Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06\~січня 2022\~року,\~вона,\~через банківську\~систему АТ\~КБ «ПриватБанк»\~помилково перерахувала\~на картковий\~рахунок [NUMBER] ,\~що належить\~ [PERSON] ,\~грошові кошти\~в розмірі\~48\~524\~грн.\~26\~коп.\~Даний платіж\~був зроблений\~помилково,\~одноразово.\~07.10.2022\~року позивач\~письмово звернулася\~до відповідача\~з вимогою\~повернути помилково\~перераховані грошові\~кошти в\~сумі 48\~524,\~26\~грн.,\~яка відповідачем\~отримана 08.10.2022\~року особисто,\~однак вказана\~вимога залишена\~без відповіді\~та задоволення,\~що вказує\~на небажання\~відповідача повертати\~грошові кошти. Заочним рішенням Рівненського міського суду від 10 квітня 2023 року у справі № 569/639/23 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштівзадоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті коштів у сумі 48\~524 грн. 26 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір\~в розмірі\~1073\~грн.\~60\~коп. Ухвалою Рівненського міського суду від 26 березня 2023 року скасовано заочне рішення від 10 квітня 2023 року по даній справі. Справу призначено до судового розгляду у спрощеному порядку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задоволити, з підстав викладених у позові. У судовому засіданні відповідач заперечив проти задоволення позову, просив в позові відмовити. Допитаний в судовому засіданні на правах свідка [PERSON] та попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивої інформації показав, що він є сином відповідача та підтвердив той факт, що знайомий з позивачкою через свого товариша [PERSON] . Вказав, що з метою купівлі криптовалюти позивач, він та [PERSON] склалися грошима. [PERSON] написав позивачці розписку, а він дав номер банківської картки, яка належала батькові і позивачка при ньому та при [PERSON] перерахувала кошти в межах 48\~000 грн. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача та відповідача, показання свідка, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 06 січня 2022 року [PERSON] через банківську систему АТ КБ «ПриватБанк» помилково перерахувала на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] , грошові кошти в розмірі 48\~524 грн. 26 коп., що стверджується копією квитанції TS209738 від 06.10.2022 року. 07 жовтня 2022 позивач письмово звернулася до відповідача з вимогою повернути помилково перераховані грошові кошти в сумі 48\~524 грн. 26 коп., що підтверджується копією вимоги. Вказана вимога відповідачем отримана 08.10.2022 року особисто, про що свідчить трекінг поштового відправлення №3301603608829. Однак, на день звернення позивача до суду грошові кошти повернуті не були. Відповідно до ст.1212\~ЦК\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. У справі № 489/2893/18 Верховний Суд зазначив, що кошти, які були перераховані позивачем на банківську картку, що належить відповідачу без зазначення призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, без наявності правових підстав, а також про те, що перераховані кошти є безпідставно отриманими відповідачем. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно усталеної практики ЄСПЛ «майно» може бути або «існуючим майном», або активами, в тому числі за позовами, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні, «законне очікування» отримання ефективного володіння майном (справа «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії» , справа «Копеський проти Словаччини» та інші). Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 ЦК України). Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Так, в судовому засіданні встановлено та ніким не заперечувалося, що банківська картка, на яку позивачем перераховано кошти належала відповідачу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] не спростував той факт, що кошти не надходили на картку батька (відповідача), а навпаки зазначив, що вказані кошти були перераховані на картку його батька у його присутності. Доводи відповідача, що його картка перебувала у користуванні сина не заслуговують на увагу, оскільки володільцем такої картки як встановлено в судовому засіданні є відповідач, а тому саме він несе цивільно-правову відповідальність як власник банківської картки, на яку позивачем було перераховано кошти без правових підстав. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів про наявність будь - яких зобов"язань між сторонами. Таким чином, в розумінні вищенаведених положень законодавства кошти набуті відповідачем, з яким позивач не пов`язаний договірними правовідносинами щодо такого майна, є безпідставно набутим майном. За вказаних обставин, оскільки відповідачем до цього часу не повернуті безпідставно отримані ним грошові кошти позивача, та не надано суду доказів перерахування йому цих коштів на відповідній правовій підставі, вимоги в силу ст.ст. 1212, 1213 ЦК України є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки за встановлених судом обставин порушуються права позивача, як власника грошових коштів, безпідставно набутих відповідачем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягується сума сплаченого позивачем при подачі позову до суду судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved