Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє адвокат Шахторін А.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13.07.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від цього шлюбу мають дітей сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що згодом після одруження між подружжям почали виникати непорозуміння, конфлікти та сварки. Здебільшого таке траплялося через зраду чоловіка. Не дивлячись на таке сторони намагалися неодноразово зберегти сім`ю та жити заради дітей, однак усі спроби були марними, а життя одне з одним стало неможливим. З березня 2022 року сторони остаточно припинили подружні стосунки, спільного господарства, сімейного бюджету не ведуть, проживають окремо, шлюб існує лише формально. За твердими переконаннями позивачки примирення між ними не можливе. Подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного зі сторін. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 13.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 32. Також просить залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду 18 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Також просив стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн., про що подав відповідну заяву. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дружина разом з дітьми з весни 2022 року мешкає в Італії, подружнє життя між ними фактично припинено, тому збереження родини вважає неможливим. Просив позовні вимоги задовольнити. Однак заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 13.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.11). Сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 01.02.2014 року (а.с.17) та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.12.2013 року (а.с.12) Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивач зазначає, що з березня 2022 року з чоловіком разом не проживають, не ведуть спільного господарства та сімейного бюджету, шлюб існує формально та примирення між ними неможливе. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві та небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі, оскільки жодна із сторін не висловила бажання щодо надання строку для примирення. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~1) у разі задоволення позову - на відповідача;\~2) у разі відмови в позові - на позивача;\~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;\~2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;\~3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;\~4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. \~ \~ \~ \~Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. \~ \~ \~ \~Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надані наступні документи: договір про надання професійної правничої (правової ) допомоги від 23.02.2024 року, яким передбачений фіксований розмір оплати послуг адвоката у розмірі 6000 грн. (п.4.1 договору); акт виконаних робіт (наданих послуг) від 04.03.2024 року на суму 6000 грн; копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №27076 від 29.02.2024 року на суму 3000 грн. та №121516 від 01.04.2024 року на суму 3000 грн., якими підтверджується сплата [PERSON] адвокату Шахторіну А.С. гонорару за договором про надання правової допомоги. В акті виконаних робіт від 04.03.2024 року наявний перелік відповідних робіт та послуг, здійснених адвокатом Шахторіним А.С. для надання правової допомоги [PERSON] . Згідно вказаних документів, за домовленістю сторін витрати на професійну правничу допомогу склали 6000 грн. \~ \~ \~ \~Як зазначалося вище, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. \~ \~ \~ \~Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. \~ \~ \~ \~Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). \~ \~ \~ \~Виходячи з вимог законодавства, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду представником позивача [PERSON] надано відповідні документи, які свідчать про понесення відповідачем витрат на правничу допомогу адвокату у розмірі 6000 грн. Отже, зазначені витрати документально підтверджені та доведені. \~ \~ \~ \~Разом з тим, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу за переконанням суду є завищеним з огляду на те, що предмет позову про розірвання шлюбу не є складним, не потребує складних правових досліджень, вивчення великого обсягу фактичних даних та аналізу первинних документів, а фактично виконані адвокатом відповідача роботи (надані послуги) не є складними за обсягом та витраченим часом. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Також з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved