Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в шлюбі з 14 червня 1997 року по 29.07.2015 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2021 року ухвалено стягнути на користь позивача аліменти з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2003 року народження у розмірі 3 000 грн. щомісячно на період навчання, тобто до 30 червня 2022 р., починаючи стягнення із 10.02.2021 р., але не більше, ніж до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. Постановою головного державного виконавця Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Вахрушевої Р.М. від 26.08.2021 р. відкрито виконавче провадження [NUMBER] по примусовому виконанню виконавчого листа №756/2120/21. Незважаючи на здійснені державною виконавчою службою заходи щодо виконання рішення суду боржник аліменти не сплачує, в зв`язку з чим по його вині утворилась заборгованість за період з 10 лютого 2021 року до 30 червня 2022 року у загальному розмірі 77 035,71 грн. Таким чином, позивачем визначений за цей період розмір неустойки (пені) за 505 днів заборгованості у розмірі 389 030,34 грн. Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені не може бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, то остаточна сума пені складає 77 035,71 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 25.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали цивільної справи, та з урахуванням того, що від позивача на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», ухвалою суду від 17.11.2023 року було здійснено перехід розгляду справи з порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 15.12.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гладченко А.В. надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що відповідач не погоджується з твердженнями позивача про те, що на неодноразові прохання відповідач не реагував та відмовлявся від сплати коштів. В період навчання повнолітнього сина, відповідач на його прохання, як і раніше, надавав йому кошти особисто, направляв на карту. Син просив надати йому кошти, так як повідомляв, що мати йому кошти не надає. Загальна сума перерахованих коштів на рахунок: [NUMBER] , складає 18 723,00 грн. та на рахунок: [NUMBER] складає 21388,00 грн., однак це не було враховано в розрахунок. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 24.02.2022 року №20, відповідач призваний на військову службу під час мобілізації, в воєнний період направлений для проходження військової служби до військової частини. В подальшому під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, внаслідок ураження противником, та пов`язане із захистом Батьківщини, відповідач отримав поранення. Відповідач має двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка досягнула повноліття [INFO] . З початку війни у відповідача заблокували рахунки, що спричинило неможливість користуватись заробітною платою. [PERSON] стало відомо, що відносно нього наявні виконавчі провадження: № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів щомісячно, починаючи з 06 травня 2015 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, відкрите в ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 29.10.2015 року; виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, відкрите в Деснянському районному ВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві 23.04.2019 р.; виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, на період навчання, тобто до 30.06.2022 р., починаючи стягнення з 10.02.2021 р., але не більше, ніж до досягнення сином 23-річного віку, відкрите в Деснянському ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) 26.08.2021 р. Також нещодавно стало відомо, що у зв`язку з невірним нарахуванням аліментів щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів щомісячно, починаючи з 06 травня 2015 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, а саме нарахування аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку навіть після досягнення дитиною [PERSON] повноліття, все одно проводилося нарахування аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку та стягувачу видавалися довідки про заборгованість, що спричинило подальшу подачу позову про стягнення пені на підставі невірних розрахунків державного виконавця щодо суми боргу. Відповідач вважає, що позивачем було введено в оману державного виконавця щодо несплати аліментів, тоді як відповідач по домовленості з нею, надав їй кошти на дітей, потім сплачував шляхом поштового переказу та на банківські рахунки. Маючі тільки дві дитини, які наразі є повнолітніми, при належній добровільній сплаті аліментів на дітей, відповідач має борги, які, на його думку є незаконно нарахованими. Отримавши поранення, відповідач знаходиться в тяжкому стані та потребує лікування. Вимога позивача про стягнення неустойки (пені) за аліменти, на думку відповідача, направлена виключно в фінансових інтересах позивача, а ніяк не повнолітньої дитини. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущені строки, в межах яких вона мала право звернутися до суду. Також вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження винних дій відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду. Відповідач добровільно сплачував кошти, що підтверджується доданими до відзиву документами щодо сплати по аліментам, однак ці платежі не були відображені в розрахунках заборгованості. Сторона відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 13.02.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Дімура І.Ю. на адресу суду надійшли заяви про долучення письмових доказів, про виклик та допит в якості свідка - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та просила суд про їх задоволення. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Юрін Ю.В. позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості, недоведеності. Крім того, представник відповідача просив долучити до матеріалів справи додаткові письмові докази, які протокольною ухвалою суду 18.04.2024 року долучені до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка [PERSON] , який пояснив, що його батько [PERSON] надавав йому грошові кошти тільки після того, як він його про це прохав, суми були десь - 100 грн., 200 грн., можливо 500 грн. чи 1000 грн., свідок точно не пам`ятає. Кошти просив на свої потреби на розваги. Свідок вважає, що кошти які йому перераховував батько, не були перераховані в якості сплати аліментів. Позовні вимоги своєї матері [PERSON] підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 1997 року по 29.07.2015 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2021 року ухвалено стягувати на користь позивача аліменти з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2003 року народження у розмірі 3 000 грн. щомісячно на період навчання, тобто до 30 червня 2022 року, починаючи стягнення із 10.02.2021 року, але не більше, ніж до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. Постановою головного державного виконавця Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Вахрушевої Р.М. від 26.08.2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] по примусовому виконанню виконавчого листа №756/2120/21. У зв`язку з не сплатою аліментів відповідачем у нього утворилась заборгованість за період з 10 лютого 2021 року до 30 червня 2022 року у загальному розмірі 77 035,71 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Вахрушевої Р.М. по ВП [NUMBER] від 11.08.2023 року, за виконавчим листом №756/2120/21, виданого 11.08.2021 року Оболонським районним судом м. Києва, за період з лютого 2021 року по червень 2022 року заборгованість по аліментах становить 77 035,71 грн. Будь-яких скарг на дії державного виконавця щодо нарахування та стягнення аліментів за вказаний період відповідачем подано не було. Також і інформації щодо оскарження відповідачем довідки-розрахунку по ВП[NUMBER] від 11.08.2023 року у зв`язку із невідповідністю зазначеним у ній обставин до суду не надано, а отже відсутні докази незгоди відповідача з вказаним розміром заборгованості. При цьому, із наявних у справі доказів встановлено, що розмір заборгованості із сплати аліментів був обчислений державним виконавцем відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", боржнику було роз`яснено право оскаржити його до суду у порядку, встановленому законом. Крім того, розрахунок державного виконавця містить відомості про суму заборгованості по аліментам, період за який вона виникла. Сторона відповідача не скористалася своїм правом на оскарження зазначеного розрахунку. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач, будучи достовірно обізнаний про існування судового рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти своєчасно не сплатив, доказів того, що існуюча заборгованість виникла з незалежних від нього причин не надав, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що заборгованість з аліментів виникла з його вини. Відповідно до вимог статті 196 СК України позивач набула права на стягнення неустойки (пені). Однак, до відзиву на позовну заяву відповідачем подано розрахунок заборгованості, який одержано від головного державного виконавця Заяць О.В. Деснянського ВДВС ЦМУ МЮ України (м.Київ) за виконавчим листом №756/2120/21 у [PERSON] станом на 23.11.2023 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 33 938,04 грн. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 4 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Статтею 199 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі Справа № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд погоджується з сумою розрахунку наданого стороною відповідача, оскільки доказів на його спростування позивачем не надано. Разом з тим, як встановлено з наданих пояснень та письмових доказів стороною відповідача, [PERSON] перебуває у тяжкому матеріальному становищі, оскільки відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 24.02.2022 року №20 [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації, в воєнний період та був направлений для проходження військової служби до ВЧ № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки №381 від 22.03.2022 року та 24.06.2023 року отримав поранення як пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується відповідними медичними документами, які наявні в матеріалах справи. Відповідач потребує тривалого лікування. За вказаних вище обставин та враховуючи матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 20 000 грн. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial