Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Позивач 28.11.2023 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цим позовом. Ознайомившись з матеріалами справи та звернувшись до відповідного органу з метою встановлення підсудності справи, суддя своєю ухвалою від 04.01.2024 направив справу до Володарського районного суду Київської області за правилами територіальної підсудності. 29.01.2024 справа надійшла до суду та згідно протоколу автоматизового розподілу справ між суддями визначена судді Моргун Г.Л. Позивач у позові зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно особистого рахунку № [NUMBER] за період з 01.10.2020 по 01.09.2023 за вказаною адресою утворилася заборгованість за теплову енергію в розмірі 22806,72 гривень. Добровільно відповідач заборгованість не виплачує, тому позивач звернувся до суду. Крім того позивач вважає, що оскільки відповідач своїх обов`язків за оплату наданих послуг тривалий період часу не виконує, добровільно заборгованість не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, а відтак одночасно з нього слід стягнути заборгованість з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Позивач, посилаючись на викладені у позові обставини та на правила надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, Закон України « Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 264, 322, 525, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 175, 176, 177, 276 ЦПК України, просить суд: -розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні; -стягнути з боржника суму боргу за послуги постачання теплової енергії у розмірі - 22806,72 гривень; -стягнути з боржника суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 804,95 гривень та три відсотки річних у розмірі 245,92 гривень; -стягнути з боржника витрати на оплату судового збору в розмірі 2684,00 гривень. 31.01.2024 у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у спрощеному порядку без виклику сторін на 04.03.2024. 04.03.2024 судовий розгляд не відбувся та був відкладений на 01.04.2024, у зв`язку з неповідомленням відповідача про відкриття провадження та про час і місце розгляду справи. В подальшому суд вживаючи відповідних заходів та з метою належного повідомлення відповідача, відклав розгляд справи на 19.04.2024. Відтак матеріали справи стверджують, що відповідач двічі належним чином повідомлений про відкриття провадження та про дату і місце розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін , про що свідчать поштові відправлення, які направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання [PERSON] та повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою» ( а.с. 38, 41, 42, 44, 46) та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» ( а.с. 39, 43). Своїм правом щодо надання відзиву відповідач не скористався. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача викладену у позовній заяві, за відсутності відзиву відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Матеріали справи вказують, що відповідно до особового рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за період з 01.10.2020 по 01.09.2023 за теплову енергію в розмірі 22806,72 грн (а.с.3). Позивач провів розрахунок суми на яку збільшилась вказана заборгованість внаслідок інфляційних процесів - 804,95 грн., та три відсотки річних в сумі - 245,92 грн., за період з 01.10.2020 року по 23.02.2022 року ( а.с.4). Згідно з досудовим попередженням (претензією) позивач повідомляв [PERSON] про стан заборгованості та необхідність її оплати, однак відповідач залишив вимоги без задоволення (а.с.5). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 345705431 від 07.09.2023 власником квартири в житловому будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.6). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно частини першої статті 9 даного Закону - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Пунктом 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. (п.36,37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії). Згідно з ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з рішенням Білоцерківської міської ради №388 від 23.12.2005 Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» визначено виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква. Законами «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місцеві державні адміністрації» регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання. Відповідно до ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Як передбачено в ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. До позову додано копії рішень міської ради, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, відповідно до яких були встановлені, змінювалися тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м. Білій Церкві ( а.с. 7, 8, 9). Отже, суд вважає, що тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м. Біла Церква запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства. Відповідно до ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території. Оскільки всі наведені вище рішення органів місцевого самоврядування про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, в т. ч і на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на даний час не скасовані, не визнані незаконними, то вони повинні виконуватися відповідачем, як споживачем цих послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. Позивачем правомірно проведено розрахунок сум, згідно з положеннями ст. 625 ЦК України, за період з 01.10.2020 по 23.02.2022 . За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн, а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved