Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

[PERSON] , в особі представника - адвоката Турчинського М.І., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 15.02.2022 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 15.02.2022 року між позивачем [PERSON] (позикодавцем) та відповідачем [PERSON] (позичальником) було укладено договір позики у нотаріальному вигляді, відповідно до умов якого, Відповідачу (позичальнику) було передано у власність грошові кошти у розмірі в еквіваленті 1 700,00 доларів США. Боржник зобов`язався повернути зазначені грошові кошти до 22 лютого 2023 року (п.1 Договору), однак з боку позичальника були порушені зобов`язання, грошові кошти не повернуті у визначений строк. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики грошових коштів від 15.02.2022 року у розмірі 1 700 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.01.2024 становить 64\~426,09 грн., інфляційні втрати у розмірі 18\~876,84 грн., 3 % річних у розмірі 2\~499,09 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. 29 лютого 2024 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Турчинського М.І. до суду надійшла заява про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 04 березня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Турчинського М.І. про забезпечення доказів було відмовлено. Позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, разом з тим, від представника позивача адвоката Турчинського М.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача у якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, разом з цим подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із проходженням лікування у лікарні. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Розглянувши клопотання відповідача [PERSON] про відкладення судового засідання суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.223\~ЦПК України\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав :\~перша неявка\~в судове\~засідання учасника\~справи,\~якого повідомлено\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~якщо він\~повідомив про\~причини неявки,\~які судом\~визнано поважними.\~Якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Як вбачається з матеріалів справи відповідач про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому законодавством порядку шляхом надсилання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду неврученими із відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» та через систему «Електронний суд». 14.03.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява [PERSON] про відкладення судового засідання, призначеного на 14.03.2024 року о 09 год. 00 хв. у за станом здоров`я. Судове засідання було відкладено на 04 квітня 2024 року на 11 год 00 хв. 03 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» відповідачем подано клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 04.04.2024 року о 11 год. 00 хв. у зв`язку із проходженням лікування у лікарні. Разом з цим доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано. За положенням ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 статті 2 ЦПК України на суд і учасників процесу покладено обов`язок керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-яким іншим міркуванням в судовому процесі. З урахуванням\~зазначеного,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що оскільки\~відповідачем не\~надано доказів\~на підтвердження\~поважності причин\~повторної неявки\~у судове\~засідання у задоволенні клопотання [PERSON] про відкладення судового засідання слід відмовити. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.247,\~280,\~281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.02.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М., зареєстрований в реєстрі за №1004. За умовами договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 48\~518,00 гривень, що є еквівалентом 1\~700,00 доларів США зі строком виплати боргу до 22.02.2022 року. Позивальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж саме суму грошових коштів в повній сумі і в строк, передбачений п.1 даного договору. Сума, позики, встановлена п.1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі (п.3 Договору). Позивач зазначив, що [PERSON] зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідно до умов Договору позики від 15.02.2022 належним чином не виконано, грошові кошти у визначений строк не повернуті. Відповідно до ч.1\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти\~або\~інші речі,\~визначені\~родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму\~позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а згідно ч. 2 даної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України\~визначено, що договір позики укладається у письмовій\~формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який\~посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростували факт укладення між сторонами договору позики, дійсність його умов та передачі коштів, також не надано доказів про погашення суми заборгованості за договором позики від 15.02.2022. Згідно ч.1\~ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~ Згідно ч.1\~ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~ Відповідно до\~ч.1\~ст.1048\~ЦК України позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст.1049\~ЦК України позичальник\~зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо\~договором не\~встановлений строк\~повернення позики\~або цей\~строк визначений\~моментом пред`явлення\~вимоги,\~позика має\~бути повернена\~позичальником протягом\~тридцяти днів\~від дня\~пред`явлення\~позикодавцем вимоги\~про це,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Позика,\~надана за\~договором безпроцентної\~позики,\~може бути\~повернена позичальником\~достроково,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ч.1\~ст.1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача кошти за договором позики від 15.02 2022 року в еквіваленті у гривні України, виходячи з курсу долару США до гривні України, встановленого Національним банком України, станом на 18 січня 2024 року. \~ \~ \~ \~За офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України станом на 18 січня 2024 року 1 долар США дорівнював 37,8977 гривень. \~ \~ \~ \~Таким чином, 1 700 доларів США у перерахунку на національну валюту України із розрахунку, що 1 долар США станом на 18 січня 2024 року дорівнював 37,8977 гривень, становить 64 426 грн. 09 коп. (1 700 дол. США х 37,8977 грн. України). Суд погоджується за наведеним позивачем розрахунком заборгованості у розмірі 85\~802,02 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 64 426 грн. 09 коп., трьох відсотків річних у розмірі 2 499,09 грн., втрат від інфляції у розмірі 18\~876,84 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, контр розрахунку не надано. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ЦПК\~випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи доказів на спростування доводів позивача або доказів повернення відповідачем позики суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 85\~802,02 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 64 426 грн. 09 коп., трьох відсотків річних у розмірі 2 499,09 грн., втрат від інфляції у розмірі 18\~876,84 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вимоги\~статті 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так у позовній заяві зазначено, що позивач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. Разом з цим, всупереч вищезазначеному, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, зокрема, не надано детального опису робіт виконаних адвокатом, відповідної квитанції, або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), а тому вимога, щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, які пов`язані із наданням правової допомоги, у розмірі 7 000,00 грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved