Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] на її користь заробітну плату у сумі 39\~000 грн., за період з січня 2022 року по червень 2022 року; зобов`язати фізичну підприємця [PERSON] виплатити її середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.06.2022 по 20.09.2022 включно в сумі 16\~180, 5 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування доводів позовної вимоги [PERSON] послалася на те, що відповідно до трудового договору №1, укладеного 24 квітня 2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , де її було прийнято на посаду покоївки. Пунктом 3 трудового договору передбачено виплату заробітної плати в розмірі не нижче законодавчо встановленого мінімального розміру. Законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2022 року становив 6 500 грн. З січня по червень 2022 року включно ФОП [PERSON] не здійснила виплату заробітної плати [PERSON] , що є порушенням пункту 3 договору. Загальна сума заборгованості за зазначений період складає 39 000 гривень. 21 червня 2022 року ФОП [PERSON] звільнила [PERSON] за згодою сторін (ст. 36 п.1 КЗпП України), не провівши повний розрахунок заробітної плати, чим створила заборгованість перед працівником. Також просила стягнути середній заробіток за час затримки при звільненні з 22.06.2022 по 20.09.2022 включно. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на те, відповідач визнає позовні вимоги щодо заробітної плати за січень та лютий 2022 року на суму 6500 грн за кожен місяць, ураховуючи податки та збори, встановлені законодавством України. Зазначається, що позивач припинила виконання трудових обов`язків 24 лютого 2022 року і не відновила їх. Вона була звільнена за згодою сторін 21 червня 2022 року. Також вказується, що позивач не відпрацювала жодного робочого часу з березня по червень 2022 року, що підтверджується табелями обліку робочого часу. Щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 22 червня по 20 вересня 2022 року, стверджує відсутність підстав для виплати, оскільки затримка не сталася з вини роботодавця, і зазначає, що роботодавець звільняється від відповідальності за невиплату заробітної плати через бойові дії чи інші непереборні обставини. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні повністю. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до переконання, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем [PERSON] у трудових відносинах, з 24 квітня 2020 року працювала на посаді покоївки. Відповідно до п. 3 Трудового договору заробітна плата позивачки [PERSON] складала 6500 грн на місяць. Звільнена 21 червня 2022 року за згодою сторін відповідно ст. 36 п.1 КЗпП України на підставі наказу №2-к від 21.06.2022 року. Як вбачається з позовної заяви позивач [PERSON] просить стягнути заробітну плату за період з січня по червень 2022 року. Під час судового розгляду сторони визнали та не оспорювали того факту, що відповідач [PERSON] сплатила позивачу [PERSON] заробітну плату за січень та лютий 2022 року по 6500 грн. за кожен місяць. Наведене також підтверджується матеріалами справи (а.с. 67-83; 169). Разом з тим, з копій табелю обліку робочого часу за березень місяць, квітень місяць, травень місяць, червень 2022 року вбачається, що позивач [PERSON] не являлась на роботу (а.с. 44-47). Аналогічний факт підтверджується також відомостями страхувальника щодо страхових внесків за звітній рік 2022 (а.с. 100). Допитані свідки у судовому засіданні, кожен окремо, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , пояснили суду, що не бачили на робочому місці позивачку [PERSON] у спірний період часу з лютого по червень 2022 року. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] на її користь заробітної плати у сумі 39\~000 грн., за період з січня 2022 року по червень 2022 року слід відмовити. \~ \~ \~ \~Вирішуючи позовну вимогу [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні позивача, суд першої інстанції установив наступне. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звільнена 21 червня 2022 року за згодою сторін відповідно ст. 36 п.1 КЗпП України на підставі наказу №2-к від 21.06.2022 року. \~ \~ \~ \~18.08.2022 року позивач [PERSON] зверталася з листом до відповідача [PERSON] щодо досудового врегулювання спору (квитанція від 20.08.2022 та поштовий трек 6236400504542) (а.с. 10). \~ \~ \~ \~Матеріали справи свідчать, що відповідач [PERSON] здійснила виплати по заробітній платі позивачу [PERSON] у жовтні та листопаді 2022 році (а.с. 67-83). \~ \~ \~ \~Дані виплати здійснено відповідачем після звернення позивачки з позовною заявою до суду. Тобто, відповідач [PERSON] заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в порушення норм ст. 116 КЗпП України позивачу [PERSON] в день звільнення не виплатила \~ \~ \~ \~За змістом статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація\~повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. У відповідності з вимогами\~ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»\~заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Як вбачається з відзиву, відповідач не наводить конкретних доказів, (як-то: довідки про зупинення нею підприємницької діяльності або податкової звітності за цей період часу тощо) чому саме у день звільнення [PERSON] 21 червня 2022 року за згодою сторін не можливо було здійснити виплати в наслідок бойових дій. При цьому суд зважає, що відповідач [PERSON] в цей час вела табель робочого часу працівників та підписувала накази про звільнення таких працівників. Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, установлена статтею 117 КЗпП України. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (наведена позиція викладена в пунктах67, 69, 70, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц). Отже, Середння заробітна плата = 241,5 * ( 7 робочих днів / +20 робочих днів / липень + 20 робочих днів / серпень + 20 календарних днів/ вересень) = 241,5*67= 16 180,5 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.06.2022 року по 20.09.2022 року включно в сумі 16 180, 50 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial