Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача щодо стягнення інфляційних витрат в сумі 5860,05 грн. та трьох відсотків річних в сумі 2098,29 грн. Позов мотивує тим, що 27 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова у справі №463/6434/17 стягнув з [PERSON] на користь позивача 38 606,30 грн. та судові витрати у розмірі 3 195,12 грн. 01 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд залишив рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2020 року без змін. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2020 року набрало законної сили 01.02.2021 року. Відповідач [PERSON] рішення суду не виконала, грошові кошти не сплатила, позивач звернувся в Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управляння юстиції м. Львів щодо примусового виконання рішення суду, проте на дату написання цієї позовної заяви грошові кошти йому не поступали. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума інфляційних втрат за період з 01.09.2022 року - 01 грудня 2023 року 5860,05 грн., сума трьох відсотків річних за період з 05.10.2022 року - 18 грудня 2023 року 2098,29 грн. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, клопотанням до суду просить справу слухати у його відсутності і позов задоволити в повному обсязі. З врахуванням представлених документів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника банку. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в задоволенні такого. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 27 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова у справі №463/6434/17 стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] 38 606,30 грн. та судові витрати у розмірі 3 195,12 грн. Львівський апеляційний суд 01 лютого 2021 року залишив рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2020 року без змін. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2020 року набрало законної сили 01.02.2021 року. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] , рішення суду не виконала, грошові кошти не сплатила. Позивач звернувся в Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управляння юстиції м. Львів щодо примусового виконання рішення суду, проте на дату написання позовної заяви грошові кошти йому не поступали. Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, сума інфляційних втрат за період з 01.09.2022 року - 01 грудня 2023 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 5860,05 грн., сума трьох відсотків річних за період з 05.10.2022 року - 18 грудня 2023 року становить 2098,29 грн. Вказані вище обставини відповідач не спростувала. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, судом встановлено, що відповідач жодних доказів на спростування вимог позивача не надала та не підтвердила факт повернення позивачу коштів. Отже, виходячи із положень ч.2 ст.625 ЦК України, з врахуванням наданих доказів, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог. Окрім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з 1073,60 грн. судового збору, а також витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Outcome: approved