Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди у порядку регресу у розмірі 13094,60 грн та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим,\~що 29.01.2020 між АТ «Страхова компанія «Країна» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №УА/0211311. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «КІА», номерний знак [NUMBER] . 23.10.2020 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Шкода», номерний знак [NUMBER] , на автодорозі Київ-Чоп 554 км+900м допустив зіткнення з транспортним засобом «КІА», номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Страхувальник звернулась до АТ «Страхова компанія «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку. Товариством було складено страхові акти, на підставі яких здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 48188,61 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, відтак страховою компанією останнього позивачу відшкодовано шкоду у розмірі 35094,01 грн. Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням зміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 13094,60 грн. За наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 06.02.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву. Третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» у встановлений строк пояснень суду не надало. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] 23.10.2020 о 21.00 год на а/д Київ-Чоп 554км+900м, керуючи автомобілем марки «Skoda», номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не дотримався безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «KIA Rio», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п.п. 2.3. б, 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Залізничного районного суду м.Львова від 20.11.2020 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Дана постанова суду набрала законної сили. У відповідності до ч.6\~ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Наведеним також стверджується, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини [PERSON] , який порушив п.п.\~2.3.\~б,\~12.1.,\~13.1Правил дорожнього руху України, та що автомобіль «KIA\~Rio»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,у цій дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений. Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №УА 211311 від 29.01.2020 автомобіль «KIA Rio», номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , застрахований СК «Країна». Також встановлено, що [PERSON] 10.11.2020 звернувся в АТ «СК «Країна» із заявою на виплату страхового відшкодування, з проханням провести виплату на рахунок СТО, відповідно до рахунку №Я-00000477 від 04.11.2020. Представником АТ «СК «Країна» було проведено огляд транспортного засобу «KIA Rio», номерний знак [NUMBER] , про що складено акт огляду транспортного засобу. Згідно з рахунком-фактурою №Я-00000477 від 04.11.2020, складеним ФОП « [PERSON] » вартість ремонту автомобіля «KIA Rio» складає 48188,61 грн. Відповідно до страхового акту №03/61063/2.1.5.1 від 23.11.2020, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті складає 48188,61 грн. Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті від 23.11.2020 №14721, АТ «СК «Країна» сплатило ФОП [PERSON] 48188,61 грн, призначення платежу: стр. відш. По стр/а №03/61063/2.1.5.1 від 23.11.20р. Окрім цього, судом встановлено, що АТ «СК «Країна» 07.12.2020 звернулось до ПрАТ «СК «ВУСО» із претензією (відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») про виплату страхового відшкодування. Згідно із страховим актом №2070295-1 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №2070295-1 від 23.09.2020, сума страхового відшкодування складає 35094,01 (27643,05 вартість робіт та матеріалів + 20545,56 вартість запасних частин 11094,60 вартість фізичного зносу 2000,00 франшиза), яка була виплачена АТ «СК «Країна», згідно із платіжною інструкцією в національній валюті від 05.01.2021 №219. Таким чином, АТ «СК\~«Країна»набуло право вимоги до [PERSON] щодо несплаченої різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, що становить 13094,60 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Відповідно до\~\~норм\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове\~\~відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від\~\~страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному\~\~зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Перехід права вимоги за наведеними нормами права (ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27\~\~Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка\~\~регулюється положеннями\~ст. 1191 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування\~\~необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання зобов`язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Зважаючи на викладене, саме положеннями\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону\~\~України «Про страхування»\~регулюються правовідносини між сторонами у\~\~даній справі, так як позивач АТ "СК «Країна», виплативши страхове відшкодування потерпілому [PERSON] за договором добровільного страхування, отримало від нього права кредитора до [PERSON] , а тому між сторонами\~\~склались правовідносини щодо відшкодування шкоди в порядку суброгації. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 ЦК України\~ та з урахуванням приписів статей\~11,\~22,\~23,\~599,\~1166-1168 ЦК України\~факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).\~\~ Згідно зі\~статтею 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей\~9,\~22-31,\~35,\~36\~\~цього\~Закону, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено\~статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що в досудовому порядку ПрАТ «СК «ВУСО», в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача, в межах ліміту відповідальності було сплачено 35094,01 грн, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 13094 грн 60 коп. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн. \~ \~ \~ \~ На\~підставі наведеного\~та

Outcome: approved