Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Вона є спадкоємицею за заповітом після смерті тітки, проте вона не звернулася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки в саме в шестимісячний термін для прийняття спадщини припав карантин, введений у зв`язку з пандемією COVID-19, у зв`язку з запровадженням якого було зупинено рух громадського транспорту, обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 створили позивачу перешкоди у тому, щоб своєчасно подати до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті тітки. Надалі, після того, як відбулись послаблення в протиепідемічних заходах, та у позивача з`явилася можливість зібрати необхідні документи, Указом Президента України від 24.02.2022 р № 64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено. Сумська область перебувала в зоні активних бойових дій, частина області була окупована, спадковий реєстр в Сумській області не функціонував. Одразу, після того як з`явилась можливість, позивач звернулась до Глухівської державної нотаріальної контори, проте нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини. Крім того, нотаріус звернула увагу позивача на формулювання самого заповіту, адже воля заповідача викладена наступним чином: «я заповідаю: Державні акти на право приватної власності на землю (земельний пай) на моє ім`я (Серія Р3 № 728290 та Серія Р2 № 635595) я заповідаю: [PERSON] …». Натомість, як зазначила нотаріус, в заповіті необхідно було вказати, що заповідаються після смерті не державні акти на право приватної власності, а земельні ділянки площею 0,19 гектарів та 2,80 гектарів відповідно в межах згідно з планом, розташовані на території Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали заповідачу на праві приватної власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серія Р3 № 728290 та серія Р2 № 635595, виданих 05 грудня 2002 року. Таким чином, у зв`язку з допущеною секретарем Шевченківської сільської ради Глухівського району [PERSON] помилкою у змісті заповіту при його посвідченні, позивач фактично позбавлена права на спадкування майна за заповітом, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Відповідач Березівська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, але подала заяву, у якій просила розглянути справу без участі її представника, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Шевченкове Глухівського району Сумської області, померла [INFO] в селі Шевченкове Глухівського району Сумської області у віці 89 років (а.с. 12). Згідно копії заповіту від 07.11.2011 р., зареєстрованого у реєстрі за № 114, посвідченого секретарем Шевченківської сільської ради Глухівського району Мерзляк Т.О., [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), [INFO] , уроджена в с. Шевченкове Глухівського району Сумської області, зареєстрована за адресою: Сумська область, Глухівський район, село Шевченкове, розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного так і морального, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «я заповідаю Державні акти на право приватної власності на землю (земельний пай) на моє ім`я (Серія Р3 № 728290 та Серія Р2 635595) я заповідаю [PERSON] ». Заповіт записаний секретарем сільської ради, зі слів [PERSON] . Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний нею у присутності секретаря, в приміщенні Шевченківської сільської ради о 10 годині 30 хвилин. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено (а.с. 13). Відповідно копії державного акту на право приватної власності на землю Серія Р3 №728290 від 05.12.2002 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 305, [PERSON] , яка мешкає в с. Шевченкове Глухівського району Сумської області, на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації від 04.12.2002 р. № 400, передано у приватну власність земельна ділянка, площею 2,80 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14-15). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю Серія Р2 №635595 від 05.12.2002 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 304, [PERSON] , яка мешкає в с. Шевченкове Глухівського району Сумської області, на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації від 04.12.2002 р. № 400, передано у приватну власність земельна ділянка, площею 0,19 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16-17). За інформацією нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась; заповіт, посвідчений 07.11.2011 р. за № 114, чинний (а.с. 20-22). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи зазначені обставини, заінтересованістю позивача у спадщині, відсутністю заперечень відповідача на поновлення позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини та з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, суд вважає, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, не буде суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності, а тому визначає позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] тривалістю один місяць. Що стосується позовних вимог стосовно тлумачення заповіту, суд встановив наступне. Згідно із ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Заповітом, відповідно до положень ст. 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст.\~1236\~ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ч. 1 ст.\~1245\~ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, успадковується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Статтею 1256\~ЦК України передбачено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ст.\~213\~ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За встановлених обставин, враховуючи, що складений заповіт є особистим розпорядженням [PERSON] на випадок своєї смерті та є особистим волевиявленням заповідача, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині тлумачення заповіту є обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 16, 213, 1216, 1220, 1222, 1233, 1236, 1245, 1254, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved