Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

02.02.2024 з Іллічівського міського суду Одеської області надійшла вказана справа. Позовні вимоги представник позивача адвокат Пограичний А.М. обґрунтовує тим, що 24.05.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] позику в сумі 5350 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути 24.07.2023. Відповідно до розписки від 24.05.2023 [PERSON] підтвердив отримання ним всієї суми позики. Однак, станом на день звернення з позовом до суду, відповідачем сума позики не повернута. За таких підстав представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь позивача борг за договором позики в сумі 5350 доларів США та судові витрати. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач та його представник адвокат Пограничний А.М., належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавали. Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі\~ст.\~1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, саме власноручний підпис сторони (сторін) договору є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору. Наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Суд встановив, що 24.05.2023 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 5350 доларів США та зобов`язався повернути зазначену суму до 24 липня 2023 року (через два місяці). Вказане підтверджується оригіналом розписки від 24.05.2023 складеною та підписаною [PERSON] власноручно (а.с. 8). За змістом положень частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (частина перша, друга статті 76 ЦПК України). Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З`ясовуючи юридичну природу вказаного документу, суд виходить з того, що із розписки від 24.05.2023 вбачається\~\~як сам факт отримання відповідачем в борг від позивача грошової суми у розмірі 5350 доларів США, так і дати її отримання. Разом з тим, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином, наявність оригіналу боргової розписки у позивача [PERSON] свідчить про те, що відповідач [PERSON] йому грошові кошти не повернув. За таких обставин, зазначена розписка є підтвердженням укладення між сторонами договору позики, а наявність у позивача оригіналу боргової розписки, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 8), є належним та допустимим доказом як факту укладення договору та змісту умов договору, так і факту отримання відповідачем від позивача грошової суми у розмірі 5350 доларів США, а також свідчить про невиконання відповідачем умов договору, а саме неповернення відповідачем позики у розмірі та в строки, передбачені договором позики від 24.05.2023. При цьому, матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Отже, наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судом обставинами підтверджено, що 24.05.2023 між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 5350 доларів США, які зобов`язався повернути до 24 липня 2023 року, шляхом підписання розписки власноручно [PERSON] . Проте, станом на момент розгляду справи відповідач свій обов`язок по поверненню грошових коштів не виконав. За таких підстав суд приходить до висновку, що у [PERSON] виникло право звернення до суду за захистом порушених прав та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики та таке право підлягає судовому захисту, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката суд зазначає таке. Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Лише наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц. Однак, представником позивача в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу не надав суду належні та допустимі докази, зокрема, договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунку наданих\~послуг,\~квитанції про\~сплату грошових\~коштів на\~рахунок адвоката.\~Відсутність вказаних\~доказів не\~надає суду\~можливості встановити,\~чи заявлений\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~є співмірним\~із складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом наданих адвокатом послуг. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За таких\~обставин суд\~приходить до\~висновку,\~що у\~зв`язку із\~неподанням доказів про\~розрахунок витрат, які позивач поніс на правничу допомогу, заяву про їх стягнення з відповідача необхідно залишити без розгляду.

Outcome: approved