Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Сверлик О.В., звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І., в якому, з урахуванням уточнень, просить визначити їй додатковий строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що після смерті її батька відкрилася спадщина на майно у вигляді частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ; двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,2000 га та площею 1,1300 га, а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами площею 0,1100 га, на які вона претендує, як спадкоємиця першої черги за законом. З метою оформлення належної їй за законом частини спадщини після смерті батька, вона звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І., однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на час смерті батька вона не проживала разом з ним, не була зареєстрована з ним за однією адресою, а також не подала заяву у встановлений законом строк. Зазначає, що вона, маючи правовстановлюючі документи на спадкове майно вважала, що зможе оформити спадщину в будь-який час, зважаючи на запровадження в Україні воєнного стану. У зв`язку з наведеними обставинами в неї виникла необхідність звернутися до суду. Окрім того, звертає увагу, що їй достеменно відомо, що відповідачка по справі [PERSON] заперечує її право на спадкування після смерті батька. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, залишено без руху, надано позивачу строк 10 (десять) днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали. 04 січня 2023 року від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшла уточнена позовна заява про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Бучацького районного суду від 08 січня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 30 січня 2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Відзив мотивує тим, що [INFO] помер її син [PERSON] (спадкодавець), який проживав у с. Пишківці Чортківського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно у вигляді частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,2000 га та площею 1,1300 га, а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами площею 0,1100 га. Вказує, що відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживає із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вона, [PERSON] , як мати спадкодавця, будучи спадкоємцем першої черги, відповідно до зазначених вище вимог, 01 березня 2023 року, у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, подала заяву про прийняття спадщини. Натомість, усі інші спадкоємці першої черги відмовилися взяти на себе обов`язок похорону [PERSON] , у зв`язку з чим всі витрати вона взяла на себе. Зазначає, що приватний нотаріус Іванів Л.І. видала довідку за №220/01-16 від 23.10.2022, якою відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Натомість, позивач, будучи також спадкоємцем першої черги, заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не подала і, на її думку, вважається такою, що не прийняла її відповідно до вимог ч.1 ст.1272 ЦК України. Зауважує, що на момент смерті спадкодавця, 06.10.2022, позивачка була повнолітньою особою і в неї не було ніяких перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини, окрім власного небажання. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Сверлик О.В., в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання теж не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності. Третя особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України). Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, [PERSON] народилася [INFO] в с. Пишківці Бучацького району Тернопільської області, її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дружбівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 11 травня 1985 року. 28 жовтня 2003 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , зареєстрований виконкомом Пишківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Пишківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 28 жовтня 2003 року. За даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 20 червня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Пишківці Бучацького району Тернопільської області. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №171200465, сформованого 21 червня 2019 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 154,5 кв. м, який знаходиться за адресою по [ADDRESS] ; підстава виникнення права власності: виписка з погосподарської книги, серії та номер 344, виданий 14.06.2019, видавник - Трибухівська сільська рада; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47421546 від 20.06.2019, [PERSON] , Бучацька районна державна адміністрація. Як слідує з Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6105528482019, №НВ-6105528612019 та №НВ-6105528642019, сформованих 04.02.2019 на запит [PERSON] , інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 6121285700:02:004:0001 (площею 0.2000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), 6121285700:02:004:0002 (площею 1.1300 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства) та 6121285700:02:007:0001 (площею 0.1100 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) - відсутня. За даними довідки №252, виданої Пишківським старостинським округом Трибухівської сільської ради 21 грудня 2023 року [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дійсно постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , [INFO] , у вищевказаному житловому будинку були зареєстровані, проживали та продовжують проживати наступні особи: [PERSON] , 1965 р.н. (колишня дружина спадкодавця); [PERSON] , 1989 р.н. (син); [PERSON] , 1996 р.н. (колишня невістка); [PERSON] , 2014 р.н. (онук). За наявними відомостями від імені [PERSON] заповіт не складався та не посвідчувався. З матеріалів справи, а саме довідки №255/01-24, виданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області 01.12.2023 вбачається, що [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Іванів Л.І. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , однак їй було відмовлено, оскільки вона не проживала із спадкодавцем [PERSON] у житловому будинку за адресою в [ADDRESS] , та не перебувала на час смерті спадкодавця на реєстраційному обліку у вищевказаному житловому будинку. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України). Як вбачається з довідки №220/01-16, відповідач [PERSON] звернулася у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Іванів Л.І. з метою отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , однак їй було відмовлено на підставі п.5 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. За даними довідки №1135, виданої Трибухівською сільською радою 07 грудня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно похоронила свого сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] заперечує щодо заявлених позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що на момент смерті спадкодавця, 06.10.2022, позивачка була повнолітньою особою і в неї не було жодних перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини. Так, позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини поза межами шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини (п.1 ст.1270 ЦК України). Разом з тим, законодавець надає спадкоємцю право звернутися до суду з позовом для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За змістом п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, та виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 310/2327/18 визначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17 (провадження № 61-7643св18). Разом з тим, позивачка не наводить конкретної причини пропуску строку для прийняття спадщини, вказує, що зважаючи на запроваджений в Україні воєнний стан, маючи на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно, вона вважала, що зможе оформити спадщину в будь-який час. Проте позивачкою не надано суду жодних доказів, які б підтверджували наведені нею обставини щодо поважності причин пропуску строку. Обставини, на які покликається позивачка [PERSON] , як на підставу пропуску строку, визначеного законом, для подання заяви про прийняття спадщини, а саме знаходження у неї на руках правовстановлюючих документів та запроваджений в Україні воєнний стан, самі по собі не свідчать про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини. З огляду на що, суд не визнає наведені позивачкою обставини, як поважні причини з яких нею, у визначений законом строк, не було подано заяви про прийняття спадщини, а тому підстави для задоволення позову відсутні. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подала та поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини не навела, позов подано лише через рік і два місяці після відкриття спадщини, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 1223, 1261-1265, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed