Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] , звернувся у суд до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти в сумі 10917 грн. 11 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 квітня 2020 [PERSON] уклав договір про надання споживчого кредиту №2341226 з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого з 26 березня 2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 17.06.2021 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №193914, за яким нотаріусом звернення стягнення заборгованості іщ [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором між позивачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», за період з 26.03.2021 по 31.05.2021 сума заборгованості складає 30 669,25 грн. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2022 у справі №953/21091/21 визнано виконавчий напис вчинений 17.06.2021 приватним нотаріусом Остапенко Є.М. зареєстрований у реєстрі за №193914, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості у розмірі 30 669,25 грн., таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві вказано, що листом від 24.10.2023 №14765 у відповідь на адвокатський запит від 23.10.2023 приватний виконавець Савенко Ю.О. повідомив, що станом на 24.10.2023 в межах виконавчого провадження [NUMBER] з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 16 288,29 грн.. Згідно розподілу, здійсненного приватним виконавцем, з даних коштів перераховано: витрати виконавчого провадження, користування АСВП 69,00 грн.; - витрати виконавчого провадження 481,00грн.; основна винагорода виконавця - 1091,71 грн.; кошти за ВД стягнуті на користь стягувача - 10917,11 грн.; сума боргу, помилково або надмірно стягнута (яка повернута до ТОВ «Нова пошта» - 3729,47 грн. Так. 12.05.2023 приватним виконавцем Савенко Ю.О. на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2022 у справі №953/21091/21 винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження. Так, позивач вказує, що оскільки кошти у сумі 10917,11 грн. стягнуті на підставі виконавчого напису, яке визнано судом, таким, що не підлягає виконанню, тому вказані кошти є такими, що безпідставно набуті фінансовою компанією і підлягає поверненню позивачу з огляду на наступне. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом та посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, позивачем надіслано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти ухвалення заочного не заперечує, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причини нявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином причини нявки суду не повідомила. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року у цивільній справі № 953/21091/21 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено та визнано виконавчий напис № 193914 від 17.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення заборгованості у розмірі 30669,25 грн. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 14.11.2022, про що міститься відповідна відмітка копію рішення (а.с. 5-8). Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року у цивільній справі № 953/21091/21 встановлено, що 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №193914 про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 26.03.2021 по 31.05.2021 року в загальній сумі 30 669,25 грн. Як вбачається з спірного виконавчого напису, заборгованість виникла за кредитним договором № 2341226 від 30.04.2020 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», якому ТОВ «Авентус Україна» відступлено право вимоги за цим кредитним договором. На підставі оскаржуваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 01.11.2021 року. Згідно положень ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Юрієм Олександровичем постановою від 12.05.2023 закінчено виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №193914 виданого 17.06.2021 у зв`язку із надходження до приватного виконавця ухвали/рішення про визнання виконавчого документу (скасування) та/або таким, що не підлягає виконанню (а.с. 12-1). Як вбачається із відповіді Приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича 24.10.2023 №14765, що на виконанні перебуває виконавче провадження №АСВП: [NUMBER] з примусового виконання вико напису №193914 виданого 17.06.2021, який виданий Приватним нотаріусом Остапенко Євген Михайлович про стягнення з боржника [PERSON] коштів на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 30669,25 грн. Станом на день надання відповіді на депозитний рахунок виконавця кошти надійшли 16 288,29 грн.. Згідно розподілу, здійсненного приватним виконавцем, з даних коштів перераховано: витрати виконавчого провадження, користування АСВП 69,00 грн.; - витрати виконавчого провадження 481,00 грн.; основна винагорода приватного виконавця - 1091,71 грн.; кошти за ВД стягнуті на користь стягувача - 10917,11 грн.; сума боргу, помилково або надмірно стягнута (яка повернута до ТОВ «Нова пошта» - 3729,47 грн. (а.с. 10). Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 193914 від 17.06.2021 р таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 10917,11 грн. було безпідставним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 10917,11 грн. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст.141 ЦПК України, з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. 20.02.2024 до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Сумцова Є.С. про розподіл судових витрат, відповідно до представник позивача просив розподілити №953/10806/23 у загальній сумі 5 500,00 грн. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеної у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу надано до суду копії наступних документів: договір про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року, додаток №2 від 23.10.2023 до Договору про надання правової допомоги від 01 листопада 2021, акту приймання-передачі наданих послуг №2 від 20 лютого 2024 до Договору про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року та квитанції від 20.02.2024 на суму 5 500,00 грн. з призначенням платежу за надання професійної правничої допомоги [PERSON] у справі №953/10806/23. Так, згідно п. 3.1. Договору про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року за виконання доручення Клієнт зобов`язаних сплатити Адвокату кошти (гонорар), розмір та строки сплати визначається додатком до договору. Відповідно до п. 2 додатку №2 від 23.10.2023 до Договору про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року за виконання доручення, передбаченого договором про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року щодо представництва інтересів клієнта у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення безпідставно набутих коштів Клієнт зобов`язується сплатити адвокату кошти (гонорар) в загальній сумі 5 500,00 грн. розрахунок якої разом з обсягом наданої правової допомоги викладається в актах приймання-передачі наданих послуг. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує CCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі N 201/14495/16-ц (провадження N 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500,00 грн.

Outcome: approved