Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 2279798 від 08.12.2020 у розмірі 22825,00 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08.12.2020 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 2279798, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 5000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів й можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіка сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії й процентів мав бути внесений відповідачем 23.12.2020. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умов кредитного договору. 23.02.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 63-МЛ від 23.02.2021. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 2279798 від 08.12.2020, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . За період з 22.02.2021 по 06.05.2021 включно сума заборгованості відповідача становить 22825,00 грн. з яких: - прострочена заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 16875,00 грн.; - прострочена заборгованість за комісією за надання кредиту - 950,00 грн. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 21.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 09.01.2024 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. Відповідач, діючи через свого представника, адвоката Калініна С.К., просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. Матеріалами справи не підтверджено укладення ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту. На підтвердження укладення договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало довідку по заяві на кредит № 2279798 від 08.12.2020 в якій зазначено процес оформлення та розгляд заяви про отримання кредиту та прийняте рішення, проте вказана довідка не була підписана жодною посадовою особою ТОВ «Мілоан» та [PERSON] З форми та змісту довідки неможливо встановити достовірність зазначених у ній обставин. На підтвердження укладення договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало довідку про інформацію щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан», в якій зазначено, що договір № 2279798 від 08.12.2020 був підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора № V81487, направленого йому 08.12.2020 о 10 год. 12 хв. на номер мобільного телефону [NUMBER] . З форми та змісту довідки неможливо встановити достовірність зазначених у ній обставин. Крім цього, ні з довідки про інформацію, ні з іншого документа неможливо встановити, що [PERSON] отримала та використала одноразовий ідентифікатор № V81487. Укладений ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитний договір № 2279798 від 08.12.2020 та Графік розрахунків (Додаток № 1 до кредитного договору) не містять інформації про їх підписання ТОВ «Мілоан» та [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора № V81487, чи будь-якого іншого одноразового ідентифікатора. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що [PERSON] пройшла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону [NUMBER] , який вона сама зазначила. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. На підтвердження надання кредиту ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало копію платіжного доручення № 34969470 від 08.12.2020 на суму 5000,00 грн., в якому зазначено - отримувач [PERSON] , номер картки [NUMBER] . Копія вказаного платіжного доручення не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. Платіжне доручення завірене ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а не банком, воно не має печатки банку, підпису особи відповідальної за здійснення банківської операції. Відповідач наголошує, що у договорі № 2279798 від 08.12.2020 відсутнє посилання на номер банківського рахунку або номер картки, на яку необхідно перерахувати кредит. У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів. Позивачем не надано суду таких документів, що могли б підтвердити існування заборгованості відповідача у розмірі, що заявлений позивачем до стягнення у даній справі. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач зазначає, що він не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача, та не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначених доказів повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника. Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Обґрунтовуючи розмір заборгованості, стороною позивача надано так звану виписку з особового рахунку [PERSON] із зазначенням заборгованості. У той же час, за який період обраховувався розмір процентів та за якою процентною ставкою не вказано. Таким чином, відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстави та порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Тому вимоги щодо стягнення заборгованості не підлягають задоволенню через їх недоведеність. Відповідач звертає увагу на те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору. У наданому позивачем кредитному договорі № 2279798 від 08.12.2020 та Графіку розрахунків обумовлено сукупну вартість кредиту 7825,00 грн., яка включає: 5000,00 грн. - сума кредиту; 950,00 грн. - комісія; 1875,00 грн. - проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються за ставкою 2,5 % від суми кредиту на добу. Термін повернення кредитних коштів 15 днів, відповідно строк повернення кредитних коштів - до 23.12.2020. Матеріали справи не містять доказів зміни умов договору в частині строку надання кредиту. Позовна заява також не містить посилань на такі обставини. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таку правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. Право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у TOB «Мілоан» зі спливом строку дії договору 23.12.2020, тому починаючи із зазначеної дати, товариство не мало право нараховувати проценти за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» нарахувало проценти за позикою в значно більшому розмірі та відступило право вимоги процентів у таких розмірах позивачу. При цьому в позовній заяві не наведено підстав такого розрахунку процентів, а додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять виключно суми процентів, права вимоги яких були передані відповідачу. Крім того, позивачем не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, зокрема простроченої заборгованості за процентами в сумі 16875,00 грн., із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою. Розрахунок позивача про стягнення з [PERSON] процентів нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань після спливу строку кредитування (23.12.2020), суперечить вимогам закону та сталій судовій практиці в Україні. Позивачем не заявлено вимог про стягнення відсотків згідно ст. 625 ЦК України. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки комісії у розмірі 950,00 грн. відповідач зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо) (п. 3.1, 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 (у редакції чинній на момент укладення договору). Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16.11.2016 (справа № 6-1746цс16) та від 03.07.2019 (справа № 491/1114/15-ц). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу за відсутності представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачка [PERSON] та її представник, адвокат Калінін С.К., у судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Судом встановлено, що 08.12.2020 між ТОВ «Міолан» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 2279798 (далі - Договір), відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. на строк 15 днів з 08.12.2020. З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто введення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Згідно п. 6.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Розміщені в Особистому кабінеті позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, або у SMS повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS повідомлення для позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству (п. 6.2 Договору). Відповідно до п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує зокрема, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. У розділі 10 договору «Реквізити сторін» у графі «Позичальник» містяться особисті дані [PERSON] , зокрема: РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання, номер телефону, електронна пошта. Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора V81487, сформованого 08.12.2020 о 10 год. 12 хв. і який було відправлено їй на номер мобільного телефону [NUMBER] , який відповідає номеру, вказаному нею особисто у том числі й у заяві на ознайомлення із матеріалами справи від 28.12.2023, яка подана нею до суду. Аналогічні відомості містяться й у довідці по заяві на кредит № 2279798, яка містить крім іншого й хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 2279798 від 08.12.2020. Відповідачкою не доведено належними та допустимими доказами, що їй не належав і не належить номер телефону, зазначений у кредитному договорі. Доказів того, що персональні дані відповідачки (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку здійснювалося перерахування кредитних грошових коштів, номер телефону, адреса місця проживання, адреса електронної пошти, банківського рахунку) були використані товариством чи іншими особами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем до суду не надані, як і не надано доказів того, що вона зверталася до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій чи оскаржувала правомірність укладеного договору. Заперечення відповідача щодо відсутності доказів отримання відповідачкою кредитних коштів спростовується наявними у справі доказами. Так, як належність відповідачу карткового рахунку за номером [NUMBER] , так і факт надходження коштів у сумі 5000,00 грн. від ТОВ «Мілоан» підтверджується інформацією АТ КБ «Приватбанк», наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів. Аналогічні відомості містяться й у платіжному дорученні № 34969470 від 08.12.2020. Ураховуючи той факт, що на рахунок відповідачки надійшла обумовлена сторонами у кредитному договорі № 2279798 від 08.12.2020 сума кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн., і такий картковий рахунок належить відповідачці, остання знала і не могла не знати про отримання кредитних коштів. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка зверталася до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про помилковий переказ коштів на її картковий рахунок 08.12.2020. Зважаючи на вказане, невизнання самою відповідачкою факту укладання кредитного договору і використання такого ідентифікатора не обґрунтоване стороною відповідача за допомогою належних та допустимих доказів. Підстав вважати, що кредитний договір укладений з порушенням вимог Закону Україну «Про електронну комерцію» немає. У кредитному договорі кредитор та позичальник узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волевиявлення [PERSON] на укладення такого договору, на визначених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір є укладеним з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов такого договору. Відповідно до довідки про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з якою укладено договір № 2279798 від 08.12.2020, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): - одноразовий ідентифікатор - V81487; - час відправки ідентифікатора - 08.12.2020, 10 год. 12 хв.; - номер телефону на який було відправлено ідентифікатор - [NUMBER] . Згідно графіку розрахунків, який є додатком № 1 до кредитного договору № 2279798 від 08.12.2020, [PERSON] зобов`язана була сплатити 7825,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - кредит; 950,00 грн. - комісія за надання кредиту; 1875,00 грн. - проценти. Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 23.12.2020. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2825,00 грн. в грошовому виразі та 1375.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 7825,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у цьому договорі (п. 1.5 Договору). Комісія за надання кредиту: 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору). Проценти за користування кредитом: 1875,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована (п. 1.5.2 Договору). За приписами п. 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2.3 цього Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 2.2.3 Договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акції, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику зі знижкою є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору. Якщо після настання дати, встановленої п. 1.4 Договору позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства. Незважаючи на інші умови Договору сторони домовились, що якщо позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 Договору в період прострочення позичальника нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Згідно п. 2.4.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору. За змістом п. 2.4.2 Договору, у випадку, якщо станом на дату закінчення строку користування кредитом (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь позикодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п. 1.4 Договору. При цьому п. 3.2.5 Договору визначає, що у випадку невиконання позичальником умов цього Договору, позикодавець з має право звернути стягнення на майно, що належить позичальнику на праві власності. Згідно п. 7.1 Договору, цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками № 1 та № 2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п. 1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті. Згідно платіжного доручення № 34969470 від 08.12.2020, ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок [PERSON] перерахувало грошові кошти в сумі 5000,00 грн. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка [PERSON] повністю чи частково виконала зобов`язання за укладеним договором. Із наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2279798 від 08.12.2020 видно, що за [PERSON] рахується заборгованість за вказаним Договором у розмірі 22825,00 грн., з яких: - прострочена заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 16875,00 грн.; - прострочена заборгованість за комісією за надання кредиту - 950,00 грн. Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн. відповідачці нарахована обґрунтовано, тож підлягає стягненню у повному обсязі. Що стосується процентів, суд виходить з наступного. Договором визначено розмір процентів за користування кредитом - 1875,00 грн. (п. 1.5.2). У витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 63-МЛ від 23.02.2021, який був наданий позивачем при зверненні до суду, зазначено дату закінчення договору із [PERSON] - 23.12.2020, яка співпадає із кінцевою датою строку кредитування. Також суд враховує, що за приписами п. 4.1 Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, позичальник, починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього Договору, з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 0,00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 % від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим Договором. Отже, продовження строку користування кредитом після 23.12.2020 мало бути формалізовано у відповідному договорі та оновленому графіку розрахунків, проте такі документи позивачем до суду подані не були. За відсутності детального розрахунку процентів із зазначенням періодів та підстав їх нарахування, та за наявності у витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 63-МЛ від 23.02.2021 відомостей щодо дати закінчення договору із [PERSON] - 23.12.2020, суд вважає нарахування процентів після 23.12.2020 необґрунтованим. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню передбачена Договором сума процентів за користування кредитом у розмірі 1875,00 грн. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості по комісії у сумі 950,00 грн., то суд вважає її обґрунтованою, оскільки її сплата прямо передбачена договором. Посилання відповідачки у відзиві на порушення кредитором приписів абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки наведена відповідачкою у відзиві редакція ст. 11 не була чинною на час укладання кредитного договору та не є чинною наразі. Також не були чинними на час укладання кредитного договору та не є чинними наразі приписи Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту на які послалась відповідачка у відзиві. Укладаючи кредитний договір відповідачка беззастережно погодилась із його умовами Договору, у тому числі щодо сплати комісії у сумі 950,00 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що наразі у відповідачки наявна заборгованість за кредитним договором № 2279798 від 08.12.2020 у розмірі 7825,00 грн., з яких: - прострочена заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 1875,00 грн.; - прострочена заборгованість за комісією за надання кредиту - 950,00 грн. 23.02.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 63-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 63-МЛ від 23.02.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки по кредитному договору № 2279798 від 08.12.2020 в розмірі 22825,00 грн. Отже, кредитором за кредитним договором № 2279798 від 08.12.2020 відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги № 63-МЛ виступає саме позивач. Матеріали справи містять копію претензії ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яка адресована [PERSON] , у якій останню було повідомлено про наявність простроченої заборгованості у сумі 22825,00 грн. за кредитним договором № 2279798 від 08.12.2020 та повідомлено про необхідність протягом семи днів погасити заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за вказаними реквізитами. Відомостей про направлення чи вручення вищевказаної претензії [PERSON] матеріали справи не містять. Оскільки [PERSON] не сплатила обґрунтовано нараховану заборгованість у розмірі 7825,00 грн., суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачка не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У відзиві відповідач просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, участь адвоката Калініна С.К., який представляє інтереси відповідачки [PERSON] у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання професійної правничої допомоги № б/н/24, укладеного 05.01.2024; копією ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1152264 від 09.01.2024; платіжною інструкцією № @PL471304 від 06.01.2024. Розмір ставок адвокатської винагороди/гонорару визначено у Рекомендованих ставках адвокатського гонорару (винагороди), копія яких міститься в матеріалах справи. Згідно з Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 09.01.2024 Адвокатське бюро «Калінін і Партнери», в особі керуючого Калініна С.К., надало [PERSON] юридичні послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 5500,00 грн. У даному акті зазначений перелік послуг та їх вартість. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд констатує, що відсутні підстави для відмови відповідачці у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлені до стягнення та вже понесені на час винесення рішення суду витрати на професійну правничу допомогу співмірні із: складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. З урахуванням вищенаведених законодавчих приписів, з відповідача підлягають стягненню документально понесені та обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу, які з урахуванням приписів п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності покладення на сторони витрат на професійну правничу допомогу складають 3614,46 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial