Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Вказує, що в листопаді 2019 року йому стало відомо, що в його квартирі зареєстрована стороння особа, без будь-яких на те правових підстав. 03 грудня 2019 року позивач отримав витяг № 45431453 з Реєстру територіальної громади м. Києва прозареєстрованих осіб у житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] , відповідно доякого, за вказаною адресою зареєстровано [PERSON] , [INFO] . Будь-яких усних чи письмових домовленостей між позивачем та відповідачем,стосовно їїпроживання у його квартирі - не існує.Також, відповідач не є членом сім`ї чи родичем позивача. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки не може це зробити самостійно. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 23 листопада 2022 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Позивач [PERSON] у засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Третьою особою було подано пояснення на позовну заяву, згідно з якими представник не заперечує щодо розгляду справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є власником квартири на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4592. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва ПеккерПoлiнаХаскенівна, [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не проживає за даною адресою, не сплачує будь-які комунальні послуги, не веде з позивачем спільного господарства та вони не пов`язані спільним побутом. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між позивачем та відповідачем, стосовно її проживання у його квартирі - не існує. Також, відповідач не є членом сім`ї чи родичем позивача. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 роз`яснив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012 визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захисти права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З урахуванням доказів, оцінку яким надано вище, та тих обставин, що не проживає за даною адресою, не сплачує будь-які комунальні послуги, не веде з позивачем спільного господарства та вони не пов`язані спільним побутом, будь-яких усних чи письмових домовленостей між позивачем та відповідачем, стосовно її проживання у його квартирі не існує, також, відповідач не є членом сім`ї чи родичем позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved