Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

11 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі також позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1583345 від 02.12.2019 в розмірі 20137 грн 60 коп. у зв`язку з невиконанням зобов`язання боржником. 31\~серпня 2021 року судом у справі № 542/783/21 винесено заочне рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором № 1583345 від 02.12.2019 у розмірі 20137 грн 60 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5600 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в сумі 3024 грн 00 коп. та заборгованості за пенею в сумі 11513 грн 60 коп., а також стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2270 грн 00 коп. (а.с. 103-105 т.1). 13 грудня 2023 року представник відповідача, адвокат Закаблуков А.С., через підсистему «Електронний суд» звернувся в інтересах [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення, за змістом якої просив: переглянути заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2021 року у справі №542/783/21; скасувати заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2021 року у справі №542/783/21 та призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. Також, 13 грудня 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] , адвоката Закаблукова А.С., надійшла заява про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2021 року у справі №542/783/21. Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року поновлено відповідачу строк для звернення до суду та прийнято до розгляду заяву представника відповідача [PERSON] , адвоката Закаблукова Андрія Сергійовича, про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2021 року у цивільній справі № 542/783/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 150 т.1). 22 грудня 2023 року суд своєю ухвалою заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2021 року у цивільній справі № 542/783/21 задовольнив, заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2021 року, яке ухвалено за наслідками розгляду цивільної справи № 542/783/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - скасував, а розгляд цивільної справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 158-159 т.1). Ухвалою від 15 лютого 2024 року суд визнав явку в судове засідання представника позивача обов`язковою (а.с. 210-211 т.1). Своєю ухвалою від 12 березня 2024 року суд клопотання представника\~позивача Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~про витребування\~доказів у\~справі №\~542/783/21\~задовольнив частково\~та витребував\~у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписки по рахунку за номером картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ); інформації про надходження з 02.12.2019 по 05.12.2019 на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ), грошових коштів в сумі 5600 грн (а.с. 43-45 т.2). На виконання вказаної ухвали суду від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до суду 04 квітня 2024 року надійшла витребувана інформація (а.с. 56-57 т.2). Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилалось на те, що [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» з метою отримання грошових коштів, у зв`язку з чим підписав договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1583345 від 02 грудня 2019 року, відповідно до якого він отримав грошові кошти в сумі 5600 грн 00 коп. В свою чергу, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатив відсотки за прострочення сплати кредиту та пеню. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка становить 20137 грн 60 коп. Позивачем вказано, що 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 23042020, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Таким чином, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги, зокрема, й до відповідача в сумі 20137 грн 60 грн., з яких: 5600 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3024 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 11513 грн 60 коп. - сума заборгованості за пенею. Станом на дату звернення до суду із позовом, відповідач продовжував ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути із [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Як було зазначено раніше, 31\~серпня 2021 року судом у справі № 542/783/21 винесено заочне рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором № 1583345 від 02.12.2019 у розмірі 20137 грн 60 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5600 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в сумі 3024 грн 00 коп. та заборгованості за пенею в сумі 11513 грн 60 коп., а також стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2270 грн 00 коп. (а.с. 103-105 т.1). 22 грудня 2023 року суд своєю ухвалою заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2021 року у цивільній справі № 542/783/21 задовольнив, заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2021 року, яке ухвалено за наслідками розгляду цивільної справи № 542/783/21, - скасував, а розгляд цивільної справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановивши відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії такої ухвали для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. 08 січня 2024 року до суду від представника відповідача адвоката Закаблукова А.С. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 166-174, 178-185 т.1). За змістом відзиву на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі з огляду на наступні обставини. На думку представника відповідача, позивач не надав належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів того, що позивач має право грошової вимоги до відповідача та стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 1583345 від 02.12.2019. Зокрема, акцентовано увагу на тому, що з копії витягу з Договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вбачається, що позивачем зазначений документ поданий до суду неповно, містить лише пункти 1.1-1.3, 3.7-5.2, 9.6-9.8, при цьому, інша частина Договору факторингу, відсутня, що позбавляє визначити його істотні умови та встановити обставини щодо переходу до позивача права вимоги. Також, вказано на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу після його укладення. Крім цього, зазначено, що Витяг з реєстру боржників не обґрунтовує позовні вимоги позивача, оскільки саме Реєстр Боржників, який формується відповідно до Додатку № 1, є невід`ємною частиною Договору факторингу, а формування такого документу як Витяг з реєстру боржників умовами наданого Договору факторингу не передбачено. Такий витяг сформований в односторонньому порядку, він не містить підпису Клієнта та Фактору. Також, представником відповідача вказано, що позивачем не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів отримання відповідачем кредитних коштів/позики та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов договору № 1583345 від 02.12.2019. Зокрема, зазначено, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, на думку представника відповідача, є первинні документи, такі як виписки по рахункам або касовий документ, заява про видачу готівки, яких позивач до матеріалів позову не надав. Відтак, на думку відповідача позивачем не доведено належних та достатніх доказів отримання [PERSON] кредитних коштів та наявності у нього заборгованості за зазначеним кредитним договором. Наголошено, що під час розгляду справи у позивача були відсутні правові підстави для стягнення з відповідача, зокрема, суми заборгованості за відсотками в розмірі 3024 грн 00 коп. та суми заборгованості за пенею в розмірі 11513 грн 60 коп., враховуючи пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. 28\~лютого 2024\~року до\~суду від\~представника позивача\~через систему\~"Електронний\~суд"\~(213-231\~т.1\~),\~а в\~подальшому засобами\~поштового зв`язку\~06\~березня 2024\~року (а.с.\~3-8\~т.\~2)\~надійшли додаткові\~пояснення,\~за змістом\~яких позивач\~просив задовольнити\~позовні вимоги\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ»,\~з огляду\~на наступне. Представником позивача зазначено, що відповідно до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаного позичальником при укладанні договору. Укладення угод без заповнення заявки клієнтом є неможливим, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між відповідачем та позикодавцями не було б укладено. Тобто, факт укладання вищевказаних договорів відповідачем в електронній формі є доведеним позивачем. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором здійснювалось відповідно до умов такого договору. На підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості за цим договором, підготовлений первісним кредитором та інформаційна довідка про перерахування кредитних коштів за кредитним договором № 1583345\~від 02.12.2019 (13-19 т. 2). Акцентовано увагу на тому, що відповідачем не надано суду належних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належать. На підтвердження відступлення права вимоги надано до суду платіжне доручення № 16148 від 27.04.2020 про оплату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 23042020 від 23.04.2020. Також вказано, що договір факторингу та реєстр боржників за цим договором факторингу містять інформацію про велику кількість договорів, укладених різними фізичними особами, яка є конфіденційною. Позивачем до позовної заяви додано копію витягу із вищевказаного Договору факторингу та Витяг з Реєстрів боржників за вищевказаним договором факторингу. У зв`язку з цим позивач додатково надав до суду: завірену копію договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 (повний текст), виксерекопіювання з Реєстру боржників від 23.04.2020 до Договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020. Позивачем вказано, що разом із позовом надані саме витяги з реєстрів боржників за кредитним договором, оскільки реєстр боржників по кожному кредитному договору містить інформацію щодо заборгованості інших фізичних осіб, що є персональними даними, які не підлягають розголошенню відповідно до законодавства. Отже, враховуючи вищевикладене, посилання відповідача щодо подання неналежних та недопустимих доказів є безпідставним та необґрунтованими. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданих суду письмових поясненнях представник позивача просив справу слухати за його відсутності, позов просив задовольнити (а.с. 8-зі звороту т.2). Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. 15 квітня 2024 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій зазначено про те, що відповідач та його представник належним чином обізнані про дату судового засідання по справі № 542/783/21 (а.с. 59-60 т.2). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, враховуючи подані учасникам справи заяви про проведення судового засідання без їх участі, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 02 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір № 1583345 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту на суму 5600 грн 00 коп. строком на 30 днів, в якому міститься електронний підпис від 02.12.2019 від імені [PERSON] (а.с. 7-8 т. 1). Відповідно до пункту 1.1 договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 5600 (п`ять тисяч шістсот) грн 00 коп. (далі - «Позика»), на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою. Згідно з пунктом 1.2. договору, позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до підпунктів 1.3.1.-1.3.2. пункту 1.3. договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 1,71 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (624,15 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору та стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00 % річних). Згідно з пунктом 4.1. вказаного договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов і цього Договору та Правил. Відповідно до пунктів 4.4 4.5 договору, у випадку прострочення повернення суми позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 67,20 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язання за договором, штрафом за договором нараховуються к момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить 2800 грн. Разом із договором позичальником з використанням електронного підпису було підписано графік платежів до вказаного договору (а.с. 8 зі звороту т.1 ), та паспорт споживчого кредиту, що містив відомості відносно орієнтованої загальної вартості кредиту, інформацію про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, зокрема, відомості щодо штрафів, процентної ставки, яка застосовується при виконанні кредитного договору (а.с. 9-10 т. 1). 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № 23042020, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" (Фактор) зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 14-15 т.1 ). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору Факторингу № 23042020 від 23.04.2020 до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за кредитним договором № 1583345 - боржник [PERSON] , сума заборгованості разом 20137 грн 60 коп. (а.с. 19 т.1). 25 березня 2020 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1583345 від 02 грудня 2019 року та включення персональних даних до бази персональних даних (а.с. 20, 21 т.1). Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, пенею, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 02.12.2019, за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі 20137 грн 60 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 5600 грн 00 коп., заборгованості за відсотками 3024 грн 00 коп. та заборгованості за пенею 11513 грн 60 коп. З огляду на викладене, позивач, який отримав право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за основною сумою боргу 5600 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 3024 грн 00 коп. та заборгованість за пенею 11513 грн 60 коп. Надаючи оцінку вказаним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] був укладений договір № 1583345 від 02.12.2019 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 5600 грн 00 коп. строком на 30 днів, знижена процентна ставка 1,71 % від суми позики за кожен день користування позикою, стандартна процентна ставка 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору відповідачем до суду не надано. Щодо твердження відповідача про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження отримання [PERSON] кредитних коштів та наявності у нього заборгованості за вказаними кредитними договорами, суд зазначає таке. Разом із додатковими поясненнями на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором № 1583345 від 02.12.2019 позивачем надано розрахунок заборгованості за цим договором, підготовлений первісним кредитором (а.с. 19 т.2), який також надавався разом із позовною заявою (а.с. 22 т.1), інформаційну довідку про перерахування кредитних коштів на платіжні карти клієнтів, зокрема, і щодо перерахування коштів за кредитним договором № 1583345 відповідачу [PERSON] (а.с. 13-15 т. 2), а також інформацію від ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 7976-ВП від 30.04.2020, за змістом якої вбачається, що вказаним підприємством за дорученням ТОВ «Авентус Україна» здійснені успішні перекази коштів на карти клієнтів, зокрема, 02.12.2019 на суму 5600 грн, маска картки [NUMBER] , код авторизації 858209 (а.с. 16-18 т. 2). Згідно з розрахунком заборгованості за цим договором за [PERSON] станом на 23.04.2020 обраховувалась заборгованість на основним боргом 5600 грн, за відсотками в сумі 11737 грн 60 коп., та за штрафом в сумі 2800 грн, в загальній сумі 20137 грн 60 коп. (а.с. 22 т.1). Отже, дослідивши зазначений розрахунок заборгованості, суд встановив, що хоч загальна сума заборгованості й становить 20137 грн 60 коп., що відповідає заявленій до стягнення сумі заборгованості в позові, в зазначенні сум, що її складають є неточності. Зокрема, позивачем вірно зазначена сума основного боргу в розмірі 5600 грн, але допущені помилки в зазначенні суми відсотків, яка відповідно до розрахунку заборгованості складає 11737 грн 60 коп. (а не 3024 грн, як зазначено в позові) та в зазначенні суми штрафу, який відповідно до розрахунку заборгованості, складає 2800 грн (а не 11513 грн 60 коп., як зазначено в позові). Судом встановлено, що кредитні кошти відповідно до договору № 1583345 від 02.12.2019 були перераховані на кредитну картку [PERSON] , емітовану АТ КБ «Приватбанк». Враховуючи це, суд на підставі клопотання позивача своєю ухвалою від 12 березня 2024 року витребував від АТ КБ «Приватбанк» інформацію про належність карткового рахунку, на який були перераховані кредитні кошти за договором, саме [PERSON] , виписки по рахункам [PERSON] та інформацію про надходження грошових коштів за цим договором на рахунок відповідача. 04 квітня 2024 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла інформація про належність карткового рахунку [PERSON] та виписка по рахунку відповідача (а.с. 56 т.2), з якої вбачається, що 02.12.2019 на картку відповідача були перераховані кошти в сумі 5600 грн (а.с. 56 т. 2 зі звороту). Поряд з цим, суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Щодо зауважень відповідача про надання позивачем лише витягу із договору факторингу та про відсутність реєстру боржників за договором факторингу, суд зазначає наступне. Договір факторингу № 23042020 від 23.04.2020 та Реєстр боржників від 23.04.2020 до Договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 містять інформацію про велику кількість договорів, укладених різними фізичними особами, яка є конфіденційною. Позивачем до позовної заяви були додані копії витягу із вищевказаного Договору факторингу та Витягу з Реєстрів боржників за вищевказаним договором факторингу. Поряд із цим, позивач також надав до суду: завірену копію договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 (повний текст), виксерекопіювання з Реєстру боржників до Договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 (а.с. 21-28 т.2). Обставини здійснення повної оплати за договором факторингу після його укладення підтверджується наданою до суду копією платіжного доручення № 16148 від 27.04.2020 про оплату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 23042020 від 23.04.2020 (а.с. 20 т.2). Отже, факт передачі первісним кредитором права вимоги за кредитним договором позивачу підтверджується наданим в повному обсязі Реєстром боржників, підписаним учасниками договорів та скріпленим печатками, за змістом якого встановлено факт передачі прав вимоги в тому числі за договором, укладеним із [PERSON] . Відповідні докази є належними та допустимими, у зв`язку з чим приймаються судом до уваги. Отже,\~з матеріалів\~справи вбачається,\~що відповідач\~не виконав\~належним чином\~умови кредитного\~договору,\~зокрема:\~ [PERSON] \~не виконав\~зобов`язання\~щодо повернення\~отриманого кредиту\~за договором\~№ 1583345\~про надання\~коштів у\~позику на\~умовах споживчого\~кредитуу розмірі 5600 грн 00 коп., не сплатив відсотки по кредиту в сумі 11737 грн 60 коп. та передбачений договором штраф (пеню) в сумі 2800 грн, що становить загальну суму 20137 грн 60 коп. ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору про відступлення права вимоги набуло статус нового кредитора за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, отримало право вимоги щодо [PERSON] відносно заборгованості за вказаним договором. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за кредитом та заборгованості за відсотками та штрафом (пенею) не виконав ані перед первісними кредиторами, ані перед фактором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло право вимоги за відповідними кредитними договорами на підставі договорів факторингу. Щодо аргументів представника відповідача про відсутність підстав для стягнення з відповідача, зокрема, суми заборгованості за відсотками та суми заборгованості за пенею, враховуючи пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення, суд зазначає таке. Відповідні положення процитованої норми не застосовуються до нарахування передбачених умовами договору процентів, а стосуються лише звільнення від обов`язків спалачувати на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню за прострочення. Щодо нарахування суми штрафу (пені) суд зазначає наступне. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що штраф був нарахований у період з 05.01.2020 по 15.02.2020, тобто у період до введення в дію пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Отже, підстав для звільнення відповідача від сплати нарахованої суми пені (штрафу) немає. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за договором, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за договором № 1583345 від 02.12.2019 у розмірі 20137 грн 60 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5600 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в сумі 11737 грн 60 коп. та заборгованості за пенею (штрафами) в сумі 2800 грн. Наявність відповідних сум заборгованості відповідачем не спростовано. Оскільки суд прийшов до висновку про невірність зазначення позивачем у позові складових сум загальної заборгованості, яка все ж дорівнює 20137 грн 60 коп., позов підлягає частковому задоволенню із зазначенням вірних складових суми боргу. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на\~те,\~що суд\~прийшов до\~висновку про\~стягнення заявленої\~заборгованості у\~повному обсязі,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає стягненню 2270 грн 00 коп. судового збору. В мотивувальній частині позову позивач зазначав, що у зв`язку із розглядом справи він поніс витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1135 грн). У прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути судові витрати із відповідача. Надаючи оцінку вимозі про стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1135 грн), суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодного підтверджуючого документу щодо понесення відповідних витрат, так само відсутні відомості про докази, які позивач витребував, не має інформації про здійснення огляду доказів за їх місцем знаходження, їх забезпечення. З огляду на викладене, підстави для стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1135 грн) відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial