Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

07 лютого 2024 року позивач через свого представника адвоката Орловську В.А. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 6000,00 грн. боргу, 553,45 грн. інфляційного збільшення, 3595,43 грн. штрафних санкцій, 60000,00 грн. штрафу. В обґрунтування позову зазначив, що 21 вересня 2022 року між сторонами у місті Києві було укладено письмовий договір позики, згідно з яким відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти в сумі 6000,00 грн., з зобов`язанням його повернути в строк до 24 вересня 2023 року. Отримання грошових коштів у борг підтверджується розпискою. Станом на 22 січня 2024 року відповідач не повернув позивачеві грошові кошти, взяті в борг та уникає зустрічі з позивачем. Представником позивача за період час уз 25 вересня 2022 року до 22 січня 2024 року нараховано інфляцію 3 проценти річних, пеню. Крім цього,\~ згідно з договором позики, укладеного у формі розписки, у випадку прострочення повернення коштів більше як на 30 календарних днів, додатково відповідач зобов`язується сплатити штраф в десятикратному розмірі від суми боргу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 08 лютого 2024 ркоу судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якого відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрвоаний за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи на 19 березня 2024 року. Через неявку сторін в судове засідання 19 березня 2024 року, останнє судом відкладено на 18 квітня 2024 року. 17 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника позивач про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 19 березня 2024 року повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі повернулося на адресу суду 13 березня 2024року за закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Фіксація судового засідання, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наданої позивачем розписки, [PERSON] , [INFO] отримав 21 вересня 2022 року від [PERSON] , на власні потреби грошові кошти в сумі 6000,00 грн. і зобов`язався їх повернути до 24 вересня 2022 року. Згідно даної розписки, в разі порушення зобов`язання, [PERSON] зобов`язався додатково сплатити суму неустойки, а саме пеню у розмірі подвійної ставки НБУ; суму річних та інфляційних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України; штраф у десятикратному розмірі від суми боргу\~ за кожні прострочені 30 календарних днів, у випадку прострочення коштів більше як на 30 календарних днів. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, згідно з вимогами статті 525 ЦК України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з Розділом 18 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022\ введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 734/2023 від 06.11.2023\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 49/2024 від 05.02.2024\ Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд, згідно з вимогами, передбаченими частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги те, що відповідач не скористався своїм правом на оспорювання дії договору позики, укладеного між сторонами у формі розписки від 21 вересня 2022 року, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики в сумі 6000,00 грн. Разом з цим, суд не може погодитися з позовними вимогами в частині стягнення з відповідача інфляції, трьох відсотків річних, пені та штрафу у зв`язку з тим, що відповдіно до розділу 18 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, під час дії воєнного стану в Україні, який введено Указом Президента України 24 лютого 2024 року та діючого на даний час, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики, а тому нарахування додаткових компенсаційних та штрафних санкцій під час дії воєнного стану в Україні забороняється. За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідач на користь позивача заборгованості за договором позики від 21 вересня 2022 року в сумі 6000,00 грн. Відповідач, правом на подачу відзиву не скористався і будь-яких доказів щодо спростування позовних вимог до суду не подав. За таких обставин, суд вважає за доцільне задоволити позовні вимоги у зв`язку з документальним підтвердженням обґрунтованості невиконання відповідачем договору позики та наявністю та завданням позивачу моральної шкоди в результаті невиконання договірного зобов`язання. Вирішуючи питання з приводу понесених судових витрат суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин, суд вважає з необхідне стягнути із відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подачу позовної заяви пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог в сумі 103,56 грн., що становить 8,55 % від задоволених судом позовних вимог.\~

Outcome: partial