Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

[PERSON] \~в особі\~представника \~адвоката Красовської\~А.С. звернулась до\~Ленінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська з\~позовною заявою\~до [PERSON] , просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 жовтня 2023 року і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з 28.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Шлюб зареєстрований Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що в Книзі реєстрації шлюбів 28 грудня 2019 року зроблено відповідний актовий запис № 524 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у Сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Чечеловським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 26 червня 2020 року, про що складено відповідний актовий запис №525 та видано свідоцтво серії [NUMBER] . Починаючи з березня 2022 року господарські та сімейні відносини між Сторонами припинено у зв`язку із виникненням складних відносин, непорозумінь, Сторонами було прийнято рішення розірвати шлюб. Станом на сьогоднішній день у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, суддею Куцевол В.В. розглядається справа про розірвання шлюбу між Сторонами (справа №932/4173/23). Дитина проживає разом із Позивачем у Німеччині, що підтверджується тимчасовою посвідкою дитини (ResidencePermit) №YZPH9RY2M від 13/09/2022 р. та тимчасовою посвідкою позивача (Residence Permit) № YZPH9TFKJвід 13/09/2022 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідач інших осіб на утриманні не має, отримує постійний дохід. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Бізяєвій Н.О. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання, з повідомленням (викликом) сторін по справі. Вищевказаною ухвалою суду визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний термін з дня отримання копії ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. До судового засідання призначеного на 11.04.2024 року сторони по справі не з`явились. Позивач зазначив у позовних вимогах, провести розгляд справи без її участі. Щодо неявки відповідача по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно зареєстрованого\~місця проживання,\~а саме:\~ [ADDRESS] ,\~уся судова\~кореспонденція\~суду,\~у\~тому\~числі копія\~ухвали\~про\~відкриття провадження\~по\~справі,\~копія\~позовної\~заяви з\~додатками\~до\~неї,\~скеровувалась\~судом\~разом з\~рекомендованим\~поштовим\~повідомленням про\~відправлення\~поштової\~кореспонденції на\~ім`я\~відповідача\~за\~вказаною адресою. Крім направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання відповідача, судом на сайті «Судова влада» 23.02.2024 року та 03.04.2024 року було розміщено оголошення про виклик [PERSON] в судове засіданні по данній справі. Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явився без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наслідком викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Згідно з ч. 2\~ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуюче вищевикладене, судом у відповідності до ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України\~постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.12.2019 року, після укладання шлюбу позивач зімнила прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . [PERSON] , 2020 р.н. проживає разом з позивачем [PERSON] у Німеччині, що підтверджується тимчасовою посвідкою дитини (ResidencePermit) №YZPH9RY2M від 13/09/2022 р. та тимчасовою посвідкою Позивача (Residence Permit) № YZPH9TFKJвід 13/09/2022 року. Відповідно до\~ст. 66 Закону України "Про міжнародне приватне право", права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим до ди-тини. Згідно п. п. 1, 3 ст. 28 договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, в правових стосунках між батьками і дітьми, в тому числі аліментних обов`язках, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. В справах зазначе-них у пунктах 1 і 2, компетентними є органи тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 ли-стопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лю-того 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розу-мового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, мо-рального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1\~ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духов-ного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основ-ної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3\~ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства"). В силу\~ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства"\~на кожного з батьків покладається од-накова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утриму-вати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2\~ст. 182 СК України). За правилами\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заро-бітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непраце-здатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володін-ня та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі ру-хомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелек-туальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати плат-ника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що ма-ють істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі вста-новлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оп-лати. Пленум Верховного Суду України у пункті 17\~постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обста-вини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій\~статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої\~статті 70 Закону України "Про виконавче провадження"\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2024 рік"\~установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня складає 2563,00 грн. Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим стано-вищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які ви-кладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа № 643/11949/19. Суд звертає увагу, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Ст. 191 Сімейного кодексу України\~передбачено, що аліменти на дитину присуд-жуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають стяг-ненню на користь позивачки аліменти на утримання спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4\~частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також згідно вимог\~статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 968,96 грн. Також, рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, у відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved