Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

ТОВ «Кіровоградська обласна\~енергопостачальна компанія»\~від імені\~якого діє\~Знам`янський\~центр обслуговування\~споживачів18.01.2024 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті спожитої електричної енергії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01.01.2019 ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» розпочало діяльність з постачання електричної енергії споживачам Кіровоградської області. На підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг позивач з 01.01.2019 здійснював постачання електричної енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні договірні зобов`язання, проте відповідач свої зобов`язання з оплати електричної енергії належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11.01.2024 у нього виникла заборгованість в розмірі 9\~780 грн 76 коп. Тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті спожитої електричної енергії у розмірі 9\~780 грн 76 коп та понесені ним судові витрати Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та пояснив, що договір на постачання електроенергії, за період, за який йому нарахована заборгованість, він з позивачем не укладав. Типовий договір від 01.01.2019, який доданий позивачем до позову та на який він посилається як на підставу нарахування заборгованості, ним не підписувався. Договір про постачання електричного енергії №080701159 він уклав з позивачем 21.09.2023, згідно з актом звірки нараховані йому попередні борги він не визнав. За наявним договором заборгованість у нього відсутня. До 21.09.2023 він електроенергією не користувався, за вказаною адресою не проживав, хоча і є власником будинку, хто саме проживав в цьому будинку, йому не відомо, як і невідомо, хто саме від його імені в спірний період сплачував за електроенергію. За цією адресою він фактично проживає останній рік, але зареєстрований давно. Оскільки між ним та позивачем відсутні будь-які договірні відносини в спірний період, тому вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими. Вислухавши в судовому засіданні відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач з 28.12.2015 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 28.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тепляковим В.М. за р.№1228, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №51010767 від 28.12.2015. За вказаною вище адресою зареєстроване місце проживання відповідача та на його ім`я відкрито особовий рахунок [NUMBER] , ЕІС код 62Z0695231622418. Згідно з ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ч.3 ст.714 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. З 11.06.2017 набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017 та розпочався процес реформування електроенергетичної галузі в Україні. Одним з основних етапів реформи є відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій виробництва, передачі та постачання, тобто створення відповідних окремих юридичних осіб. Положеннями Закону, а саме п.13 розділу ХVІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №2019-VIII визначено, що під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. Окрім того, згідно з п.13 розділу ХVІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2019-VIII визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. ТОВ «Кіровоградська обласна\~енергопостачальна компанія»створена Приватним акціонерним товариством «Кіровоградобленерго» на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» щодо відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії та виконує функції постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Кіровоградської області. Починаючи з 01.01.2019 постачання електричної енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] , здійснює ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія», яке діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14.06.2018). В матеріалах справи міститься Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія», який є публічним договором приєднання, встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам та укладається з урахуванням ст.633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору згідно із заявою-приєднання, яка є Додатком №1 до цього Договору. За цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз.5 п.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії»). Пунктом 8 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Таким чином, починаючи з 01.01.2019 між сторонами укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг без викладення його в паперовій формі. Акцептування зазначеного договору відповідачем відбулося шляхом споживання електричної енергії та здійсненням часткової оплати за надані послуги, що підтверджується наданим позивачем розрахунком на споживача [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , ЕІС код 62Z0695231622418. Фактичне споживання електричної енергії та здійснення оплати за надані послуги, в свою чергу, не спростоване відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами. Наданий ним акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 до 01.10.2023 зазначене не підтверджує, навпаки, в цьому акті міститься підпис відповідача, без наявності зауважень, в якому викладено висновок, що за відповідачем станом на 01.10.2023 наявна заборгованість в сумі 9\~961 грн 08 коп. В даному акті зазначено, що якщо протягом 10 днів після отримання акту звірки інформація в ньому не заперечується, то вона вважається узгодженою. Доказів того, що відповідач будь-яким чином оспорював цю інформацію, останнім суду не надано. Наявність укладеного між сторонами 21.09.2023 договору про постачання електричної енергії свідчить про те, що відповідач за сплином часу скористався іншим, аніж шляхом фактичного приєднання, порядком, визначеним Законом України для приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг. Враховуючи наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження споживання з 01.01.2019 до 01.10.2023 відповідачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , а також підтвердження позивачем визначених обсягів фактично спожитої відповідачем електричної енергії, в свою чергу спростовує і доводи відповідача щодо відсутності договірних відносин з позивачем за період, за який нарахована заборгованість. З розрахунку суми боргу по особовому рахунку відповідача № [NUMBER] (ЕІС код 62Z0695231622418) вбачається, що за період з 01.05.2021 до 31.12.2023 заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію становить 9\~780 грн 76 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; споживач житлово-комунальних послуг (далі споживач) індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги постачання та розподілу електричної енергії (п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі, незалежно від факту укладення договору про надання житлово-комунальної послуги, зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. В свою чергу, як вже зазначалося судом, відповідач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , де допущено заборгованість за спожиту електричну енергію. Відповідно до п.6 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Тобто, споживачем послуг може бути як власник, так і користувач об`єкта нерухомого майна, що отримує відповідні послуги з постачання електричної енергії. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч.2 ст.317 ЦК України). В силу належності житлового будинку на праві приватної власності відповідачу, він має нести відповідальність за утримання належного йому майна. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч.ч.4, 5 ст.319 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст.526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно зі ст.526, 530, 610, 611, 612, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач, будучи власником та споживачем комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] , ЕІС код 62Z0695231622418), допустив заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 9 780 грн 76 коп, відповідно ця заборгованість підлягає стягненню з нього на користь позивача, а тому суд дійшов висновку, що пред`явлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо доводів відповідача про відсутність зобов`язання зі сплати ним спірної заборгованості, оскільки у спірний період він за зазначеною адресою не проживав, до 21.09.2023 електроенергією не користувався, хто саме проживав в цьому будинку, йому не відомо, як і невідомо, хто від його імені в спірний період сплачував за електроенергію, то вони спростовуються вказаними вище обставинами. Будь-яких належних та допустимих доказів, що свідчать про неотримання відповідачем вищезазначених комунальних послуг, матеріали справи не містять. Доводи відповідача про те, що між сторонами не було укладено договору за спірний період, не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначалося вище, законодавець не вимагає укладення окремого письмового договору на постачання електричної енергії, так як укладення таких договорів відбувається шляхом приєднання до публічних договорів, а діями, які свідчать про таке приєднання, є вчинення будь-яких дій, які свідчать про бажання укласти договір, зокрема документально підтверджене споживання електричної енергії. Крім того, відсутність паперового екземпляру договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, не звільняє споживачів, як власників житла, від відповідальності за несплату наданих послуг. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved