Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 15 серпня 2008 року між позивачкою, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб, актовий запис № 394. Від цього шлюбу у них немає дітей, однак, відповідач не дає добровільної згоди на розірвання шлюбу. Подружжя не проживає однією сім`єю з 16 жовтня 2018 року, спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Внаслідок чого у них виникали непорозуміння, сварки, скандали, в результаті чого позивачка втратила почуття поваги та любові до відповідача. Примирення між подружжям неможливе, а подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Ухвало від 21.03.2024 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін 02.04.2024, копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу, позивачу надіслано копію ухвали. 02.04.2024, розгляд даної справи було відкладено у зв`язку з тим, що відповідачу надавалась можливість реалізувати свої процесуальні права, та призначено її розгляд на 22.04.2024. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Матеріалами справи встановлено, що позивач 15.08.2008, [PERSON] та відповідач, [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб, актовий запис № 394. Від даного шлюбу у сторін дітей не має. Відповідач не дає добровільної згоди на розірвання шлюбу, і даний спір не можливо вирішити у позасудовому порядку. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного, і на даний момент, спільне господарство сторонами не ведеться, сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та повага. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1211 грн. 20 коп. і підтверджуються квитанцією слід стягнути з відповідача. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та оплати вартості послуг за оформлення позовної заяви, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved