Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У серпні\~2023\~року адвокат\~Дорош Сергій\~Петрович в\~інтересах [PERSON] \~звернулися до\~суду із\~вищевказаним позовом.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що з\~26\~лютого 2006\~року сторони\~перебували у\~зареєстрованому шлюбі,\~який 11\~жовтня 2017\~року за\~рішенням суду\~було розірвано.\~Від спільного\~подружнього життя\~сторони мають\~дітей \~ доньок\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] . Так, за рішенням суду від 07 вересня 2007 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 31 липня 2007 року до виповнення дитиною повноліття. Рішенням суду від 08 серпня 2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 липня 2017 року до повноліття дитини. На виконання рішень суду видані виконавчі листи, відкриті виконавчі провадження та з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у загальному розмірі 5/12 частин усіх видів його заробітку. Під час спільного проживання з відповідачем однією сім`єю стягнення аліментів не мало істотного значення. Однак, у подальшому відповідач звернулася до виконавчої служби із заявами про стягнення з позивача заборгованості по сплаті аліментів у період з 01.04.2021 року та з 01.07.2017 року, що порушує права та законні інтереси останнього, оскільки у період з 11 жовтня 2017 року, а саме після розлучення, і по вересень 2021 року сторони вели спільне господарство, позивач приймав безпосередню участь у вихованні та утриманні дітей. За вказаних обставин звертаються до суду із вимогою про зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів шляхом приведення їх до стягнення у період з 01 жовтня 2021 року. Ухвалами суду від 22 вересня 2023 року, від 19 жовтня 2023 року та від 06 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. ст. 178, 191 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідач скористалася правом надання суду відзиву на позовну заяву та 20 грудня 2023 року надала його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується в повній мірі з пред`явленими позовними вимогами, оскільки є необґрунтованими та відсутні належні та допустимі докази на їх підтвердження. Ухвалою суду від 31 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, а саме з того, що сторони проживали разом до 01 жовтня 2021 року, а тому сума заборгованості по аліментам підлягає зменшенню та аліменти на дітей повинні стягуватися саме з цього часу. Свої доводи доводять записом судового засідання в інший цивільній справі та письмовими поясненнями свідків, які надані представнику позивача. У судовому засіданні відповідач [PERSON] з позовними вимогами не погодилась, надала суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. У своєму відзиві відповідач зазначила, що позивач не надав жодного доказу щодо підстав зменшення розміру заборгованості по аліментам та того, що вони проживали разом до 01 жовтня 2021 року. Відповідач вказала, що вона самостійно виховує двох доньок та матеріально їх забезпечує. Представник третьої\~особи Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв не подавали. Заслухавши сторін у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Відповідно до статей 2, 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Як встановлено у судовому засіданні, 25 лютого 2006 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб, який розірвано 11 жовтня 2017 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2007 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 31 липня 2007 року до виповнення повноліття дитини. (а .с. 40) Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року стягнуто з [PERSON] , аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] , щомісячно, починаючи стягнення з 06 липня 2017 року, до повноліття дитини. (а. с. 34-35) Як вбачається з копій довідок, виданих 21 листопада 2023 р. № 4060/2979 та № 4060/2980 військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] з 11 березня 2022 року проходить військову службу та з його грошового забезпечення утримуються аліменти за двома виконавчими листами. (а. с. 68 - 69) Відповідно до копії відповіді на запит від 14.04.2023 № 0436-2023-0001594 за Формою № 25ДР, наданої Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, у період з січня 2020 року по грудень 2021 року відсутня інформація про доходи [PERSON] , починаючи з березня 2022 року у нього наявні доходи виплата військовослужбовцям. (а .с. 80-81) З Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що є у відкритому доступі, ВП № 68730520 та ВП № 68730728 відкриті 22.02.2022 і перебувають у провадженні Покровського ВДВС\~у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У позовній заяві зазначено та сторони підтверджують, що на підставі виконавчих листів здійснюються виконавчі провадження Покровським ВДВС\~у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та наявна заборгованість у [PERSON] у ВП № 68730728 по виконанню Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 серпня 2017 року станом з 22.02.2022 року на 01.09.2023 року 168690,83 гривень; у ВП № 68730520 по виконанню Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2007 року станом з 22.02.2022 року по 01.09.2023 року 107569,99 гривень. (а. с. 102-106) Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтями 150,180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно до ч. 2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналогічна позиція міститься у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначається, що суд за передбачених ст.197 СК умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості по аліментах. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за аліментами на підставі судового рішення. Звертаючись до суду із вимогою про зменшення розміру заборгованості по аліментам, позивач посилається на те, що після ухвалення рішень суду про стягнення аліментів на утримання доньок, він та відповідач проживали разом однією сім`ю до 01 жовтня 2021 року і тому саме з цього дня він має обов`язок щодо сплати аліментів на дітей за двома рішеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом із цим, суду не надано жодного доказу який би вказував на позицію позивача про зменшення заборгованості по аліментам з підстав проживання однією сім`ю. Крім того, на підтвердження позовних вимог позивачем надані ксерокопія протоколу судового засідання від 20.06.2023 року зі справи №\~212/1013/23, 2/212/822/23, диск із записом судового засідання (а. с. 14-16), оскільки частина 4 ст.82 ЦПК України вказує, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В даному випадку, вказані представником позивача обставини не встановленні судовим рішенням. Представник позивача на підтвердження позовних вимог надав суду копії письмових пояснень трьох осіб (а. с. 18-20), однак дані пояснення не приймаються до уваги, оскільки вказані особи не були допитані судом у якості свідків. Частина 2 ст.229 ЦПК України наголошує на тому, що докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Інших належними та допустимими доказами позивачем не надано суду. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони в судовому засіданні підтвердили розрахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів та погодилися з ним. (а. с. 102-106) Також, позивачем не спростований розмір нарахованої заборгованості по аліментах і не доведено наявності обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для зменшення існуючої заборгованості по аліментах, які стягнуті з нього за рішеннями суду. Дослідивши доводи сторони позивача, суд приходить до висновку, що підстав, передбачених ч. 2 ст.197 СК України для зменшення розміру заборгованості по аліментах у даній справі не вбачається. Отже, зазначені позивачем у позовній заяві доводи не можуть розцінюватись судом як обставини, що мають істотне значення, а тому і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed