Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 червня 2019 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що позивач потерпає від домашнього насильства зі сторони відповідача, таким чином подружні відносини між ними фактично припинено. Спільного господарства не ведуть, взаємних майнових претензій один до одного не мають. Шлюб між ними носить формальний характер. На примирення не погоджується та вважає, що необхідно розірвати шлюб. Ухвалою судді від 25 березня 2024 року позовну заяву про розірвання шлюбу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти розлучення не заперечив визнав, що вони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За змістом ч.ч.3, 4 ст.\~56\~СК України: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та\~особисту\~недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як установлено судом, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 червня 2019 року Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №61, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд установив, що сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що позивач потерпає від домашнього насильства зі сторони відповідача. Перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Суд враховує ту обставину, що в сторін є малолітні діти, проте з огляду на вищенаведені обставини справи, розцінює як таку, що не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін та їхнім малолітнім дітям. Відповідно до ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає,\~що визнання\~відповідачем[PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. При зверненні до суду з позовом позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ч.1 ст.142\~ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову, що становить 605,60 грн, а решта судового збору в розмірі 605,60 грн, сплаченого згідно з квитанцією №58 від 12 березня 2024 (сплачено в АТ «Ощадбанк»), підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved