Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

адвокат Безуханич А.В. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за таким право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай), відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії ЗК № 0033184, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСМ ім. І.Франка за № 147, відповідно до розпорядження голови Перечинської РДА від 15 травня 2003 року, а також право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай), відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії № 0033102, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСМ ім. І.Франка за № 147, відповідно до розпорядження голови Перечинської РДА від 15 травня 2003 року. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] , який ще за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів усе належне йому майно онуку [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне останньому майно і встановлені законом строки, а саме 26 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І. із заявою про прийняття спадщини (спадкова справа № 59418182). [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка ще за життя склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно онуку [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне останній майно і у встановлені законом строки, а саме 26 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І. із заявою про прийняття спадщини (спадкова справа № 59418210). Відповідно до довідки № 14/02-14 від 28 квітня 2023 року єдиним спадкоємцем за заповітом померлої [INFO] [PERSON] є позивач [PERSON] , [INFO] . відповідно до довідки № 13/02-14 від 28 квітня 2023 року, спадкоємцями за заповітом померлого [INFO] [PERSON] є позивач [PERSON] та [PERSON] як спадкоємець обов`язкової частки. За життя спадкодавці набули права власності на земельну частку (пай), зокрема: [PERSON] був власником земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЗК № 0033184, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП ім. І.Франка за № 147, відповідно до розпорядження голови Перечинської РДА від 15 травня 2003 року; [PERSON] була власником земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЗК № 0033105, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП ім. І.Франка за № 147, відповідно до розпорядження голови Перечинської РДА від 15 травня 2003 року. Розпорядженням голови Перечинської районної державної адміністрації № 147 від 15 травня 2003 року затверджено проект поділу земель колективної власності товариства з обмеженою відповідальністю «Земледар» на території Перечинської селищної ради. Виділено власникам земельних сертифікатів земельні ділянки в натурі відповідно до схеми поділу земель колективної власності. Також у Списку громадян Перечинської селищної ради, яким передаються земельні ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, містяться прізвища імена та по батькові [PERSON] та [PERSON] . Також підтвердженням того факту, що померла [PERSON] була власником паю є те, що 14 березня 2000 року [PERSON] уклав договір оренди земельної частки (паю) зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Перечинської ради за № 45. 03 травня 2023 року позивач звернувся до Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою про видачу дубліката сертифікату на право на земельну частку (пай). 10 травня 2023 року вказана установа надала відповідь № Г-75/1-149/6-23, у якій повідомила, що порядок видачі сертифікатів на земельну частку (пай) регулювався Порядком виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів» від 01 листопада 2000 року № 1619. Згідно пункту 5 даного Порядку передбачалося, що державні органи земельних ресурсів можуть виконувати та надавати на платній основі такі види земельно-кадастрових робіт і послуг, зокрема, підготовку сертифікатів на право на земельну частку (пай). Розмір оплати земельно-кадастрових робіт та послуг визначався спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15 червня 2001 року № 97/298/124, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 279/5770 та становив 17 грн. На сьогодні вищезазначена постанова та наказ втратили чинність на законодавчому рівні. Відтак, станом на даний час діє постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання адміністративних послуг органів влади через центри надання адміністративних послуг\~ від 16 травня 2014 року №523-р, відповідно до якої видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) чи їх дублікатів не передбачена. 30 травня 2023 року Ужгородська районна військова адміністрація Закарпатської області своїм листом за № 04-12/Г-249 повідомила, що з дня набрання чинності 01 січня 2019 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» повноваження районної державної адміністрації щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) виключені. 19 вересня 2023 року приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаш В.І. надав відповідь № 44/01-16, у якій повідомив про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , оскільки відсутні оригінали чи дублікати документів, що посвідчують право власності спадкодавців на земельні частки (паї). А також рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Оскільки на даний час [PERSON] , позбавлений права оформити право власності на спадкове майно після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів та неможливості отримати дублікати таких, тому просить позов задовольнити.\~\~\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 листопада 2023 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2023 року позовну заяву представника [PERSON] адвоката Безуханич Безуханич Анастасії Василівни до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді цього ж суду від 08 грудня 2023 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника [PERSON] адвоката Безуханич Анастасії Василівни до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Безуханич А.В. не з`явилися, однак остання подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити відповідно до прохальної частини.\~ Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та не заперечив проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] [PERSON] . Також суд встановив, що [PERSON] на випадок смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів своєму онуку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить заповіт від 02 серпня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Маріаш В.І., зареєстрований в реєстрі за № 883 (а. с. 12-13).\~ Так, 26 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44889564, виданим 26 серпня 2016 року приватним нотаріусом Маріаш В.І. (спадкова справа № 59418182, номер у нотаріуса: 12/2016), протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України\~ не\~ відмовився від неї, а\~ тому\~ вважається таким, що прийняв спадщину (а. с. 14, 15). Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І. від 28 квітня 2023 року вих. № 13/02-14, спадкоємцем за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , колишнього постійного мешканця [ADDRESS] (спадкова справа № 12/2016), є онук спадкодавця [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Також спадкоємицею обов`язкової частки у спадщині покійного була його дружина [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а. с. 17).\~ Проте [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] [PERSON] . Також суд встановив, що [PERSON] на випадок смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла своєму онуку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить заповіт від 02 серпня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Маріаш В.І., зареєстрований в реєстрі за № 882 (а. с. 8-9).\~ Двадцять шостого серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44889622, виданим 26 серпня 2016 року приватним нотаріусом Маріаш В.І. (спадкова справа № 59418210, номер у нотаріуса: 13/2016), протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину (а. с. 10, 11). Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І. від 28 квітня 2023 року вих. № 14/02-14, єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , колишньої постійної мешканки [ADDRESS] (спадкова справа № 13/2016), є онук спадкодавиці [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а. с. 16).\~ З Договору оренди земельної частки (паю) від 14 березня 2000 року вбачається, що такий укладено між власником земельної частки (паю) [PERSON] , мешканцем [ADDRESS] , сертифікат на право «серія ЗК 0033184 Райдержадміністрація 12.VI.1997 р.», який іменується «Орендодавець», з одного боку, і ТОВ «Земледар» [PERSON] , з другого боку, що іменується «Орендар», за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну частку (пай) розміром 2.1 умовних кадастрових гектарів, вартістю 3 022 грн, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, строком на 5 років з 14 березня 2000 року по 14 березня 2005 року (а. с. 18-19).\~ Розпорядженням голови Перечинської районної державної адміністрації від 15 травня 2003 року № 147 «Про передачу в приватну власність та виділення земельних часток (паїв) в натурі взамін сертифікатів на території Перечинської селищної ради», зокрема, затверджено проекти поділу земель колективної власності товариства з обмеженою відповідальністю «Земледар» на території Перечинської селищної ради; виділено власникам земельних сертифікатів земельні ділянки в натурі відповідно до Схеми поділу земель колективної власності, та вирішено видати державні акти на право приватної власності на землю згідно додатку. У Списку громадян Перечинської селищної ради, яким передаються земельні ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, значаться, серед інших, [PERSON] та [PERSON] , мешканці [ADDRESS] (а. с. 20-21). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І. від 19 вересня 2023 року № 44/01-16 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю за заповітом на належну йому частку в праві на спадщину після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , на належне померлому право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ЗК № 0033184, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП ім. І.Франка за № 147 відповідно до розпорядження голови Перечинської РДА від 15 травня 2003 року чи виданого на підставі даного сертифікату державного акту на право власності на земельну ділянку так як відсутні документи чи їх дублікати, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на зазначене вище належне померлому право на земельну частку (пай) чи державний акт на право власності на земельну ділянку, а також відсутні відомості про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину як спадкоємцю за заповітом на спадщину після смерті бабки [PERSON] , померлої [INFO] на належне померлій право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ЗК № 0033105, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП ім. І.Франка за № 147 відповідно до розпорядження голови Перечинської РДА від 15 травня 2003 року чи виданого на підставі даного сертифікату державного акту на право власності на земельну ділянку так як відсутні документи чи їх дублікати, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на зазначене вище померлій право на земельну частку (пай) чи державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, і відсутні відомості про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також неможливим видати свідоцтво про право на спадщину як спадкоємцю за заповітом на спадщину після смерті бабки [PERSON] на належну їй частку у спадщині після смерті її чоловіка [PERSON] , спадкоємцем на обов`язкову частку у спадщині якого вона була, так як відсутні документи чи їх дублікати, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на зазначене вище померлому право на земельну частку (пай) чи державний акт на право власності на земельну ділянку і відсутні відомості про реєстрацію права власності [PERSON] на зазначене\~ нерухоме\~ майно\~ в\~ Державному\~ реєстрі\~ речових\~ прав\~ на\~ нерухоме\~ майно (а. с. 30). З повідомлення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області від 30 травня 2023 року № 04-12/Г-249 вбачається, зокрема, що видача дублікатів сертифікатів на земельну частку (пай) регулювалась Порядком виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 листопада 2000 року № 1619, згідно якого передбачалось, що державні органи земельних ресурсів можуть виконувати та надавати на платній основі такі види земельно-кадастрових робіт і послуг, як, зокрема, і підготовка дублікатів сертифікатів на право на земельну частку (пай). Одночасно повідомлено, що з дня набрання чинності 01 січня 2019 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» повноваження районної державної адміністрації щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) виключені. Оскільки Головне управління Держгеокадастру в Закарппатській області є створювачем і розпорядником запитуваної у пунктах 1, 2, 3, 4 інформації рекомендовано звернутись до них за адресою: [ADDRESS] (а. с. 26-29).\~\~\~\~\~\~ Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на\~ місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У частині другій статті 23 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно з пунктом 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. У разі смерті члена КСП, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про те, що за життя спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] належало право на спірні земельні частки (паї). Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1217, 1223 ЦК України). Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] на час відкриття спадщини як за [PERSON] , так і за [PERSON] постійно проживав разом із останніми, а також звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину після смерті вказаних спадкодавців, не встановлено (а. с. 8-9, 10, 11, 12-13, 14, 15, 16, 17), тому позивач прийняв її за ними одноосібно. Оскільки у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до платіжної інструкції № 0.0.3235124498.1 від 06 жовтня 2023 року позивачем сплачено 1 073,60 грн судового збору (а. с. 35). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 536,80 грн (1 073,60 грн х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на його користь з Перечинської міської ради Закарпатської області, що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved