Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 2008 року по 2014 рік він проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] , 1987 р.н. У серпні [INFO] у [PERSON] народилася дочка [PERSON] , однак через те, що вони не перебували у шлюбі відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Разом з тим, від моменту народження дочка [PERSON] все своє свідоме життя називає його батьком. У березні 2022 року [PERSON] з донькою [PERSON] виїхала до Чехії, де отримали статус біженців. Вони проживали у м. Оломоуц. [INFO] [PERSON] померла, [INFO] дочка Тамара повернулася в Україну. Відповідач [PERSON] доводиться бабою [PERSON] . У зв`язку з цим, просить суд визнати його батьком [PERSON] , внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, вказавши у графі батько « [PERSON] », змінити прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] . Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 18.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження, у зв`язку з чим призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.01.2024 року призначено у справі судово-генетичну експертизу, провадження по справі зупинено до проведення експертизи. Ухвалою суду від 12.04.2024 року провадження у справі поновлено. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату час і місце підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином, до початку підготовчого судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату час і місце підготовчого судового засідання повідомлялася належним чином, до початку підготовчого судового засідання на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача - служби у справах дітей Бориславської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, про дату час і місце підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Дрогобицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у підготовче судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за їх відсутності та ухваленні рішення на розсуд суду. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Задовольняючи вимогу про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини суд виходить з такого: Суду представлено свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28 серпня 2013 року, видане на ім`я [PERSON] [INFO] , батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно наданого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Суду також представлено свідоцтво про смерть видане Чеською Республікою 16.11.2023р., відповідно до якого [PERSON] [INFO] померла [INFO] в м. Оломоуц, Чеської Республіки. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. В статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст.ст.141,150,153,155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися. За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. З представленого суду висновку експерта №СЕ-19/114-24/2033-БД від 28.03.2024 року, [PERSON] [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,999%. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що викладені позивачем доводи повністю підтвердилися представленими суду доказами, висновком судово-генетичної експертизи підтверджено, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , тому, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, відносить сплату судового збору в розмір 1073,60 грн, що підтверджується відповідними квитанціями, при цьому позивач не заявляє вимогу про відшкодування йому витрат на оплату судового збору, у зв`язку з чим суд вважає за можливе судові витрати по справі залишити за ним.

Outcome: approved