Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Шполянський відділ ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУМЮ ( м. Київ), [INFO] про встановлення факту батьківства. Відповідно позовних вимог, позивач просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , щодо дитини, [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Шполянський відділ реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відомості до актового запису про народження № 10, складеного 17.07.2012 Виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, про народження [PERSON] , а саме зазначити батьком дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що за життя [PERSON] , а саме в період з червня 2011 року по липень 2014 року, перебував із нею у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання із [PERSON] , вона завагітніла та [INFO] народила сина, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Васильківською сільською радою Шполянського району Черкаської області 17.07.2012. Оскільки на час реєстрації народження сина позивач з [PERSON] не перебували у шлюбі та в зв`язку з тим, що вони не подавали до органу державної реєстрації спільної заяви про походження дитини від нього, запис про батька дитини до актового запису про його народження було внесено у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Після припинення спільного проживання однією сім`єю [PERSON] продовжував спілкуватися з сином, постійно зустрічався з дитиною, цікавився його життям, брав участь у вихованні та утриманні сина, тобто визнавав його своєю дитиною. Відразу після початку збройного нападу Росії на Україну, [PERSON] був мобілізований до ЗСУ, де під час проходження військової служби в Донецькій області, в ході бойових дій, [INFO] трагічно загинув. Установлення факту батьківства [PERSON] відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , необхідне для призначення сину пенсії у зв`язку з втратою годувальника та отримання дитиною статусу непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника. 30.05.2023 відкрито провадження у справі, справу вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 28.06.2023 судом задоволено клопотання позивача про витребування у [INFO] з особової справи військовослужбовця ЗСУ, [PERSON] , [INFO] , в с. Михайлівка Донецької області, реєстраційну картку геномної інформації людини та біологічний матеріал, відібраний для проведення державної реєстрації геномної інформації. 20.07.2023 у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, провадження у справі зупинено. 01.09.2023 провадження у справі поновлено у зв`язку із поверненням ухвали суду про призначення експертизи без виконання. 05.09.2023 судом за клопотанням позивача призначено посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 30.11.2023 провадження у справі поновлено. 10.01.2024 судом клопотання заявника про витребування доказів задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Курінного Анатолія Васильовича копії спадкової справи № 20/2023 , заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 24.01.2024 позивач подала заяву про зміну підстав позову. Зазначила, що станом на час подання позову їй не було відомо про наявність спадкового майна після смерті [PERSON] та відкритої спадкової справи. Після того , як їй стали відомі вказані обставини, вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в інтересах її неповнолітнього сина, однак нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини з огляду на відсутність підстав у дитини для закликання до спадкування майна [PERSON] у зв`язку із відсутністю запису про батьківство останнього у свідоцтві про народження та відповідно в актовому записі про народження дитини, що підтверджується відповідною постановою. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON] .. Наявність права дитини на спадщину померлого прямо впливає на розмір часток відповідачів у цій спадщині. Отже, встановлення факту батьківства [PERSON] відносно його сина [PERSON] , для набуття дитиною права на отримання пенсії по втраті годувальника залишається значущим, при цьому від встановлення даного юридичного факту також залежить і право дитини на спадщину померлого [PERSON] , тому враховуючи, що справа уже розглядається у позовному провадженні та одночасно зважуючи на позицію Верховного Суду викладену у постанові від 30 червня 2023 року у справі №490/1819/22 про те, що у разі потреби встановлення факту батьківства для отримання спадкового майна у власність після смерті потенційного батька, то спір повинен вирішуватись у порядку позовного провадження, вважає за потрібне змінити підставу позову на порушення права малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на отримання спадщини його померлого батька [PERSON] . 26.02.2024 судом прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зміну підстав позову; клопотання представника [PERSON] , адвоката Дона В.О., про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю спору залишено без задоволення. 19.03.2024 судом закрито підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце були повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Представник відповідачів, адвокат Дон В.О., в судовому засіданні зазначив, що факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] підтверджений належним доказом, висновком експерта. Разом із тим, заперечував щодо стягнення з відповідачів вартості проведеної експертизи. Зазначив, що позивач подаючи позов про встановлення факту батьківства у первісній редакції, зазначила відповідачів, однак такі не порушували прав позивача та не могли у позасудовому порядку сприяти позивачці у вирішенні питання встановлення батьківства. Крім того, між сторонами була домовленість, що відповідачі не будуть заперечувати проти вимог та проведення експертизи, будуть сприяти, при цьому позивач не буде вимагати стягнення судових витрат із відповідачів. Позивач вказує, що проведення експертизи з ініціативи відповідачки [PERSON] , однак це не відповідає дійсності, оскільки відповідач разом із позовом подала клопотання про проведення експертизи. Крім того, ураховуючи те, що позивач , розуміючи, що відсутній спір із відповідачами, змінила підстави позову у січні 2024, при цьому про наявність спадкової справи знала ще у липні 2023 року. Також зазначив, що позивач понад 10 років не вживала заходів вирішення питання щодо батьківства [PERSON] , а коли той загинув , звернулась із позовом до відповідачів. Також звертав увагу, що у позовній заяві, позивач не ставила питання про стягнення судових витрат. Тому просив відмовити у задоволенні вимоги про стягнення судових витрат. \~ \~ \~ \~ Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог, подали заяви про розгляд справи без їх участі. \~ \~ \~ \~ Заслухавши представника відповідачів, [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 17.07.2012 Васильківською сільською радою Шполянського району Черкаської області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та [PERSON] ( том 1, а.с. 14). \~ \~ \~ \~Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00038888458 від 16.03.2023, вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України ( том 1 а.с. 15). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.02.2023 Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), [PERSON] помер [INFO] у віці 38 років у с.Михайлівка Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 111 ( том 1 а.с. 16). \~ \~ \~ \~Відповідно до підтвердження, складеного головою вуличного комітету вул. Колективна, м. Шпола Черкаської області, [PERSON] , від 30.04.2023 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім`єю в житловому будинку [ADDRESS] , де дорослі вели спільне господарство в період з серпня 2012 року по липень 2014 року. [PERSON] разом із [PERSON] приймав активну участь у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , [INFO] , якого називав своїм сином ( том 1 а.с. 18). \~ \~ \~ \~Також заявниця додала до матеріалів справи фотокартки на підтвердження факту спільного проживання разом з [PERSON] . Разом з тим, суд вказані докази не оцінює, оскільки позивач та відповідачі в судове засідання не з`явились, а тому беззаперечно встановити, хто зображений на фото та час їх виконання, не можливо ( том 1 а.с. 20-27). \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 20.10.1984 райвідділом РАЦС м.Шпола [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] ( том 1 а.с.98). \~ \~ \~ \~Згідно з висновком експерта № 1995-МГ від 05.09.2023, відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовного батьківства ( нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що померлий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999999 % ( том 1 а.с. 176-179). \~ \~ \~ \~Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек ,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 361201710 від 09.01.2024, у власності померлого [PERSON] перебуває житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 51,7 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( том 2 а.с. 7). \~ \~ \~ \~Із копії матеріалів спадкової справи №20/2023, відкритої приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу, Курінним А.В. , після смерті [PERSON] , вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись 13 березня 2023 року [PERSON] , яка є матір`ю померлого, [INFO] [PERSON] , яка є дружиною померлого, та [INFO] [PERSON] , як законний представник малолітнього сина [PERSON] ( том 2 а.с. 51-61). Відповідно до довідки №81 від березня 2023 року, виданої Виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ, [PERSON] , 1984 року народження був зареєстрований і проживав з 2016 року у [ADDRESS] , помер [INFO] . В даному будинковолодінні більше ніхто не зареєстрований ( том 2 а.с. 62). \~ \~ \~ \~ Відповідно до постанови приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Курінного А.В. від 12.01.2024 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я малолітнього сина заявника [PERSON] [PERSON] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із тим, що не було надано підтвердження про те, що [PERSON] є батьком [PERSON] , тобто відсутні інформація про їх родинний зв`язок (том 2 а.с.34). Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з частини першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Положеннями статті 130 СК України встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини. Відповідно до ч.1 ст. 135 СКУкраїни при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, , рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. Верховний Суд неодноразово у своїх постановах також зазначає , що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства ( постанова від 28 червня 2023 року у справі № 592/6307/16, 11 липня 2023 року у справі № 449/433/22, 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22 та ін.). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Установлення факту батьківства має для позивача юридичне значення, оскільки це відповідатиме інтересам дитини, дасть змогу їй юридично закріпити відомості про батька дитини, який загинув, та, відповідно, реалізувати майнові права дитини, які виникли внаслідок смерті батька. Ураховуючи висновок експерта, який стверджує, що померлий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , з яким погодились і відповідачі, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до положень ч.ч.1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.ч. 1,3 статті 133 ЦПК судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи; до\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема\~витрати пов`язані із проведенням експертизи. До позовної заяви позивачем долучений орієнтовний розрахунок судових витрат: на проведення експертизи 15000,00 гривень, інші процесуальні дії 200,00 гривень. За подання позову до суду позивачем сплачено 1073,60 гривень судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією ( том 1 а.с.17). 12.12.2023 позивач подала заяву про стягнення з відповідачів судових витрат зі сплати судового збору та проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Додала фіскальний чек від 03.10.2023 про сплату вартості вказаної експертизи у розмірі 19073 гривні 20 копійок. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6\~статті 3 ЦК України). В аспекті розгляду питання про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне: відповідно положень частин 7-9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини,\~іншими міжнародними\~договорами України,\~згода на\~обов`язковість\~яких надана\~Верховною Радою\~України; регулювання\~сімейних відносин\~має здійснюватися\~з максимально\~можливим урахуванням\~інтересів дитини,\~непрацездатних членів\~сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положеннями статті 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частини першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Разом із тим, позивач протягом тривалого часу з народження сина, 23.06.2012, та за життя батька, не реалізувала право визначення походження дитини та не виконала свій обов`язок діяти в інтересах дитини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ст.12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ст. 13 ЦПК України). Сторони вільні у виборі доказів, якими вони будуть доводити обставини, на які посилаються. Суд вважає слушними доводи сторони захисту щодо не наведення позивачем у позові первісної редакції доводів, визначаючи відповідачів у справі, матір померлого [PERSON] , та його дружину, яким чином останні порушили, не визнали, оспорювали або перешкоджали у реалізації прав її сина на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника та отримання дитиною статусу непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника. При цьому, позивач самостійно обрала спосіб доведення факту батьківства щодо її сина, в межах доводів позовної заяви в первісній редакції, подавши разом із позовом клопотання про проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, проти якої не заперечували відповідачі та у проведенні якої сприяла відповідач [PERSON] шляхом згоди надання свого біологічного матеріалу. Посилання позивачки, як на підставу проведення судової експертизи, на сумніви з боку [PERSON] щодо батьківства померлого відносно [PERSON] , суд не приймає до уваги, як необґрунтовані. Змінюючи підстави позову, позивач посилаючись на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 30 червня 2023 року у справі № 490/1819/22, щодо належності розгляду справи про встановлення факту батьківства при відкритій спадковій справі саме у порядку позовного провадження, не зазначила , яким чином відповідачі порушують, не визнають або оспорюють права її сина на спадкове майно після смерті батька. При цьому представник відповідачів у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Слід також зауважити, що ураховуючи обставини справи, іншого шляху визначення походження дитини від батька, як за рішенням суду немає. Таким чином, покладення обов`язку на відповідачів зі сплати судових витрат у справі буде надмірним тягарем на останніх, ураховуючи поведінку позивача, яка не реалізувала право дитини на визначення батьківства, у встановлений законом спосіб за життя [PERSON] , що убезпечило б її ( як і її сина) у необхідності вирішення питання батьківства з метою реалізації майнових прав у судовому порядку. За таких обставин, ураховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що понесені витрати позивачки мають бути залишені на її рахунку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved