Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

10.01.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 27.03.2018 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» і [PERSON] було укладено договір позики № 2213020 (продукт «Он-лайн кредитування»), за умовами якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 3\~000 грн. на 10 днів строком до 05.04.2018 року зі сплатою 0,01 відсотків річних та комісії. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.12.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 120\~218,98 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3 000 грн., заборгованості за комісією 114\~175,80 грн., інфляційних втрат 3\~427,60 грн. та трьох відсотків річних 2\~115,59 грн. На підставі\~викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 120 218,98 грн., а також судовий збір у розмірі 2\~684 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.02.2024 року [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками. Однак, у встановлений ухвалою суду від 15.01.2024 року строк, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» Крушенівський Р.О. письмово просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. У ході\~судового розгляду\~встановлено,\~що 27.03.2018\~року між\~ТОВ «Фінансово-кредитний\~супермаркет» і\~ [PERSON] було\~укладено договір\~позики №\~2213020 (продукт «Он-лайн кредитування») за умовами якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 3 000 грн. на 10 днів строком до 05.04.2018 року зі сплатою 0,01 відсотків річних та комісії (а.с. 12-22). Згідно з п. 4.2.2. 1. та 4.2.2.2. вказаного договору позичальник зобов`язаний сплатити комісію 50 % від вказаної у п. 2.2.1. даного договору суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати укладання цього договору та сплачується позичальником при погашенні позики, 100 % від вказаної у п. 2.2.1. цього договору суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором повністю або частково та сплачується позичальником до моменту погашення власної заборгованості за цим договором у повному обсязі та в порядку, встановлену п. 3.4. договору. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» і [PERSON] було укладено договір позики на умовах фінансового кредиту. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з наданим позивачем розрахунком, який не спростовано відповідачем, заборгованість [PERSON] за кредитний договором № 2213020 від 27.03.2018 року станом на 01.12.2023 року становить 122 718,98 грн., з яких: 3 000 грн. заборгованість за кредитом, 114 175,80 грн. заборгованість по комісії, 3 427,60 грн. інфляційні втрати, 2 115,59 грн. 3 відсотки річних. У встановлений договором строк заборгованість за кредитом відповідачем у повному обсязі сплачена не була, що відповідачем не спростовано. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2\~684 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved