Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів в якому просив визнати недійсним договір купівлі - продажу частини житлового будинку від 21 червня 2003 року укладений ним із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвою Валентиною Павлівною, зареєстрований в реєстрі за № 1804. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22.12.1960 року віділом реєстрації актів цивільного стану Броварського бюро було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 278. Від спільного подружнього житя в них народились діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також з ними проживала [PERSON] , донька [PERSON] від першого шлюбу. [INFO] його дружина [PERSON] померла. За час шлюбу позивачем і його дружиною було нажите спільне майно, зокрема і житловий будинок за адресою: [ADDRESS] частину якого він успадкував, про що видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Внаслідок хронічного стресового стану через смерть дружини та сильні душевні хвилювання стан його здоров`я почав значно погіршуватись. У 1999 році в нього було виявлено пухлину щитовидної залози та здійснено операцію з її видалення. Після операції позивачу призначено пожиттєво прийом лікарського препарату L-тироксин, побічною дією якого є: - з боку серцево-судинної системи: серцева аритмія (миготлива аритмія, екстрасистолія), тахікардія, стенокардія, відчуття серцебиття, припливи; - з боку нервової системи: головний біль, безсоння, відчуття тривоги, псевдотумор мозку, тремор; - з боку травного тракту: блювання, діарея, зменшення маси тіла; з боку шкіри та кістково-м`язової системи: підвищена потовиділення, м`язова слабкість та судоми; до компонентів препарату можуть спостерігатися алергічні реакції на шкірі. Також після прийому лікарських засобів стан його здоров`я погіршився. Через сильні головні болі, короткочасну втрату свідомості, безсоння, розбитість, швидке виснаження, аритмію, постійне почуття тривоги, він неодноразово звертався до медичних закладів. Вище зазначені симптоми не давали йому змоги усвідомлювати значення своїх дій та в свою чергу призвели до низького психо-емоційного стану. Зокрема, в червні 2003 року, він звертався зі скаргами на свій стан здоров`я до невролога, ендокринолога та хірурга. 11 червня 2003 року в нього було діагностовано гіперплазію простати, нейрогенний сечовий міхур та астеноневротичний розлад. У 2003 році позивач мав намір укласти договір довічного утримання з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В силу свого віку, стану здоров`я, відсутності знань та досвіду щодо порядку оформлення договору довічного утримання та відчуження нерухомого майна за ним позивач не мав можливості вирішувати організаційні питання необхідні для укладення вищезазначеного договору. Тому, оскільки відповідачі є його дітьми та через його безумовну довіру до них вирішенням організаційних питань та оформленням договору займалися вони. Підписуючи договір, він був цілком впевнений, що укладає договір довічного утримання з відповідачами, вважав, що у ньому передбачені всі ті умови, про які він із дітьми домовлялися, зазначені права та обов`язки сторін, текст договору він не читав, незважаючи на те, що формально в ньому про це вказано, бо його тодішній стан здоров`я не дозволяв йому адекватно сприймати подібну інформацію. Після підписання оспорюваного договору позивач продовжував виконувати усі повноваження, як власник будинку, фактично проживав в ньому, сплачував комунальні послуги та відповідні податки, а відповідачі деякий час піклувалася про нього. 27.04.2017 року через перелом хребта йому було здійснено складну операцію, він потребував догляду та допомоги відповідачів. 10.12.2018 року позивачу було здійснено операцію по видаленню пухлини простати. 07.10.2020 року було здійснено операцію по видаленню катаракти. Також, у 2020 році у нього було виявлено мегалобластну анемію (передраковий стан ). Крім того, позивач має ряд хронічних захворювань, зокрема: анемію, захворювання почок 3 ступеню, хронічний пієлонефрит. Однак, протягом останніх років, незважаючи на суттєве погіршення стану його здоров`я [PERSON] не хотіла надавати йому допомогу, тому він вирішив прокунсультуватися у юристів щодо можливості розірвання договору довічного утримання з нею. Відповідно до інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що він не являється одноособовим власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та що ймовірно частина житлового будинку перейшла до відповідачів за договором купівлі-продажу, який зареєстровано в реєстрі за № 1804, приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвой В.П. 22.04.2021 р. позивачем було направлено до приватного нотаріуса Лазарєвой В.П. заяву з проханням надати копію договору. 12.05.2021 р. приватним нотаріусом надано копію договору купівлі-продажу з якого позивачу стало відомо, що: 21.06.2003 р. приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвой В.П. було зареєстровано договір купівлі-продажу частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого позивач, [PERSON] продав 2/5 частини будинку - [PERSON] , 1/10 частину - [PERSON] та 1/5 частину - [PERSON] . Відповідно до умов договору продаж житлового будинку вчинено за 28403 гривень, що еквівалентно 5255 дол. США на той час. Слід зазначити, що жодних коштів від відповідачів за договором купівлі-продажу позивач не отримував та до квітня 2021 року вважав себе одноособовим власником житлового будинку. Також, зазначена в договорі вартість частини житлового будинку не відповідала та не відповідає ринковій вартості. Площа житлового будинку, частина якого була продана за оспорюваним договором становить 106,8 кв.м. Загалом за договором продано було 7/10 частини житлового будинку, що становить 74,7 кв.м. Згідно статистичних даних, осередкована вартість спорудження житла в розрахунку на 1 кв.м. в Київській області, станом на 2003 рік становила 1456,00 грн. Тобто, реальна вартість будинку мала б складати більше 108850, 56 грн. Оскільки, на момент укладення договору позивачу було 67 років і через стан свого здоров`я він потребував догляду і сторонньої допомоги, він уклав оспорюваний за предметом позову правочин, вважаючи його договором довічного утримання. Договір було укладено під впливом помилки, тому він має бути визнаний судом недійсним. Таким чином підставою звернення до суду позивач зазначив, що укладення договору купівлі-продажу не відповідало внутрішній волі позивача, вказаний договір укладено під впливом помилки щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, а тому відповідно до вимог чинного законодавства договір купівлі-продажу від 21.06.2003 р. зареєстрований в реєстрі за № 1804 має бути визнаний судом недійсним. 11 червня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 01 жовтня 2021 року. 30 вересня 2021 року до суду надійшов відзив від [PERSON] , в якому вона просила відмовити в задоволенні позову. Посилалась на те, що в задоволенні позову в повному обсязі має бути відмовлено через його безпідставність, необґрунтованість, а також через те, що даний позов не підкріплений належними доказами і ґрунтується виключно на неправдивих твердженнях позивача, без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору та бажанні отримати незаконну матеріальну вигоду. Її батько [PERSON] проживав і проживає у будинку по [ADDRESS] , так як йому належить частка будинку. До виходу на пенсію, [PERSON] , працював на риболовецькому судні у м.Клайпеда в Литві. Приблизно у 2000 році батько з настанням пенсійного віку повернувся до України, додому. Маючи на теперішній час литовське громадянство і достойний розмір пенсії. Приблизно в 2002 році [PERSON] , уклав шлюб з [PERSON] , яка молодше його на 24 роки. В 2002 році його дружина [PERSON] перейшла жити разом з [PERSON] , до них в будинок, де почалися сварки та побутові конфлікти. Через надмірне вживання алкоголю, [PERSON] підбурювала батька на вчинення постійних сварок. До лікарів [PERSON] , може і звертався, через те, що в силу свого віку мав і має вікові хвороби. Доказу про те, що останній потребував стороннього догляду [PERSON] , суду не надав. Життя стало неможливим, постійні чвари примусили їх звернутися до батька з проханням купівлі часток у будинку. Звертає увагу суду на те, що будинок [ADDRESS] належав їх мамі [PERSON] , яка померла [INFO] . Мама захворіла у 1992 році на онкохворобу. Весною 1993 року в Інституті онкології у м.Києві мамі провели операцію (видалили молочну залозу). Батько навіть не приїхав на поховання до мами, а тому твердження, що він тяжко переживав смерть мами є необгрунтованими. [PERSON] , лише приїхав у м. Бровари, коли вони його сповістили про критичний стан їх мами. Він приїхав і привіз додому нотаріуса, яка посвідчила заповіт, котрим мама, яка на той час втратила зір, заповідала все майно [PERSON] . Батько погодився на відчуження часток будинку [ADDRESS] . Так, 21 червня 2003 року у приватного нотаріуса Лазарєвої В.П. був укладений договір купівлі-продажу частин будинку. За вказаним договором, [PERSON] продав, а купили [PERSON] -2/5 частини, [PERSON] - 1/10 частини, [PERSON] - 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] . 20 вересня 2003 року був укладений договір дарування між [PERSON] та [PERSON] , котрим [PERSON] подарував [PERSON] 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Цього ж дня, 20 вересня 2003 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 1/10 частину житлового будинку [ADDRESS] . В подальшому, 17 листопада 2003 року [PERSON] подарувала [PERSON] 3/100 частини вказаного вище будинку. На даний час за [PERSON] зареєстровано - 3/10 частини будинку; за [PERSON] - 33/100 частини будинку; за [PERSON] - 37/100 частини будинку [ADDRESS] . В 2006 році вона, [PERSON] звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Державне комунальне підприємство ?Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації?, приватний нотарус Броварського міського нотаріального округу Лазарєва Валенитина Павлівна, [PERSON] про визнання права власності на 41/100 частин будинку [ADDRESS] . Позовна заява була зареєстрована 15 листопада 2006 року. В квітні місяці 2005 року позивач, [PERSON] звертався до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Броварської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Броварський міський відділ земельних ресурсів про визнання незаконними рішень Броварської міської ради та недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. Даний позов свідчить про те, що ще в 2005 році позивач знав і розумів , що згідно договору купівлі-продажу від 21 червня 2003 року він продав 2/5 частини будинку [ADDRESS] [PERSON] , 1/10 частини будинку - [PERSON] , 1/5 частину будинку - [PERSON] . До суду про визнання договору купівлі-продажу недійсним не звертався, тому твердження позивача про те, що він не знав не грунтується на доказах. Окрім того на позовну заяву [PERSON] про визнання права власності, [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про зміну договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання недійсним окремих частин правочину. Позовна заява датована 01 липня 2007 року і підписана власноручно [PERSON] . Твердження позивача, що до квітня 2021 року він вважав себе одноособовим власником не є правдивими. Позивач навмисно вводить суд в оману. Так, позивач разом із відповідачем [PERSON] вже тривалий час не допускають її до свого помешкання. Разом домовившись ще й з її братом, [PERSON] , який вже дуже багато років проживає в Литві, вони вирішили позбавити її власності. Проблеми із сетрою, [PERSON] почалися давно. У зв`язку з фінансовими труднощами, [PERSON] була змушена виїхати за кордон на заробітки. Скориставшись її відсутністю, сестра вирішила відібрати у неї частину будинку по [ADDRESS] , мабуть сподіваючись на те, що до України [PERSON] не повернеться. Замість того, щоб добудувати вихід зі своєї частини будинку, згідно домовленісті у нотаріуса, вона захватала всю частину будинку [PERSON] . В 2015 році [PERSON] вийшла заміж і поїхала до Хорватії до чоловіка, плануючи згодом повернутись в свій дім з чоловіком. Однак, вона розуміє, що [PERSON] налаштувала батька звернутися до суду з позовом та те, що позовні вимоги зі сторони [PERSON] будуть визнані в повному обсязі. Слід вказати, що в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення (№ 361/7965/21). 18 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач звернув увагу суду на те, що відповідач [PERSON] у своєму відзиві намагається виставити його перед судом як нікчемного чоловіка та батька, викладаючи у процесуальному документі неправдиві відомості, які заздалегідь направлені на те, щоб сформувати у суду негативне ставлення до позивача як до людини. 24 жовтня 1994 року дружина позивача, [PERSON] , померла від хвороби. Позивач в той час був у морі, йому надійшла телеграма. Він терміново надіслав дітям 400 доларів на поховання матері, але сам не встиг приїхати, щоб провести її в останню путь. У 2000 році позивач досяг пенсійного віку та вийшов на пенсію. Пенсійне забезпечення, яке він отримував, він роздавав своїм дітям, які потребували грошей, і відповідачці зокрема. Його діти продовжували брати у нього гроші, за це він міг розраховувати на їх увагу до себе і спілкування. Крім того, на той час позивач почав хворіти, пережив операцію по видаленню щитовидної залози, потребував догляду, контролю за його станом і своєчасним вживанням ліків та гормональних уколів. Зважаючи на ставлення відповідача [PERSON] до нього, вбачаючи, що увагу та догляд його дітей він може отримати лише даючи їм якісь матеріальні блага, він висловив синові [PERSON] свої побоювання, що діти залишать його у похилому віці і хворого на самоті. Вони дійшли згоди укласти договір довічного утримання, оскільки, як позивачу пояснив син, відповідач [PERSON] , саме такий договір надаватиме йому якісь гарантії того, що його не покинуть одного вмирати у старості. Зважаючи на післяопераційний стан, він перебував у залежності від своїх дітей через стан здоров`я. Таким чином, ним було прийнято рішення укласти договір довічного утримання, про який йому розказав його син. Так, він планував розподілити свій будинок між тими дітьми, які залишилися в ньому проживати. Як і чому його діти змінили своє рішення та вирішили оформити розподіл будинку між собою у спосіб укладення договору купівлі-продажу, а не договору довічного утримання, йому невідомо. 09.04.2004 року позивач одружився із [PERSON] , яку привела до його будинку відповідач [PERSON] . Проте, подружнє життя не склалося. Щодо судової справи, на яку посилається відповідач [PERSON] у своєму відзиві. З цього приводу зазначає, перебуваючи постійно під впливом медичних засобів, які йому було призначено пожиттєво у зв`язку із видаленням щитовидної затози, а також ліків, які йому необхідно було приймати від хвороби нирок, він не зважав на те, чим займаються його дорослі діти. Нажаль, необізнаність позивача та юридична неграмотність поставила його у таке становище, коли він в повному обсязі залежав від своїх дітей і робив те, що вони йому наказували, не розуміючи по суті наслідків своїх дій. З 2012 року відповідач [PERSON] не проживала разом із позивачем у будинку, вийшла заміж за оголошенням за громадянина Хорватії . У 2021 році його стан здоров`я значно погіршився, його діти припинили доглядати за ним та піклуватися про його здоров`я. Позивача це почало непокоїти, і він підняв питання, що відповідачі зобов`язані доглядати його відповідно до договору довічного утримання, як вони і домовлялися, адже своє зобов`язання він виконав - розподілив між ними свій будинок. Крім того із-за кордону повернулася відповідач [PERSON] , повідомила, що збирається продати свою частину будинку. Його донька [PERSON] прийшла із невідомо особою до будинку, яка здійснила фотозйомку кімнат будинку, фасаду, майна, розташованого у кімнатах; намагалася інсценувати, ніби він не дозволяє їй проживати у належній їй частині будинку. Наслідком такої поведінки відповідача стало подання позовної заяви про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, на яку вона посилається у відзиві. З цього приводу зазначає, що у справі про усунення перешкод у користуванні майном предмет спору відсутній, оскільки він не проти, щоб донька проживала з ним. Він наполягає на тому, що мало місце нерозуміння суті спірного правочину з його боку з підстав, описаних ним у даній відповіді на відзив. 28 грудня 2021 року до суду надійшли пояснення [PERSON] . Відповідач [PERSON] зазначає, що [PERSON] у відзиві надала недостовірну інформацію. Відповідач [PERSON] зазначила, що у 1992 році їх мати захворіла на онкохворобу. Батько все робив, щоб вилікувати її. Весною 1993 року батько відвіз мати у лікарню рака на [PERSON] , де їй зробили складну операцію по видаленню онкологічной пухлини 4 стадії. Професор батьку сказав що вже пізно, пішли метастази. Восени 1993 року мати поїхала проводжати батька на роботу в Прибалтику. Весною 1994 року батько прийшов з рейсу, приїхав додому і був поряд з мамою до 12 жовтня 1994 року. Відповідач зазначила, що [PERSON] постійно був біля дружини, оплачував лікування, хіміотерапію, обстеження. [INFO] їх мати померла. Після смерті мами, Неоніла поїхала у м.Севастополь із сім`єю на постійне проживання. З того часу вона зі своєю донькою [PERSON] почали жити в будинку. Відпоідач зазначила, що [PERSON] постійно влаштовувавла скандали у будинку. Також відвпоідач [PERSON] зазначила, що батько постійно утримував фінансово їх із сестрою та онуків, оплачував всі рахунки по будинку. [PERSON] та сестра [PERSON] почали їздити в Прибалтику по черзі та зустрічати його з рейсу. Вони везли додому гроші, англійську техніку, продукти, та інші речі. В 2000 році батько [PERSON] , вийшов на пенсію після операції по видаленню щитовидної залози, але і далі продовжував утримувати [PERSON] та допомагав матеріально [PERSON] 2003 батько повідомив їй, що хоче оформити будинок на її брата [PERSON] уклавши договір довічного утримання, тому вони із [PERSON] також попросили виділити їм кімнати у будинку уклавши і з ними такий договір. Відпвоідач зазначила, що до підписання договора, вона [PERSON] , його дружина [PERSON] , [PERSON] зібралися за столом і вирішили оформити договір довічного утримання за їх обіцянку доглядати батька в старості. Вирішили, що [PERSON] дістанеться частина будинку з комунікаціями, а [PERSON] та [PERSON] по кімнаті, а батько залишить собі свої кімнати. Всім процесом по оформленню документів повинен був займатися [PERSON] , але займалась оформленням [PERSON] Батько повністю довірився їм і у справи не втручався. В свою чергу вона довірилась [PERSON] , як старшій сестрі, так як постійно була зайнята дітьми. Перед підписанням договору, [PERSON] повідомила [PERSON] , що буде оформлений договір куплі-продажу, але батьку про це не сказали. Відповідач зазначила, що 21 червня 2003 року при підписанні договору вона [PERSON] нічого не повідомила. Батько просто підписав договір такм де вказати, напевно розраховуючи, що підписує договір довічного утримання. Відразу після підписання договору [PERSON] змінила своє відношення до батька на негативний. У 2004 році батько одружився вдруге на [PERSON] . Вона проживала не далеко біля їх будинку, і коли приходила в їх будинок завжди вела себе виховано та спокійно. У 2013 році [PERSON] познайомилася в інтернеті з чоловіком з Хорватії, та поїхала на постійне проживання до нього. У 2016 році свої речі з будинку вона вивезла для вселення квартирантів, а із [PERSON] перестала спілкуватися. На весні 2021 року [PERSON] почала попереджати всіх рідних і знайомих що буде продавати частку будинку по дарчій, а її кімнати замурує, залишить її та її дітей без комунікацій, світла, води, тепла. 31 липня 2021 року [PERSON] повернулась на Україну. 10 серпня 2021 року до будинок прийшла зі своїм адвокатом, так як не змогла продати свою частку у будинку, оскільки той під забороною. Відповідач [PERSON] наголосила на тому, що [PERSON] , не купувала за гроші у батька приміщення, а батько вважав, що уклав договір довічного утримання. 10 січня 2022 року до суду надійшов відзив [PERSON] , в якому він зазначив, що у його батька у 1999 році була виявлена пухлина щитовидної залози та він здійснив операцію по її видаленню. Однак від прийому ліків його стан здоров`я не покращувався, тому він хворіє і по даний час. У 2003 році його батько вирішив укласти договір довічного утримання із своїми дітьми, а саме ним [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Укласти договір по догляду запропонував батьку він, але займалась питанням його оформлення його старша сестра [PERSON] . Оскільки організаційними питаннями з приводу укладення договору займалася [PERSON] , тому був укладений договір купівлі-продажу будинку, який батько не читаючи підписав. Саме тому у прохальній частині позову, його батько, [PERSON] , просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21.06.2003 року укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відпвоідач [PERSON] зазначив, що батько [PERSON] , працював в Литві м. Клайпеда моряком з 1970 року по 2000 рік до виходу на пенсію. Всі роки він фінансово утримував їх із сестрами. Всі гроші, які батько заробляв, йшли на їх виховання, освіту та домашні потреби. Коли всі діти одружилися, також продовжував їм допомагати у всьому. В 1993 році його мамі була зроблена операція по видаленню злоякісної пухлини та метастазів 4 стадії. В цей час поруч були всі діти, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та їх батько [PERSON] . Восени 1993 року мама поїхала в Литву зустрічати батька з рейсу. Відпочила деякий час в м.Клайпеді та приїхала додому з грошима та рибною продукцією. Їхавши на роботу, батько [PERSON] , завжди залишав маму на нього. Разом з мамою в будинку постійно проживали його бабуся [PERSON] та старша сестра [PERSON] зі своєю сім`єю і весь час мама була під їхнім доглядом. Весною 1994 року батько [PERSON] , приїхав з роботи і постійно був з мамою до 12 жовтня 1994 року. В цей час хвороба почала прогресувати. Батько [PERSON] , відвіз маму в лікарню ?Раку? на [ADDRESS] . Пройшли курс лікування, обстеження, хіміотерапії. Фінансував мамине лікування тільки батько [PERSON] , бо ні в кого з близьких такої суми грошей не було. [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] терміново надіслав батьку телеграму і він вислав 400 доларів на поховання. Після поховання [PERSON] приїжджала в батьківський будинок та продовжувала деякий час влаштовувати скандали. Старша сестра [PERSON] може підтвердити його слова, оскільки на той час проживала в будинку. У 2000 році батькові зробили операцію по видаленню щитовидної залози. [PERSON] та його товариш [PERSON] були поруч біля нього. [PERSON] зазначив, що для того щоб батьку було спокійніше та він мав підтримку в старості [PERSON] запропонував йому укласти договір довічного утримання. Батько [PERSON] , хотів переписати на нього весь будинок, але вже почали проживати в будинку одна [PERSON] , син [PERSON] проживав у бабусі в м.Києві, та [PERSON] зі своєю сім`єю, чоловіком та 2 дітьми. І вони також попросили щоб батько відписав їм по кімнаті. Документами займалася [PERSON] , так як [PERSON] був занятий роботою, а [PERSON] дітьми. [PERSON] проконсультувалась зі знайомими юристами, оповістила відповідача по телефону, що буде укладати договір купівлі-продажу. [PERSON] розповідала, що так буде краще для всіх, та що вона буде доглядати за батьком довічно. 21.06.2003 року [PERSON] приїхав до нотаріуса підписав договір. За договір купівлі-продажу розмови навіть не було. Ніхто грошима не розраховувався, мови за гроші навіть не було, а батько вважаючи це договором довічного утримання підписав навіть не читаючи, оскільки беззаперечно довіряв їм як своїм дітям. Так як грошей ніхто нікому не передавав, то батько навіть нічого не помітив. Після підписання [PERSON] почала просити щоб [PERSON] їй подарував свою частку. Він не планував проживати в батьківському будинку, тому вирішив подарувати свою частку будинку [PERSON] про що далі дуже пошкодував. [PERSON] не знав як правильно вчинити по відношенню до своєї сім`ї, оскільки не хотів псувати відношення ні з батьком ні з сестрою. Відразу як він подарував свою частку будинку [PERSON] , вона змінила своє відношення до батька [PERSON] , відразу ж почала наводити наклеп та розповідати неправду про батька, також почала придумувати неправдиві історії, які виставляли батька з негативної сторони. [PERSON] почала обманювати всіх рідних і знайомих про те, що вона купила пів будинку у батька. В травні 2004 року його батько одружився вдруге. Восени [PERSON] вигнала батька [PERSON] з його ж будинку. Не давала йому спокійно проживати, замурувала двері в його кімнату. У батька не було іншого виходу з кімнати як тільки через вікно. Не сповістивши батька [PERSON] залишила його без комунікацій, а саме води, світла, доступу до туалету та до кухні. В таких умовах він прожив до 2006 року. [PERSON] бачив всю цю ситуацію, він жалкував, що батькові нічого не казав і не пояснював та карав себе, що так вчинив. Зрештою, він знайшов адвоката, який займався справами батька, у тому числі готував та подавав до суду всі необхідні документи. У 2012 році [PERSON] по оголошенню знайшла чоловіка в Хорватії. Вийшла за нього заміж, та попередила, що буде продавати частину будинку, бо їй потрібні гроші. У відзиві [PERSON] також пише про те, що її начебто не допускають жити в батьківському домі. Відповідач стверджує, що її слова цілковита не правда. Підсумовуючи вище викладене, [PERSON] зазначив, що він повністю визнає позовні вимоги свого батька [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 21.06.2003 року, який укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Броварського округу Лазарєвою Валентиною Павлівною, зареєстрований в реєстрі за № 1804. 23 лютого 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольнити, пояснення надали аналогічно викладеним у позовній заяві та відповіда на відзив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечила та просила відмовити, пояснення надала аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Відповідач [PERSON] та його представник, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду заяву, в якій позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Свідок [PERSON] пояснила, що знає цю сім`ю більше 40 років, вони жили в будинку тещі, а свідок знімала в них квартиру, це було 1980-1988 роках. В ці роки [PERSON] у будинку не проживала. [PERSON] вимагала у матері [PERSON] , щоб та перед смертю переписала будинок на неї. У 1994 році [PERSON] померла. У домі залишились проживати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У 2000 році [PERSON] вийшов на пенсію, у 2003 році підписав договір довічного утримання. У 2005 році [PERSON] одружився і в тому ж році він дізнався, що один із дітей переофрмив землю. У 2010 році [PERSON] поїхала до Італії на 3 роки. В 2013 році вийшла в Італію заміж. А в 2021 році приїхала додому та сказала, що буде продавати будинок. Свідок [PERSON] пояснив, що з 2001 року одружений на [PERSON] , але нічого не знає та не пам`ятає які були домовленості з приводу будинку між [PERSON] та дітьми. Свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] з 2000 року. У 2003 року свідок знає зі слів позивача, що він домовився з дітьми про договір довічного утримання і за це відчужив їм частини будинку. У 2005 році за умовами договору [PERSON] треба було добудувати до своєї частини будинку окремий вхід. Свідок [PERSON] пояснила, що у 2003 році на початку літа до неї звернулась [PERSON] , щоб позичити гроші, бо батько зібрався одружуватися, вона хотіла викупити частину будинку, свідок дала їй 5000 доларів, після того [PERSON] зі своєю сестрою проживали там, вони все мірялись у кого більша половина у кого менша. [PERSON] запропонувала купити Ларисі квартиру і [PERSON] приїхала до свідка і сказала, що [PERSON] пропонує купити їй квартиру і взяти на [PERSON] кредит, свідок її відмовила, порадивши, щоб [PERSON] або її чоловік взяли на себе кредит, але вони так не захотіли. Свідок повідомила, що [PERSON] постійно працювала і в неї був один чоловік. В цій сім`ї завжди були сварки і недомовленості, декілька раз [PERSON] звертався до неї, щоб позичити гроші, але свідок йому відмовила. [PERSON] часто позичав гроші у [PERSON] , бо у нього було конфісковано майно. Коли [PERSON] виїхала з будинку, вона закрила свою кімнату, а по поверненню застала там проживаючою доньку своєї сестри [PERSON] , а багато речей [PERSON] були знищені через це були скандали. В основному спори були між [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] сказала, що пустить в свою кімнату квартирантів. Коли [PERSON] перестала давати гроші [PERSON] , з`явився цей позов. Коли батько брав гроші, він розумів за що він брав гроші, за все платила [PERSON] у нотаріуса. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною тіткою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Конфлікти в даній сім`ї почалися після хвороби матері [PERSON] . [PERSON] проживала тоді в Харькові, в неї була мала дитина, вона сиділа біля матері вдень, а доньки свідка вночі. Нона приїхала тоді, коли матір вже поховали, пояснила, що її не пустив чоловік, бо у мами був рак. І почалися сварки, [PERSON] проживала на другому поверсі, але [PERSON] її звідти вигнала, але потім сестри примирилися. Їх батько [PERSON] не приїхав на поховання дружини. [PERSON] завжди працювала, і не така як про неї говорять в сім`ї. Батько одружився на їх подрузі і хотів продати будинок, [PERSON] заплатила йому кошти. Коли сестра свідка, дружина позивача помирала, вона не бачила, позивач привів нотаріуса і дружина підписала заповіт тільки на нього. Він захотів продати будинок, а дівчата не підписали. Тоді вони залишились проживати там, сварки між дівчатами були. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, свідків, встановивши обставини у справі, виниклі правовідносини, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено, що 22.12.1960 року віділом реєстрації актів цивільного стану Броварського бюро було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 278. Сторонами не заперечувалось, що від спільного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народились діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності від 08 червня 1995 року виданого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Лазарєвою В.П. Фурамн успадкував від померлої [INFO] дружини [PERSON] частку в сумісному майні подружжя, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] на підставі договору про виділення у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинкуна підставі особистої власності, посвідченого Броварською державною нотаріальною конторою 24 травня 1965 року за № 28, зареєстрованого в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризації від 20 травня 1974 року за № 3938. 08 червня 1995 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ромасенко Н.Ф. зареєстрованого в реєстрі за № 702, про те, що він є спадкоємцем визначеного у заповіті майна [PERSON] померлої [INFO] , а саме житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] на підставі договору про виділення у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинкуна підставі особистої власності, посвідченого Броварською державною нотаріальною конторою 24 травня 1965 року за № 28, зареєстрованого в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризації від 20 травня 1974 року за № 3938. Право власності на частину вказаного будинку зареєстровано за [PERSON] у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації 13 червня 1995 року. 21 червня 2003 р. між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладений договір купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвой В.П., зареєстрований в реєстрі за №1804. Відповідно до цього договору [PERSON] продав частину будинку без надвірних будівель за [ADDRESS] - [PERSON] 2/5 частини, 1/10 частину - [PERSON] та 1/5 частину - [PERSON] . В п. 1 вказаного договору зазначено, що в конкретне користування [PERSON] - переходять, приміщення позначені на плані цифрами: 1-1 тамбур корисною площею 5,3 кв.м., 1-2 - вітальня корисною площею 18,0 кв.м., 1-3 кухня корисною площею 8,7 кв.м., 1-4 санвузол корисною площею 5,5,кв.м., 1-9 сходова корисною площею 2,2 кв.м., 1- 10 житловою площею 27, 2 кв.м. В конкретне користування [PERSON] переходять приміщенння, позначені на плані цифрами: 1-11 житловою площею 23,1 кв.м. В конкретне користування [PERSON] переходятьприміщення, позначені на плані цифрами: 1-7 житловою площею 16,8 кв.м., 1-8 житловою площею 10,9 кв.м. У п. 2 договору зазначено, що продаж житлового будинку вчинено за 28403 гривень, як іпокупці передали, а продавець прийняв готівкою під час оформлення цього договору. Підписання цього договору будесвідчити про те, що розрахунки зха частину будинку здійсненні повністю та про відсутність претензій до покупців по оплаті з боку продавця. Також у договорі зазначено, що правові наслідки укриття розміру дійсної продажної ціни відчужуваного майна покупцеві та продавцеві нотаріусом роз"яснено. В п. 3 договору зазначено, що відповідно до відомостей, викладених у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Броварським міжміським бюро технічної від 19 червня 2003 року за № 811892, вартість житлового будинку, частина якого відчужується, становить 28403 грн. В п. 6 договору ствердужвалось сторонами про те, що цей договір укладається не про людське око, не приховує іншу угоду і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що у 2006 році у провадженні Броварського міського суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності, а також зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зміну договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання недійсним окремих частин правочинів. Зустрічний позов був поданий 01.07.2007 року. Також, 08 квітня 2005 року [PERSON] звертався до Броварського міськрайонного суду Київської області до Броварської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи Броварський міський відділ земельних ресурсів про изнання незаконними рішень Броварської міської ради та недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки. 15 травня 2007 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності - відмовлено. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності - відмовити. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зміну договору купівлі- продажу житлового будинку та визнання недійсними окремих частин правочинів задоволено у повному обсязі. Поновлено термін позовної давності. Внесено зміни в договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 21.06.2003 р. за реєстровим номером 1804 в частині, що стосується конкретного користування, а саме: абзац четвертий пункту 1 договору викласти в такій редакції: ?В конкретне користування [PERSON] переходять приміщення, означені на плані цифрами: 1-1 тамбур корисноюндощею 5,3 кв.м., 1-2 вітальня корисною площею 18,0 кв.м, 1-9 сходова корисною площею 2,2 кв.м, 1-10 жиловою площею 27,2 кв.м". Пункт 1 договору доповнити абзацом сьомим такого змісту: "В конкретному користуванні [PERSON] залишаються приміщення, позначені на плані цифрами: 1-3 кухня корисною площею 8,7 кв. м., 1-4 санвузол корисною площею 5,5 кв.м., 1-5 кімната житловою площею 15,1 кв.м., 1-6 кімната житловою площею 13,7 кв.м." Визнати недійсним останній абзац пункту 1 договору дарування від 20.09.2003р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т. і зареєстрований за реєстровим № 2382. Визнати недійсним останній абзац пункту 1 договору дарування від 20.09.2003р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т., і зареєстрованим за реєстровим № 2385, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] звільнити займану нею кухню площею 8,7 кв.м., позначену на плані цифрами "1-3", та санвузол площею 5,5 кв.м, позначений на плані цифрами "1-4". У вказаному рішенні зазначені підстави звернення із зустрічним позовом, [PERSON] зазначив, а суд відповідно вказані обставини дослідив у судовому засіданні, а саме: "На початку 2005 року [PERSON] вирішив оформити своє право на землю відповідно до частки у праві власності на будинок, але виявилось, що вся земля приватизована та взята в оренду [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів Броварського міського відділу земельних ресурсів у березні 2005 року йому стало відомо, що 20 вересня 2003 року [PERSON] подарував свої 2/5 частини будинку [PERSON] , [PERSON] в свою чергу подарувала [PERSON] 20.09.2003 р. 1/10 частину будинку, а 17 листопада 2003 р. - 3/100 частини будинку. В підсумку цих угод [PERSON] стала власницею 37/100 частини будинку, а [PERSON] 33/100 частини будинку. При цьому відповідачі за зустрічним позовом грубо порушили умови договору конкретного користування, визначені у договорі купівлі-продажу частини будинку від 21.06.2003 р. за реєстровим № 1804, вчинивши правочини щодо дарування конкретних приміщень будинку. [PERSON] , маючи право власності 2/5 частини будинку, що складає площу 58,6 кв.м., порушивши умови конкретного користування, фактично подарував [PERSON] окремі приміщення загальною площею 66,9 кв. м. В свою чергу відповідач [PERSON] , укладаючи 20.09.03 р. договір дарування належної їй на праві власності 1/10 частини будинку на користь [PERSON] , в нотаріально посвідченому договорі дарування за реєстр: № 2385 вказала, що відчужується житлова кімната розміром 23,1 кв.м., зазначена плані як 1-11, в той час як згідно договору купівлі-продажу від 21.06.2003 року за реєстровим № 1804 ця кімната перебувала у [PERSON] у користуванні, а її доля у праві власності дорівнювала 14,65 кв. м. Про порушення своїх прав [PERSON] дізнався у березні 2005 року, що підтверджується довіцдкою Броварського міського відділу земельних ресурсів від 24.03.2005 року у звязку із чим просив поновити термін позовної давності. Вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] істотно порушили умови конкретного користування будинком, визначені в договорі купівлі-продажу від 21.06.2003 року за реєстровим № 1804, оскільки скориставшись зазначеним Договором і перекрутивши його зміст, укладаючи договори дарування частин будинку від 20.09.2003 р. за реєстровими №2382 і № 2385, подарували конкретні приміщення, право власності на які не мали." Із ваказаного рішення також вбачається, що суд заслуховував пояснення сторін, в тому числі [PERSON] , та його представника [PERSON] . Тобто [PERSON] безпосередньо звертаючись до суду із зустрічним позовом, його підтримував у судовому засіданні із зазначенням вищенаведених обставин, та відповідно просив задовольнити. Із наведеного вбачається, що звертаючись до суду із зустрічним позовом [PERSON] наполягав на виконанні умов договору купівлі-продажу частини будинку укладеного 21 червня 2003 року між ним та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розуміючи його зміст, наслідки укладення договору, а тому встановлені обставини судовим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2007 року повністю спростовують обставини наведені у даному позові: необізнаність про предмет договору який ним укладався, наслідки укладеного правочину які ніби він не розумів, вплив ліків, хвороб, пригнічений емоційний стан у звязку із чим він припустився помилки при укладенні успорюванного правочину, яка не відповідала його внітрішній волі. На підтвердження хворобливого стану позивачем надані: -виписка з амбулаторної картки пацієнта наданої на адвокатський запит від 05.05.2021 року Броварським міським центром первинної медико-санітарної допомоги амбулаторія № 3, у якій зазначено, що [PERSON] перебуває під наглядом з 2003 року. Як вбачається із записів у вказаній виписці з 05 червня 2003 року по 21 листопада 2005 року будь яких патологій (терапевт (діагноз - остехондроз шийного відділу), хірург, ендокрінолог, лор) не виявлено. Тобто станом на 21 червня 2003 року будь якими тяжкими заховрюваннями які б повпливали на стан [PERSON] на день укладення правочину не встановлено. - на підтверження зазначених у виписці даних надана копія медичної картки абулаторного хворого [PERSON] (а.с. 22-34) Надалі всі захворювання перенесені [PERSON] згідно наданих аналізів (21.06.2016), виписок КЗКОР "Київський обласний онкологічний диспенсер", ультразвукові долсдіження "Дніпролаб", виписки із відділення урології (10.12.2018), виписки Київський обласний онкологічний диспансер "Діагностичного центру" (12.02.2020), консультативне заключення Київської обласної клінічної лікарні (05.02.2020 року), датовані після укладеного правочину, тому виключається вплив хвороб, прийом ліків, на розуміння значення своїх дій [PERSON] під час укладення договору 21 червня 2003 року. Крім того, суд не може прийняти до уваги як належний доказ посилання на побічні дії ліків L-тироксин-фармак на стан здоров"я [PERSON] , оскільки надана лише роздруківка із інтернету фармакологічних властивостей препарату, зазначені побічні дії препарату, а не медичні виписки чи заключення, будь які інші докази з медичних установ про негативний вплив такого преперату саме на здоров"я позивача. Відповідно ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст.203, ч. 1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Згідно зст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно дост. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частина 3 ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено уст.ст. 229-233 ЦК України. Правовідносини, пов`язані із вказаними підставами визнання договору недійсним, врегульовані ч. 1 ст. 229 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Крім цього, сторона, яка посилається на ст. 229 ЦК України, як на підставу для визнання договору купівлі-продажу недійсним, повинна довести, що фактично укладено інший правочин і досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, і що вона помилково вважала один правочин за інший, тобто допустила істотну помилку - помилку в природі правочину. Тобто, саме сторона договору повинна довести, що вона помилялася щодо правової природи правочину, що мала намір укласти інший договір. Під час розгляду справи, позивач не довів належними, достатніми, достовірним доказами обставини зазначені ним у змісті позовної заяви. Наведені обставини навпаки спросовуються письмовими доказами на які суд послався у рішенні. Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд бере до уваги умову договору купівлі-продажу, зокрема те, що сторони підтвердили дійсність намірів при його укладенні, укладення цього договору відповідає їхнім інтересам, волевиялення є вільним, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які стосуються договору купівлі-продажу, а також, що нотаріусом роз`яснено наслідки укладення вказаного договору, зокрема положення ст. 655 ЦК України.

Outcome: dismissed