Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

23 січня 2024 до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 09.07.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] . На той час, подружжя разом з дитиною мешкали в смт. Михайлівка Запорізької області. З 16.08.2016 року за укладеним контрактом позивач перебував на військовій службі, в т.ч. в зоні АТО. Сімейні відносини з відповідачкою не склалися, у зв`язку з чим між подружжям виникали суперечки та конфліктні ситуації, в тому числі з приводу неналежного догляду за дитиною відповідачкою. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.06.2017 у справі №321/641/17 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. 27.11.2015 відповідачка залишила дочку [PERSON] , [INFO] в дитячому будинку «Надія» в селищі Українка Василівського району Запорізької області. Позивач перебував на військовій службі та лікувався у шпиталі в м. Одеса. Дитину [PERSON] , [INFO] з дитячого будинку забрали батьки позивача та опікувались нею протягом певного часу, до звільнення позивача з військової служби. В той час дитина [PERSON] , [INFO] мешкала разом з батьками позивача в смт. Михайлівка Запорізької області. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 21.12.2017 у справі №321/1449/ було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 08.02.2018 позивач звільнився з військової служби у зв`язку з доглядом за малолітньою Дитиною [PERSON] , [INFO] . З тих пір дочка [PERSON] , [INFO] постійно мешкає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Матір дитини [PERSON] участі в утриманні дитини не приймала, однак продовжувала стягувати з позивача аліменти, призначені для дитини, та витрачати аліменти на власні потреби. Судовим наказом від 07.11.2018 у справі № 331/5802/18 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2019 у цивільній справі №331/5774/18 припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.06.2017р. у справі №321/641/17. З листопада 2017 подружжя разом не мешкають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Відповідачка [PERSON] зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач разом з донькою [PERSON] , [INFO] мешкають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згодом, позивач створив сім`ю з іншою жінкою - [PERSON] , [INFO] , яка має малолітню доньку від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . В теперішній час вони перебувають у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Проте між ними склались та існують сталі шлюбно-сімейні відносини. Наразі вони всі разом (сім`єю з чотирьох осіб) мешкають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Діти перебувають у дружніх відносинах. Кожна дитина має в житловому будинку окрему кімнату та забезпечена всім необхідним для комфортного проживання, повноцінного існування, оздоровлення, успішного навчання та всебічного розвитку з виявленням особистих здібностей. В сім`ї панують лад та злагода, взаємна повага та почуттєва спорідненість, допомога та чуйність у відносинах. Позивач разом з [PERSON] забезпечуються виховання та соціалізація особистості дітей, що важливо для їх подальшого життя в суспільстві. З 01.09.2022 [PERSON] , [INFO] навчається в Запорізькій гімназії № 3 Запорізької міської ради, зараз в 2-А класі. Всі питання, пов`язані з навчанням дочки та станом її здоров`я, позивач вирішує особисто, без участі матері дитини - [PERSON] . З часу відмови від дочки та залишення її в дитячому будинку « [PERSON] » з 27.11.2017 року, [PERSON] відсутня в житті своєї дочки [PERSON] : її життям, здоров`ям, навчанням не цікавиться; з дочкою взагалі не спілкується навіть в телефонному режимі; зі святами не вітає і подарунки не дарує; дні народження дочки ігнорує; для зустрічей з дитиною не приїжджає, не приймала участі в забезпеченні дочки всім необхідним у відповідності до потреб дитини та інше. Окрім того, маючи за судовим рішенням аліментні зобов`язання щодо утримання дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] аліменти не сплачує і матеріально дочку не забезпечує. Викладене свідчить, що [PERSON] з 27.11.2017 умисно злісно та цілеспрямовано ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, не проявляє до неї батьківської опіки та піклування, виявляє байдужість до потреб, стану та проблем дитини, демонструє свою повну безвідповідальність та байдужість. [PERSON] не підтримує родинних відносин з дочкою [PERSON] , [INFO] . Обов`язки щодо виховання, розвитку, лікування, утримання дочки виконував та виконує виключно батько дитини, без допомоги і без участі матері дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього доньки [PERSON] , [INFO] . 05.02.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 15.04.2024 ухвалою судді закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Железняк Л.В. просила розглянути справу за наявними матеріалами справи, без її участі, позов задовольнити, про що подала заяву. В судове засідання відповідач не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не подала. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, про що подала заяву, та надала висновок про позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що з 09.07.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. З листопада 2017 подружжя разом не мешкають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області №321/641/17 від 15.06.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. З 16.08.2016 року за укладеним контрактом позивач перебував на військовій службі, в т.ч. в зоні АТО, має статус учасника бойових дій, що підтверджується довідкою Військової частини [NUMBER] від 08.02.2018 № 248 та посвідченням серія [NUMBER] . 27.11.2017 відповідачка залишила малолітню доньку [PERSON] , [INFO] в дитячому будинку «Надія» в селищі Українка Василівського району Запорізької області. Дитину [PERSON] , [INFO] з дитячого будинку забрали батьки позивача та опікувались нею протягом певного часу, до звільнення позивача з військової служби. В той час [PERSON] , [INFO] мешкала разом з батьками позивача в смт. Михайлівка Запорізької області. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області №321/1449/17 від 21.12.2017 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 08.02.2018 позивач звільнився з військової служби у зв`язку із доглядом за малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Позивач разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] мешкали у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №324769-2019 від 22.10.2019, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , довідкою №04-18/3-398 від 10.04.2019 про реєстрацію місця проживання особи - [PERSON] , [INFO] , відповідно до якої, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказане, також підтверджується актом КП «Наше місто» ЗМР від 24.10.2019. Матір дитини участі в утриманні дитини не приймала, однак продовжувала стягувати з позивача аліменти, призначені для дитини, та витрачати аліменти на власні потреби. Відповідачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Судовим наказом № 331/5802/18 від 07.11.2018 у справі стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №331/5774/18 від 22.08.2019 припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.06.2017 у справі №321/641/17. Відповідно до інформації дошкільного навчального закладу комбінованого типу №81 «Бірюсинка» від 03.10.2018 №01.02-10/201, від 21.11.2019 №01.02-10/267 встановлено, що мати дитини, жодного разу до закладу не з`являлась, участі у житті дитини не приймала, про стан розвитку дитини не цікавилася. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, малолітньої [PERSON] , [INFO] встановлено, що на прийом до установи дитина звертається тільки у супроводі батька. Мати дитини у обстеженні, лікуванні, вакцинації, оздоровленні участі не приймає. Відповідно до інформації Запорізької гімназії №3 Запорізької міської ради від 15.05.2023 №11 встановлено, що мати дитини жодного разу до гімназії не з`являлася, участі у заходах для батьків не приймала. З викладеного вбачається, що обов`язки щодо виховання, розвитку, лікування, утримання дочки виконував та виконує виключно батько дитини, без допомоги і без участі матері дитини. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] не підтримує родинних відносин з дочкою, вона відсутня в житті своєї доньки, не цікавиться її життям, здоров`ям, не спілкується з нею в будь-який спосіб; зі святами не вітає і подарунки не дарує; дні народження дочки ігнорує; для зустрічей з дитиною не приїжджає, не приймала участі в забезпеченні дочки всім необхідним у відповідності до потреб дитини та інше. Окрім того, маючи за судовим рішенням аліментні зобов`язання щодо утримання дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] аліменти не сплачує і матеріально дочку не забезпечує. В теперішній час малолітня [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання родини від 05.03.2024 встановлено, що малолітня [PERSON] має окрему кімнату, ліжко для відпочинку, місце для навчання, шафу для речей. Дитина має одяг та взуття відповідно вікових потреб. Позивач забезпечує дитині гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення, умови нормального росту та розвитку. Між батьком і дитиною, склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров`я дитини, також здійснює позивач. Відповідач не була позбавлена інформації стосовно міста перебування позивача та їх дитини. З боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з нею та прийманні участі матері в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на неї законом. Відповідач самоусунулася від виконання обов`язків відносно своєї дитини. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, принижує гідність дитини, а наявність у неї юридичних прав може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору людини. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про що наданий висновок від 11.04.2024 №677/01-34/22.01-563. Вказаним висновком встановлено, що на засіданні комісії Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування малолітня [PERSON] , [INFO] повідомила членам комісії, що проживає разом із татом і мамою та сестричкою. На запитання членів комісії, як звати маму, відповіла, [PERSON] . Саме до [PERSON] дитина звертається вразі необхідності. Зі слів [PERSON] комісією також встановлено, що [PERSON] це його цивільна дружина з якою проживають разом більше чотирьох років. Саме його цивільна дружина [PERSON] замінила дитині матір, піклується про неї, допомагає з навчанням та іншим. Відповідно до листа відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 15.03.2024 №08-08/546 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає більше трьох місяців, її місцезнаходження не відоме. Спеціалісти відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неодноразово намагалися зв`язатися з [PERSON] за допомогою телефонного зв`язку, однак безрезультатно. На адресу районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради будь які заява, пояснення від [PERSON] не надходили. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН). Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 цієї Конвенції). У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивача та дітей, та з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. У відповідності з ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 cт. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх навчанням, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти.. Згідно ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - «ч. 4: При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування; ч.5 : Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суду надано достатньо доказів, з яких вбачається, що мати не цікавиться життям дитини, не бере участі в її вихованні та не виконує батьківських обов`язків, а відтак позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав є підтвердженими та обґрунтованими. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved