по 16 лютого 2024 року становить 5 518,30 грн. Представник відповідача просила застосувати спеціальний строк позовної давності для вимоги про стягнення пені, оскільки позивачкою не доведено поважність причин його пропуску. Проте суд зазначає, що пістав для застосування позовної давності немає, бо відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції Закону №2120-IX від 15.03.2022 (у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, та в редакції Закону №3450-IX від 08.11.2023, що діяв на час звернення позивача з позовом до суду та діє по теперішній час, у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У період з 31 грудня 2023 року по 16 лютого 2024 року облікова ставка НБУ становить 15,00, тобто сума нарахованої пені за вказаний період становить 447,08 грн (11332,18 х (2х15:365)х 48:100)=447,08). Отже, розмір пені за затримку у виплаті орендної плати за 2023 рік за період з 31 грудня 2023 по 16 лютого 2024 року становить 447,08 грн. Тобто, загальний розмір пені за порушення строків\~виплати орендної\~плати за\~2022-2023\~роки становить 5 965,38 грн. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із розрахунком, наданим представником позивача, інфляційні втрати ним розраховано за період з січня 2023 по січень 2024 року включно з основної суми боргу 14 499,65 грн. та становлять 737,13 грн. у 2023 році та 56 грн. 31 коп. за січень 2024 року. Вказана сума розрахована з суми орендної плати з урахуванням ПДФО та військового збору. Разом з цим, інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати орендної плати обраховуються з розміру орендної плати після відрахування ПДФО та військового збору, що становить 11 332,18грн. У грудні місяці 2022 року індекс споживчих цін становив 1,226. Виходячи з розрахунку ((11332,18 x 1,226) 11332,18)/28(кільність днів у місяці))х16 (кількість днів, за які необхідно стягнути кошти), інфляційні втрати за 31 грудня 2022 року становлять 38 грн 06 коп. У 2023 році індекс споживчих цін становить 1,051. Інфляційні втрати розраховуються наступним чином: (11332,18 x 1,051) 11332,18 =577,94 грн. Аналогічно інфляційні втрати розраховуються у січні 2024 року з урахуванням індексу споживчих цін у січні 2024 року, який становив 1,004. Виходячи з розрахунку (11332,18 x 1,004) 11332,18 грн. інфляційні втрати у січні 2024 року становлять 45 грн 33 коп. У лютому місяці 2024 року індекс споживчих цін становив 1,003. Виходячи з розрахунку ((11332,18 x 1,003) 11332,18)/28(кільність днів у місяці))х16 (кількість днів, за які необхідно стягнути кошти) інфляційні втрати за період з 01 по 16 лютого 2024 року становлять 19 грн 43 коп. Тобто, загальна сума заборгованості за інфляційними встратами за період з 31 грудня 2022 року по 16 лютого 2024 року зі сплати орендної плати за 2022 рік становить 680 грн 76 коп. Сума за інфляційними втратами за період з 31 грудня 2023 року по 16 лютого 2024 року зі сплати орендної плати за 2023 рік становить 66 грн 34 коп. Однак представник позивача у своїх розрахунках зазначає, що інфляційні втрати за вказаний період становлять 56,31 грн. Отже стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати саме у розмірі 56,31 грн, тобто в межах позовних вимог відпровідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України. Крім того, позивач просить суд стягнути 3% річних у сумі 492,19 грн, які розраховує з суми заборгованості за орендною платою 14 499,65 грн, тобто з урахуванням ПДФО та військового збору за період 413 днів. Але розрахунок 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2022 рік по договору оренди земельної ділянки за період із 31 грудня 2022 року по 16 лютого 2024 року здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. При цьому, розмір орендної плати становить 11332,18грн., тобто без врахування ПДФО та військового збору. Розмір 3% річних за порушення зобов`язання за цей період становить 384,67 грн (11332,18 x 3 % x 413 : 365 = 384,67). Аналогічно обраховується розмір 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2023 рік за період з 31 грудня 2023 року по 16 лютого 2024 року по договору оренди земельної ділянки та становить відповідно 44,71 грн. Отже, стягненню з ПП «Дружба 6» на користь [PERSON] підлягають 22 664,36 грн. заборгованості з орендної плати, обрахованої з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів, за 2022-2023 роки; 5 518,30 грн. пені за невиплату орендної плати за 2022 рік за період з 31 грудня 2022 року по 16 лютого 2024 року; 447,08 грн. пені за невиплату орендної плати за 2023 рік за період з 31 грудня 2023 року по 16 лютого 2024 року у сумі; 384,67 грн. 3% річних від простроченої суми орендної плати за 2022 рік за період з 31 грудня 2022 року по 16 лютого 2024 року у сумі; 44,71 грн. 3% річних від простроченої суми орендної плати за 2023 рік за період з 31 грудня 2023 року по 16 лютого 2024 року; 680,76 грн. інфляційних втрат за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2022 рік у період з 31 грудня 2022 по 16 лютого 2024 року; 56,31 грн. інфляційних втрат за порушення зобов`язання з виплати оредної плати за 2023 рік у період з 31 грудня 2023 січня по 16 лютого 2024 року, а всього 29 796,19 грн. Також представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1 211,20 грн та 10 000 грн витрат на правничу допомогу. До позову долучені квитанція про сплату судового збору, ордер про надання правової допомоги, виписаний на підставі договору про надання правової допомоги від 18 грудня 2023 року адвокатом Друченко Т.В., акт прийому - передачі наданих послуг від 16 лютого 2024 року, квитанція про оплату правової допомоги від 18 грудня 2023 року на суму 7000 грн. У позовній заяві йдеться про стягнення з відповідача судового збору та 10 000 грн витрат на правничу допомогу (а. с. 37-39, 43). Наявний у матеріалах справи акт приймання-передачі наданих послуг від 16 лютого 2024 року містить перелік виконаних робіт, вартість виконаної роботи, яка становить 7000 грн, хоча договором про надання правової допомоги від 18 грудня 2023 року, укладеним між позивачем та адвокатом Друченко Т.В. (на даний час [PERSON] передбачено, що вказана сума є лише передплатою та становить 70% від загальної суми від угоди. Разом з цим, означений вище акт не містить відомостей про послуги, за надання яких [PERSON] повинен сплатити кошти у сумі 3000 грн після винесення рішення судом першої інстанції, а відтак відшкодувати які повинен відповідач у справі (а. с. 38-39). З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено, що на правничу допомогу він витратив лише 7000 грн, а не 10 000 грн. Стаття 59 Конституції України\~гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначив, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, у судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Відповідно до\~ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 вказаного Закону). Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Відповідно до п. 12 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постановах Верховного Суду від 18.12.2017 у справі №910/4881/18, від 09.11.2022 у справі №127/15014/20 зроблено висновок про те, що суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу лише на підставі клопотання сторони, оскільки обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат (ч. 9\~ст. 139 ЦПК України). Враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, та з урахуванням клопотання відповідача щодо зменшення заявлених витрат на правничу допомогу, суд вважає, що понесені витрати позивачем є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатами обсягом послуг, є явно завищеними та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5 000 грн. Окрім того, відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, розмір судових витрат становить 6 211,20 грн, які складаються з витрат по судовому збору в сумі 1 211,20 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, судові витрати також підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 5 015,93 грн (29 796,19 грн х 100% : 36 896,43 грн х 6211,20 грн : 100% = 5 015,93 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial