Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

31 жовтня 2023 року позивач звернувся з позовом до Великомихайлівського районного суду Одеської області до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною. Мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] [PERSON] одружився з [PERSON] . 02 листопада 2020 року Великомихайлівським районним судом Одеської області шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі у них народилась донька - [PERSON] . Після розірвання шлюбу, донька [PERSON] проживає з відповідачем. З моменту як вони перестали жити разом з [PERSON] у них була домовленість, що дитина буде проживати два тижня у відповідача і один тиждень у позивача, почергово. Ця домовленість виконувалась до липня 2021 року. Після чергового разу, як позивач прийшов за донькою до відповідача, остання почала казати що він дитину більше не візьме, почала кричати та ображати. 23.07.2021 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Великомихайлівської селищної ради з заявою про встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої доньки. Після чого Виконавчий комітет Великомихайлівської селищної ради прийняв рішення про затвердження висновку органу опіки та піклування про визначення способу участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] №147. Згідно якого було прийнято графік спілкування батька і доньки. [PERSON] дотримувався цього рішення, а [PERSON] час від часу могла не дати дитину позивачу у його дні відповідно черговості. Так тривало до осені 2023 року коли відповідач почала говорити що дитину йому не дасть, що він в їхньому житті не буде присутній, почала настроювати дитину проти батька. Позивач любить свою доньку, кожного разу коли він брав доньку до себе купував їй смаколики, іграшки, одяг та взуття, по необхідності ліки, та давав гроші на лікування зубів. 27.10.2023 року позивач прибув до будинку відповідача щоб взяти доньку до себе, так як була його черга. Відповідач в грубій формі йому відповіла що дитина більше до нього їздити не буде, почала ображати його та штовхати все це було у присутності дитини. Після цього позивач не бачить іншого виходу як подати позов, адже їх з донькою права грубо порушуються. Позивач з донькою не повинен втрачати можливість бути разом, тому що відповідачу так хочеться. Донька любить його і з задоволенням проводить час з ним. Шкідливих звичок не має, не вживає алкоголю. не палить. Просить суд зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою [PERSON] , [INFO] . Визначити наступні способи його участі у вихованні доньки [PERSON] : встановити можливість перебування доньки за місцем проживання батька [PERSON] без присутності матері, кожного першого, третього та п`ятого тижня місяця з 10:00 год п`ятниці до 22:00 год. неділі; половину літніх канікул дитини проводити з батьком (два тижні у батька, потім два тижня у матері, почергово); необмежене спілкування з донькою [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком і донькою; - вдень його побачення з донькою, він має право забирати доньку з дому/школи особисто; можливість брати доньку у святкові дні в порядку черговості. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, та просив задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала частково, та пояснила, що не буде перешкоджати спілкуванню дитини з батьком, але бажає щоб батько нарівні з нею приймав участь житті дитини. Пропонує щоб батько забирав доньку не тільки на вихідні дні, а й в будні дні, щоб відводив дитину до садочка та забирав додому протягом всього тижня. Відповідач хоче щоб батько побачив як його донька збирається в садочок та капризує з цього приводу. Так як [PERSON] працює, позивач також хоче мати таку можливість працювати, а для цього пропонує встановити графік спілкування не тільки у вихідні дні. Просить враховувати інтереси дитини також, вважає, що участь батька повинна бути повноцінною Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло клопотання, згідно якого просить суд цивільну справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримують, доповнень не мають. Дослідивши в судовому засіданні пояснення сторін, матеріали справи, докази надані сторонами на підтвердження та спростування позовних вимог, висновок органу опіки щодо роз`яснення спору, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого 25 червня 2018 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 листопада 2020 року (справа № 498/513/20) шлюб укладений між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Звертаючись до суду з позовними вимогами щодо зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з донькою, позивач зазначив, що мати дитини всіляко перешкоджає бачитись з дитиною, а неодноразові спроби про встановлення графіку зустрічей, побачень з дитиною, відповідачем проігноровані. На підтвердження зазначеного позивачем надано Рішення Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька, [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] », згідно якого було затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно Висновку органу опіки та піклування про встановлення порядку участі батька, [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет селищної ради вважає за доцільне: 1. Рекомендувати батьку, [PERSON] , брати участь у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до графіку спілкування: у вихідні дні місяця, в порядку черговості, а також святкові дні, в порядку черговості, за місцем проживання батька без присутності матері за умови:- дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку; - задовільного стану здоров`я дитини; - попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною та повідомлення про місцезнаходження дитини; - вчасно повернення дитини матері в неділю. 2. Рекомендувати батьку, [PERSON] , не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її. 3. Рекомендувати матері, [PERSON] , поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Вирішуючи спір про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі батька у вихованні дитини, суд виходить з такого. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державною. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язків її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п.1 ст.18 Конвенції ООН). Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного у гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції, держави-учасники поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Аналогічна норма відображена в ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно зі статтею 157 СК України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, також судом встановлено, що колишнє подружжя проживає окремо, малолітня дитина проживає разом з матір`ю. Судом досліджується висновок органу опіки та піклування затверджений рішенням виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради від 18.01.2024 року №21 «Про усунення перешкод у спілкуванні батька [PERSON] , [INFO] , з дитиною [PERSON] , [INFO] , та визначення участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною», згідно якого орган опіки та піклування Великомихайлівської селищної ради вважає за доцільне: 1. Рекомендувати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . 2. Визначити способи участі [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] : -кожного першого, третього та п`ятого тижня місяця з 16:00 год. п`ятниці до 17:00 год. неділі, за місцем проживання батька: [ADDRESS] , без присутності матері дитини; - половину літніх канікул (почергово по два тижні); - святкові дні за спільною домовленістю та згодою обох батьків, в порядку черговості; - можливість спілкування засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку (за бажанням дитини). Рекомендовано батьку, [PERSON] , дотримуватися графіку побачень, режиму харчування, відпочинку, правил безпеки для дітей відповідного віку; попереджати за добу матір про можливість спілкування з дитиною; вчасно повертати дитину матері.4. Рекомендувати обом батька не налаштовувати дитину один проти одного, поважати думку та почуття кожного. Разом з цим, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони продемонстрували конфліктні відносини з приводу участі у спілкуванні з дитиною, відповідач не погоджується з запропонованим порядком зустрічей позивача, разом з цим, відповідачем не було надано відзиву на позовну заяву. З наданих суду пояснень, вбачається, що між сторонами існує спір щодо визначення часу зустрічей з дитиною, а тому, суд дійшов висновку, що факт наявності перешкод у позивача з боку відповідачки у вихованні та спілкуванні з дитиною є встановленим. Отже, порушене право позивача на спілкування та участь у вихованні дитини підлягає судовому захисту. Вирішуючи питання щодо способів участі позивача у вихованні малолітньої дочки, суд дійшов наступних висновків. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Обмежень у праві спілкування позивача з дитиною законом не встановлено. Згідно із ч.2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини до уваги береться ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд враховує дані про особу позивача, який мешкає в с. Мигаї Роздільнянського району Одеської області, а дитина проживає з матір`ю в сел. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області, а також те, що обмежень у праві спілкування позивача з дитиною законом не встановлено, також судом враховано, що станом на час розгляду справи малолітній доньці сторін у справі [PERSON] , [INFO] , виповнилось повних 5 років. Зважаючи на права батька на спілкування із дитиною та на участь у вихованні дитини, при ухваленні рішення, суд керується виключно інтересами дитини, які полягають у встановленні стійкого психологічного зв`язку дівчинки з батьком, сприйняття дитиною позивача як одного зі своїх батьків, який бере участь в її житті і вихованні нарівні з матір`ю, формуванні у дитини світогляду. За змістом ст.ст. 3, 7, 8, 10 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.ст. 11, 15, 16, 16-1 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо забезпечення реалізації права доступу до дитини, участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини, з урахування конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. При розгляді судом спорів щодо забезпечення реалізації права доступу до дитини, що має на меті визначення порядку спілкування з дитиною одного з батьків, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України). Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Дані положення законодавства повністю знайшли відображення і з Положеннями Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року. Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі ст. 151 ч.ч.1,3 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України «Про охорону дитинства». З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною, підлягають частковому задоволенню. А тому, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині: визначення способу участі [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] : - кожного першого, третього та п`ятого тижня місяця з 16:00 год. п`ятниці до 17:00 год. неділі, за місцем проживання батька: [ADDRESS] , без присутності матері дитини; - половину літніх канікул (почергово по два тижні); - святкові дні за спільною домовленістю та згодою обох батьків, в порядку черговості; - можливість спілкування засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку (за бажанням дитини). В решті позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial