Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, розташованої в с. Олеша Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання права власності, по 1/2 частині за кожною на земельну ділянку площею 0,3126 га, розташовану в урочищі «Бортищі» Долинської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку та у витязі з Державного земельного кадастру містяться розбіжності стосовно кадастрового номера спірної земельної ділянки, в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно. Окрім цього, позивачі просили суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області копію спадкової справи № 124/2014. 21.03.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області належним чином посвідчену копію спадкової справи 124/2014, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання якої було с. Долина Івано-Франківського району Івано-Франківської області. В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача - Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 149745 від 22.12.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010831100179, виданого на підставі розпорядження Тлумацької РДА № 479 від 12.09.2008 року, належало право власності на земельну ділянку площею 0,3126 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в урочищі «Бортищі» Долинської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 3). Відповідно до копії свідоцтв про народження позивачів [PERSON] та [PERSON] їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 13). 14.08.1977 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 12). Також позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак 26.12.2001 року даний шлюб було розірвано та після розірвання шлюбу позивачці було залишено шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 13 зворот). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на ім`я доньок [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла їм все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 16.08.2007 року (а.с. 14). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивачі прийняли спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки вони у шестимісячний термін звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 38, 38 зворот) та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши, по 1/2 частині кожна, спадкове майно, яке не є предметом даного позову (а.с. 9-10). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 127/2014 від 01.07.2014 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати позивача) (а.с. 37-63), з якої вбачається, що позивачі є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (мати позивачів), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом та за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, та які б мали обов`язкову частку у спадщині немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують в рівних долях (по 1/2 частині) на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після померлої матері [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,3126 га, у зв`язку з розбіжністю у кадастрових номерах земельної ділянки, зазначених в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 149745 (2625683300:07:009:0011) та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6300470782023 (2625683300:07:007:0060), що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеними державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. №№ 58/02-31, 59/02-31 від 09.02.2024 року (а.с. 16-18). Так у копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 149745 від 22.12.2008 року, належну [PERSON] , вказано кадастровий номер земельної ділянки площею 0,3126 га - 2625683300:07:009:0011, тоді як згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6300470782023 від 14.08.2023 року, вбачається, що в Державному земельному кадастрі вищевказана земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 149745 від 22.12.2008 року з кадастровим номером 2625683300:07:007:0060 (а.с. 4-6). Також з довідки Відділу № 1 ГУ Держгеокадастру в Івано- Франківській області встановлено, що у зв`язку з виявленням дублювання кадастрового номера у державному акті, державним кадастровим реєстратором внесено уточнені відомості до Державного земельного кадастру про вищезгадану земельну ділянку та їй присвоєно новий кадастровий номер 2625683300:07:007:0060 (а.с. 7). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення. Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Отже,позивачі, будучи належними спадкоємцями за заповітом після смерті матері [PERSON] , мають право на оформлення спадщини з переоформленням права власності на спадкову земельну ділянку на своє ім`я в нотаріальному порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216-1222, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 126, 131 ЗК України,

Outcome: approved