Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

24 липня 2023 року на адресу Жовтневого районного суду Миколаївської області за підсудністю з Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла цивільна справа за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди. Позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 28637,31 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № АМ.149462, забезпечений транспортний засіб Volkswagen; [NUMBER] . 20.09.2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen; [NUMBER] , під керуванням страхувальника та транспортного засобу Beijing bj2025f [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05.02.2021 року у справі №477/1741/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ПРАТ СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 56106,19 грн. «Моторне (транспортне) страхове бюро України» несе цивільно-правову відповідальність відповідача, на підставі посвідчення УБД серії [NUMBER] , та в свою чергу здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 27468,88 грн. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 28637,31 грн. Позивач звертався до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте жодної відповіді на адресу позивача не надходило та виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було, тому позивач був змушений звернутися до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся відповідно до положень ст.128, 130 ЦПК України, відзив не подав. Від представника третьої особи надійшли письмові пояснення по справі в яких він просив розгляд справи проводити без його участі. Також зазначив, що МТСБУ здійснено регламентну виплату на користь ПАТ СК «ПЗУ Україна», яка склала 27468,88 грн., що відповідає експертно визначеній сумі матеріального збитку. Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 березня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих позивачем доказів, які містяться у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. У\~ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із матеріалів справи вбачається, що 20 вересня 2020 року близько 11-50 години на автодорозі М-01 сполучення «Київ-Чернігів-Н. Яриловичі» 74 км. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «BEIJING BJ2025F», державний номерний знак [NUMBER] , рухався зі сторони м. Чернігів в бік м. Києва та не вибрав безпечної швидкості руху, у разі виникнення небезпеки для руху не вжив всіх заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого скоїв зіткнення з попереду рухаючимся транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак [NUMBER] , який виконував поворот ліворуч, в результаті чого здійснив зіткнення, чим порушив вимоги пункту\~2.3\~«б»,\~12.1,\~12.3 Правил дорожнього руху\~України. Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05.02.2021 року у справі №477/1741/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у праві відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 19.02.2021 року. Із вищевказаної постанови слідує, що дорожньо-транспортна пригода 20 вересня 2020 року близько 11-50 години на автодорозі М-01 сполучення «Київ-Чернігів-Н. Яриловичі» 74 км. сталася з вини відповідача. Крім того, вказаною постановою встановлено, що в результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно положень ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів АМ № 149462 від 10.03.2020 року, забезпечений транспортний засіб Volkswagen; [NUMBER] . 21.09.2020 року потерпіла [PERSON] звернулася до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування та на виплату страхового відшкодування. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 21.09.2020 року; ремонтної калькуляції № 4403562 від 21.09.2020 року; рахунку страхового відшкодування; страхового акту № UA2020092000019/L01/01 від 22.09.2020 року. Відповідно до страхового акту № UA2020092000019/L01/01 від 22.09.2020 року, загальний розмір страхового відшкодування становить 56106,19 грн. ПРАТ СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 56106,19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 46971 від 24 вересня 2020 року. «Моторне (транспортне) страхове бюро України» несе цивільно-правову відповідальність відповідача, на підставі посвідчення серії [NUMBER] . 27.04.2021 року ПРАТ СК «ПЗУ Україна» зверталося з заявою до МТСБУ про виплату страхового відшкодування на суму 56106,19 грн. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило відшкодування в розмірі 27468,88 грн. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 28637,31 грн. (56106,19 грн.-27468,88 грн.). Позивач звертався до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 28637,31 грн., проте жодної відповіді на адресу позивача не надходило та виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було. Згідно зі ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страховувиплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 п. 1ст.\~988\~ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Пунктом 22.1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно\~ст.\~1187 Цивільного кодексу\~України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.\~993\~ЦК України та ст.\~27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність власника Volkswagen; [NUMBER] була застрахована на момент ДТП в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ПРАТ СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 56106,19 грн., а «Моторне (транспортне) страхове бюро України» несе цивільно-правову відповідальність відповідача, на підставі посвідчення УБД серії [NUMBER] , та в свою чергу здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 27468,88 грн., відтак невиплаченою залишається сума в розмірі 28637,31 грн. (56106,19 грн.-27468,88 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Разом з тим, будь-яких доказів на спростування позовних вимог та їх обґрунтування відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до відповідача про стягнення страхового відшкодування в розмірі 28637,31 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved