Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

У березні 2024 року представник позивачки [PERSON] адвокат Пашко Юлія Едуардівна звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] \~про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на користь відповідача на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення аліментів з моменту подачі до суду позову і до закінчення навчання, але не більш, ніж до 23-х років. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що 28 серпня 2012 року шлюб між її батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 28 січня 2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу на підставі рішення було видано виконавчий лист, відповідно до якого з [PERSON] було стягнено аліменти на користь матері [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 01 березня 2024 року позивачці виповнилось 18 років, яка продовжує навчання на денній формі навчання в Комунальному закладі «Криворізький фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, бюджетне фінансування, дата закінчення навчання 30.06.2026. Позивачка не працює, більшу частину свого часу витрачає на навчання, проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її матеріальному забезпеченні. Відповідач офіційно працевлаштований, має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки. У зв`язку із зазначеним, позивачка вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.03.2006, видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 295, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Виконавчого листа від 28 січня 2013 року, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу з [PERSON] було стягнено аліменти на користь матері [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. За довідкою Комунального закладу «Криворізький фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради за №46 від 30.01.2024 вбачається, що [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі на денній формі, будучи студенткою 2 курсу, з 01.09.2022 до 30.06.2026, яка отримує стипендію. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка,син продовжують навчання і, у зв`язку з цим, потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. В частині 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~№ 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи, вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний та може надавати щомісячне утримання на повнолітнього доньку, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з всіх видів його доходу, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду\~13 березня 2024 року і до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 1\~ст. 133 ЦПК, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3\~ст. 133 ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу. Згідно із\~ст. 141 ЦПК, розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що\~ЦПК\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив, що понесені позивачем [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката підтверджуються ордером № 1267799 та свідоцтвом адвоката Пашко Ю.Е., договором про надання правничої допомоги від 20.02.2024, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 20.02.2024, актом приймання-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 20.02.2024 на суму 5000,00 гривень. Суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу є доведеними в сумі 5000,00 гривень, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості та підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved