Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача, Харківської міської ради, яким просить визначити йому додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] , який на момент смерті проживав та значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не склав. Спадкоємцем першої черги після смерті останнього є його син - [PERSON] . Інші спадкоємці за законом першої черги після смерті [PERSON] відсутні. Сподковим майном після смерті [PERSON] є житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 24.02.2022 на території України введено воєнний стан та з цього часу Харківська міська територіальна громада відносилась до територій, на яких ведуться бойові дії. З метою збереження життя та здоров`я позивач був вимушений змінити місце проживання, переїхав до Полтавської області та 11.04.2022 став на облік як внутрішньо переміщена особа. На момент, коли для прийняття спадщини залишилось 2 місяці, місце відкриття спадщини знаходилось в епіцентрі жорстких бойових дій. 12.05.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак, цього ж дня, нотаріус своєю постановою №57/02-31 відмовив позивачу у видачі вказаного свідоцтва з підстав пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки позивач на момент смерті спадкодавця був зареєстрований за іншою адресою. Також позивач зазначає, що у період проведення активних бойових дій за місцем відкриття спадщини він не мав змоги звернутися до нотаріуса для відкриття спадкової справи, тому вважає поважною причину пропуску строку на прийняття спадщини. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, Харківської міської ради, 20.02.2024 надав до суду письмові пояснення в яких просив в задоволенні позову відмовити з підстав не доведення позивачем наявності поважних причин для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням (у тому числі поштовим зв`язком) заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини, а отже позивач мав можливість до будь-якого нотаріуса України, незалежно від місця відкриття спадщини. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (мовою оригіналу « [PERSON] »), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.19). [INFO] у місті Харкові померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.09.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.30). [INFO] у місті Харкові помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.12.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.20). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВЕ №179542, № витягу 4622090 від 02.09.2004, виданого Комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу №1894, посвідченого 19.08.2004 приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В. зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Пусан Тетяни Володимирівни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , на належне йому майно. Однак постановою нотаріуса №57/02-31 від 12.05.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне [PERSON] майно, оскільки [PERSON] разом за однією адресою з [PERSON] не проживав та не подав у встановлений законом термін до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] (а.с.17-18). Згідно листа приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Пусан Тетяни Володимирівни від 01.12.2023 за вих..№165/01-16, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , нотаріусом не заводилася, оскільки заявником [PERSON] було надано документи, згідно яких встановлено, що строк для прийняття спадщини, встановлений законом ним пропущений. З цих підстав нотаріусом заявнику було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне померлому [PERSON] (с.с.36). З 11 квітня 2022 року [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , взято на облік внутрішньо переміщених осіб та фактичним місцем проживання останнього є адреса: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 11.04.2022 №1619-7000733446 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради (а.с14). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач мав повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19. В ході судового розгляду справи позивач не заперечував, що він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] з порушенням строків для прийняття спадщини, тобто після спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга статті 77 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи поважність пропуску ним строку звернення для прийняття спадщини, позивач посилається на введення військового стану та знаходження місця відкриття спадщини в епіцентрі жорстких бойових дій. Разом з тим, військовий стан на території України оголошено 24.02.2022, тоді як спадкодавець помер [INFO] . Крім того, як зазначено вище, позивач був зареєстрований з 11 квітня 2022 року як внутрішньо переміщена особа в Полтавській області, де працювали нотаріальні контори і позивач не був позбавлений можливості в будь-який час подати до будь-якого нотаріуса м. Полтави заяву про прийняття спадщини. Слід зазначити, що загальновідомим є факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який триває на час розгляду заяви та неодноразово продовжувався. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України\~Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України\~Про нотаріат, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64\~Про введення воєнного стану в Україні\~Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». У п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 06.03.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. Відповідно до змін внесених 28.04.2022 року до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану. 29.06.2022 року внесено нові зміни постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 29.06.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач із заявою про прийняття спадщини звернувся до нотаріуса лише 12 травня 2023 року, тобто через 1 рік 7 місяців після смерті спадкодавця. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо, в тому числі і за відсутності будь-яких доказів з приводу зазначеного. Суд зазначає, що для подання заяви про прийняття спадщини не є обов`язковим особисте подання документів безпосередньо в приміщенні нотаріальної контори, оскільки закон не позбавляє спадкоємця права направити цю заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування. Подібний правовий висновок сформульований у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 173/1581/2015, провадження № 61-4782св18, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, провадження № 61-6700св19, від 13 лютого 2020 року у справі № 362/2685/17, провадження № 61-15858св18. Отже доводи [PERSON] про те, що він був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк у зв`язку з тим, що він перебував в Полтавській області, як внутрішньо переміщена особа і не мав можливості повернутись до Харкова під час воєнного стану, - є безпідставними. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження звернень [PERSON] із відповідними заявами про прийняття спадщини до державних та приватних нотаріусів у м. Полтаві або Полтавській області та відмови у прийнятті таких заяв у зв`язку з закритими реєстрами. Отже, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення позивачем дій із прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що [PERSON] без поважних причин пропустив встановлений чинним законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому відмовляє у задоволенні позову. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність відмови у позові, суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed