Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

представник позивачки [PERSON] - адвокат Романик Н.М. подала до Личаківського районного суду м. Львова позов до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] з до 1/3 з усіх доходів відповідача щомісячно, однак не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для витини відповідного віку та позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON] .. Вирішити питання судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] .. Відповідач фізично не піклується про дитину з віку двох тижнів, коли фізично покинув дружину з дитиною та почав жити окремо. В перші місяці він іноді приходив, а з 2016 року не бачив дитину взагалі. Відповідач не робив спроб побачитись з дитиною, хоч фізично мав таку можливість, оскільки проживає у Львові, не цікавиться розвитком дитини, зокрема не відвідує виступи та змагання дитини, не присутній на батьківських зборах, не займається вихованням дитини, не пояснює дитині правила поведінки, правила дорожнього рух, інші правила, не прищеплює дитині любов до України, народу та його традицій. Відсутність батька в житті дитини спричинило в дитини дисонанс сприйняття ролі біологічного батька, та породило страхи в дитини, що біологічний батько,( по суті чужа людина), її забере. Відтак, вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини та за доцільне позбавити батьківських прав відповідача, оскільки батько свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Щодо збільшення розмір аліментів вказує, що розмір аліментів у розмірі від усіх доходів відповідача недостатній для забезпечення базових потреб та нормального розвитку дитини.Витрати необхідні для забезпечення нормального розвитку дитини у віці 8 -ми років значно перевищують розмір аліментів, які примусово стягують з відповідача, а тому розмір аліментів слід збільшити. Згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 11.07.2023 дана справа передана на розгляд до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2023 вказана цивільна справа передана судді Костюк У.І.. Ухвалою суду від 17.08.2023 провадження у справі відкрито, визначено що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 07.09.2024 зобов`язано орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . 30.10.2023 підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду на 20.11.2023. 02.11.2023 на адресу суду надійшов висновок органу опіки і піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . 12.12.2023 позивачкою [PERSON] подано заяву про відмову від позову в частині позовної вимоги про збільшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 08.04.2024 прийнято відмову позивачки від частини позову та закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про збільшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану нею позовну заяву, з викладених у ній мотивів. Зазначила про те, що відповідач ухилився від виконання свого батьківського обов`язку щодо їх малолітньої доньки [PERSON] , починаючи з дня її народження. Вона не створювала жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з донькою, а саме відповідач не виявив бажання бачитись із донькою. Розповіла про те, що донька деякий час думала, що її батько помер, однак вона сама зробила такий висновок, оскільки ніколи не бачила батька. Вона вдруге одружилась та створила сім`ю, в якій [PERSON] надається повне та належне виховання та турбота. Вона сприймає свого вітчима як батька, він виховує її, забезпечує та вважає її своєю донькою. [PERSON] не хоче бачитись із своїм рідним батьком, який на протязі дев`яти років жодного разу не захотів побачити доньку. Крім цього донька хоче мати прізвище свого вітчима, оскільки саме його вважає своїм батьком. Позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам доньки, відтак просила суд задовольнити позов. Представник позивача адвокат Романик Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті самі докази та обставини, які зазначені в позовній заяві. Додатково пояснила, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини та саме таке рішення враховуючи докази подані та дослідженні в ході розгляду справи а також враховуючи пояснення свідків та роз`яснення психолога, є законним та обґрунтованим. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Зокрема, вказав про те, що він дійсно починаючи з народження доньки, тобто з 2015 не спілкувався із донькою, не приймає участі у її вихованні та навчанні. Шлюб між ним та позивачкою було розірвано у липні 2015 року, він та позивачка утворили нові сім`ї. Позивач не чинила йому перешкод у побаченнях із дитиною, однак оскільки між ними були неприязні відносини він не приходив до доньки та не намагався її побачити. Дружина сказала доньці про те, що він помер та донька на протязі деякого періоду часу так вважала. Зазначив про те, що має намір спілкуватись із донькою, однак після того як вона подорослішає. Він сплачував кошти на утримання доньки, однак враховуючи те, що у нього на утриманні перебуває троє інших дітей, то надавати кошти у більшій сумі змоги не має. Просив відмовити у позову, так як має намір відновити стосунки із донькою. Третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи, зокрема подали на адресу суду висновок від 27.10.2023 про недоцільність позбавлення батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази про те, що вона перебуває у дружніх відносинах із позивачкою та знає її на протязі тривалого часу. Одразу після народження [PERSON] відповідач залишив позивачку одну із дитиною та не цікавився її життям. Позивач змушена була піти на роботу коли доньці було 3-4 місяці. Вона допомагала позивачці, купувала деякі речі та ліки. Вказала про те, що батько фактично із [PERSON] доньки не виконує свої батьківські обов`язки, натомість [PERSON] не хоче бачити свого рідного батька. Свідок [PERSON] дав покази про те, що він являється чоловіком позивачки та вітчимом [PERSON] . Він проживає разом із [PERSON] з трьохрічного віку, займається її вихованням, розвитком ,дитина фактично перебуває на його утриманні. [PERSON] відвідує із ним лікарів, лише із ним ходить до стоматолога. Коли дитині проводили операцію, то саме він був із нею в операційній. Вважає її своєю донькою, а [PERSON] вважає його своїм батьком та хоче носити його прізвище. Натомість відповідач усунувся від спілкування із донькою не виконує своїх батьківських обов`язків. Така ситуація травмує [PERSON] , яка через це відвідує психолога. Вказав про те, що у нього також є донька, яка проживає із ними, а також спільний син із позивачкою. Зазначив що обов`язок батьків забезпечити нормальний рівень життя своєї дитини, натомість відповідач усунувся повністю від цього та не виконує свої батьківські обов`язки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази про те, що вона являється подругою позивачки, була свідком на весіллі у сторін. [PERSON] не цікавився життям та здоров`ям дитини не допомагав позивачці та залишив її із маленькою дитиною. В [PERSON] є інший чоловік який є фактично батьком дитини, бо саме він займається її вихованням та саме його [PERSON] сприймає як батька. Також їй відомо про те, що через цю ситуацію [PERSON] відвідує психолога. Їй не відомо про те, щоб [PERSON] чинила відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та саме відповідач не виявив бажання спілкуватись із донькою. Психолог [PERSON] в судовому засіданні підтримала наданий нею висновок від 01.04.2024 та зазначила про те, що [PERSON] відвідує психолога на протязі певного періоду. За час спілкування із дитиною вона розповіла про те, що вона живе із матір`ю, братиком, старшою сестрою та татом Вадимом. Дівчина сприймає вітчима як батька, любить його та у них є міцний емоційний зв`язок. Свого рідного батька бачила лише на фотографії та боїться, що він прийде і забере її. Згадки про рідного батька травмують дитину, посилюють тривожність. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.07.2015 Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції [PERSON] народилася [INFO] , в графі про батьків, [PERSON] зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати (а.с.18). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.09.2016 по справі 463/3491/16-ц, шлюб зареєстрований 21.12.2013 у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвано (а.с. 19-20). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28.09.2016 по справі 463/3505/16-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову - 28.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.21-22). На підставі виконавчого листа № 463/3505/16-ц виданого 11.04.2023 Личаківським районним суду м. Львова, 11.04.2023 відкрито виконавче провадження № 71538483 (а.с. 23-24). Згідно довідки виданої 23.04.2023 ФОП [PERSON] , [PERSON] , 2015 р.н. відвідує індивідуальні заняття з плавання у ФОП [PERSON] з 13.09.2022 по даний час. За заняття завжди оплачує мама [PERSON] , вона ж завжди приводила, була присутня під час проведення та забирала доньку з занять. Батько не оплачував заняття та не був присутній на їх проведенні (а.с.28). Згідно довідки виданої 23.04.2023 ФОП [PERSON] , [PERSON] , 2015 р.н. відвідувала студію повітряної акробатики Shokolad з 16.01.2019 по 02.06.2021 та брала участь у виступах та змагання. За навчання завжди оплачувала мама [PERSON] , вона ж завжди приводила та забирала доньку з занять. Батько не фігурував в оплаті чи іншій діяльності студії (а.с.29). Згідно довідки виданої 23.04.2023 лікарем [PERSON] дитина [PERSON] , 2015 р.н. спостерігається в офтальмолога з 25.11.2020. Первинний діагноз «Міопічний астигматизм правого ока, змішаний астигматизм лівого ока». Дитина користується окулярами, періодично проходить курси тренувань для ока. Потребує регулярного спостереження, окулярної корекції, лікування. За увесь час спостереження дитину супроводжує мама, батько на огляди та лікування не з`являється. Кошти за лікування теж оплачувала мама дитини (а.с.30). Згідно довідки виданої 25.04.2023 ФОП [PERSON] , [PERSON] надаються послуги із репетиторства англійської мови її неповнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ), за які вказана громадянка оплачує кошти в розмірі 1920 грн. щомісячно. Послуги надаються з 01.02.2023. Загальна сума наданих послуг на момент видачі довідки становить 7680,00 грн. (а.с.31) Згідно довідки № 44 виданої 20.04.2023 директором ліцею «Оріяна» ЛМР, [PERSON] , [INFO] навчається у ліцеї «Оріяна» ЛМР з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Має навчальні досягнення високого рівня. Навчається в повну міру своїх сил, виявляє зацікавленість до навчання. Добре запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє логічне мислення. На уроках завжди уважна, активна, домашні завдання виконує якісно. Має добрий загальний розвиток. Багато читає. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Скромна, весела, товариська, стримана, дисциплінована, самостійна. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Має авторитет серед однокласників. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мама приділяє належну увагу вихованню дочки. Натомість батько ніколи не був присутній у ліцеї, жодного разу не поцікавився навчанням дитини, участі в батьківських зборах чи будь-яких інших зібраннях не брав (а.с.32). Згідно результатів та рекомендацій по роботі, проведеній з ученицею 2-Г класу [PERSON] , встановлено, що з ученицею була проведена індивідуальна бесіда, в ході розмови учениця була цілком активним співрозмовником, розповідала про свій вільний час, чим займається, що любить роботи, з ким проводити час. Але коли зайшла мова про сім`ю і вона почала розповідати про членів родини: маму, брата, сестру і тата [PERSON] , і згадала про свого біологічного рідного тата, то реакція поведінки у неї помінялася. [PERSON] почала замикатися, на питання, що саме тобі неприємно, про що я запитала, то у відповідь почула про її тата [PERSON] , чому саме, бо вона його боїться, і відповіла, що тато у неї [PERSON] , у неї є таке бажання, щоб змінити прізвище на [PERSON] . Після цієї бесіди можна зробити такий висновок: у дитини присутній страх перед біологічним батьком, дитина чітко відповіла, що вона його боїться і зустрічатися з ним не хоче. Рекомендовано батькам: звернутися до спеціаліста, який буде працювати над страхами дитини (а.с.40). Відповідно до листа практичного психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр" Клініка [PERSON] від 25.05.2023, дитина розповідає, що проживає з татом [PERSON] і мамою [PERSON] , також має зведену сестру та брата. Бачити біологічного батька вона не хоче, оскільки з її слів в неї вже є тато. Дівчинка сприймає маму та вітчима як подружню пару, вітчима сприймає як батька, називає його татом. Дитина не хоче носити прізвище [PERSON] , про що говорить та демонструє у спосіб підписання зошитів, де своє по-батькові пише [PERSON] . Відповідно до проведених досліджень психологом було виявлено в дитини нав`язливі страхи, що батько її забере, що проявляється також у сновидіннях. Рекомендовано дитину огородити від інформації про контакти матері з батьком, оскільки це травмує дитину та викликає в неї невротичну симптоматику (а.с.41). Згідно Висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , 2015 р.н., вбачається, що враховуючи те, що відповідач виявляє бажання брати участь у майбутньому в житті доньки та заперечує проти позбавлення батьківських прав та приймає участь у матеріальному утриманні дитини відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав (а.с.130-132). Згідно до висновку(консультації) практичного психолога від 10.04.2024 вбачається що між [PERSON] та відповідачем емоційного зв`язку не виявлено. Спостерігається тісний емоційний зв`язок між дитиною, мамою та вітчимом. У дівчинки відмічається тривожність, нав`язливий страх, що батько її забере. ( а.с. 189) Позивач [PERSON] вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки на протязі тривалого часу , що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, послався на те, що він має намір та бажання спілкуватись з донькою в майбутньому. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, з підстав неналежного виконання батьком своїх батьківських обов`язків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначив, що "ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками". Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов`язків. Тож позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України"від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до усталеної судової практики позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Заперечуючи проти позову, [PERSON] зазначив, що він не спілкується із донькою оскільки у нього неприязні відносини із позивачкою [PERSON] , а також, що він бажає і готовий стати батьком для дитини тоді, коли донька подорослішає та буде до цього готовою. Водночас відповідач не надав суду доказів вжиття ним активних дій з метою захисту своїх прав та дотримання ним обов`язків щодо участі у житті, вихованні дитини, зокрема, не надано ані суду доказів звернення до органу опіки та піклування з метою врегулювання спору щодо визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини, яка проживає окремо від нього разом з матір`ю, [PERSON] також не звертався до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Додатково суд враховує ту обставину, що відповідач виховує трьох дітей в іншому шлюбі. Отже, [PERSON] не довів наявність у нього об`єктивних, незалежних від нього, перешкод для спілкування з дитиною, а також факт вжиття ним активних дій з метою захисту його, як він стверджує, порушених батьківських прав, з урахуванням особистих пояснень відповідача про те, що він бажає і готовий стати батьком для дитини тоді, коли донька буде до цього готовою, а отже, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що [PERSON] не цікавиться життям доньки, не бере участі у її вихованні, а тому така пасивна поведінка [PERSON] з урахуванням недоведення того, що вона зумовлена будь-якими діями матері чи об`єктивними, незалежними від нього причинами, свідчить про його свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Дійшовши висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд також враховує висновок органу опіки та піклування від 27.10.2023 про не доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Такий на думку суду має рекомендаційний характер та зводиться фактично до бажання батька в мйабутньому спілкуватись із дитиною. Такий висновок оцінюється судом у сукупності з іншими доказам. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав за сукупності обставин, які свідчать про відсутність будь-якої участі батька у житті дитини, духовне виховання дитини, спілкування з нею тощо. При цьому суд погоджується з тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Водночас, приймаючи таке рішення суд враховує встановлених фактичних обставин справи, зокрема ставлення батька до дитини, обрання пасивної участі у житті дитини (тривала бездіяльність батька), перекладання власного обов`язку з виховання доньки. Обов`язками батьків є постійна участь у вихованні дитини на всіх етапах її розвитку, а не очікування звернення дитини до одного із батьків з проханням взяти участь у її вихованні. У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 753/11009/19 (№ 753/21770/14) (провадження № 61-1903св20) зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд зазначив, що "потрібно враховувати, що правовий висновок (правова позиція) - це тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, що є обов`язковим для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших судових справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних правових відносин між іншими особами. Таке тлумачення має на меті на підставі загальних засад права здійснити конкретизацію змісту певної норми права шляхом уточнення такого змісту (як звужувального, так і розширювального характеру), визначення сфери її застосування, співвідношення з іншими нормами права у їх системному взаємозв`язку та взаємодії, а так само шляхом застосування інших методів тлумачення, що дозволяють судові визначити дійсний зміст певного запровадженого правила поведінки, а так само й визначення застосування такої норми права за аналогією до інших відносин тощо". У постанові від 10.11.2021 справа № 390/1418/17, Верховний Суд дійшов висновку, що у разі вирішення питання про позбавлення батьківських прав одного з батьків у зв`язку з ухиленням від виконання ним своїх обов`язків щодо виховання дитини, суд має брати до уваги найкращі інтереси дитини, враховувати фактичні обставини справи такі, як інтеграцію дитини у нову сім`ю (у разі наявності таких обставин), прив`язаність дитини до нової сім`ї, сприйняття нового чоловіка матері/дружини батька дитини справжніми її батьками, бажання дитини зберегти цю сім`ю, а також відсутність зв`язків у дитини з тим із батьків, щодо якого вирішується питання про позбавлення батьківських прав. При цьому інтереси дитини превалюють над інтересами батьків, а тому завданням суду є встановлення справедливого балансу між ними. Інтереси дитини вимагають, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувались, розрив таких відносин свідчить про припинення зв`язку між дитиною та батьком/матір`ю, а рішення про позбавлення батьківських прав лише юридично підтверджує припинення таких відносин. Верховний Суд наголошує, що зайняття одним з батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції в участі у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав. У разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною батько має застосовувати усі можливі заходи захисту своїх прав та прав своєї дитини, зокрема, шляхом своєчасного звернення до органу опіки та піклування, а також до суду. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] не скористався способами захисту своїх прав як батька, не надав до суду доказів намагання брати участь у вихованні дитини, він не ініціював питання про встановлення способу та порядку участі у вихованні доньки, а отже, погодився з відсутністю необхідності у спілкуванні та вихованні дитини саме ним як батьком. Саме поведінка відповідача, яка полягала у тривалій бездіяльності, призвела до настання для нього негативних наслідків - позбавлення батьківських прав. Судом при прийнятті рішення також враховується ставлення дитини до відповідача, зокрема небажання її спілкуватись із рідним батьком а також те, що будь яка інформація щодо нього травмує дитину. Тому, з урахуванням викладеного, діючи в інтересах дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами відповідача як батька, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, виконання своїх батьківських обов`язків, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Одночасно суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат згідно ст. 142 ЦПК України та стягнути судові витрати у виді судового збору з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved