Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Оболонський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої доньки на утримання котрої за рішенням суду із відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на двох дітей в розмірі по 500 грн, щомісячно, починаючи з 22.09.2011. Син набув повноліття, а на доньку продовжується стягнення аліментів у ромірі 500 грн, що не відповідає інтересам та потребам дитини, які зросли. Також у законодавстві відбулися зміни, а тому визначені рішенням суду аліменти становлять менше гарантованого мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин позивач, з посиланням на ст. 192 СК України, просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки та стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від пред`явлення позову до досягнення донькою повноліття, а також, після набрання даним рішенням законної сили, відкликати виконавчий лист виданий на виконання рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.11.2011 у цивільній справі № 2-1210/11. Ухвалою суду від 11.01.2024 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалами суду від 15.02.2024, 12.03.2024 витребувано відомості про дохід відповідача. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, пояснень щодо позову не подав. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 10, 11). За рішенням суду, яке набрало законної сили та пред`явлено до примусового виконання, з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 22.09.2011 до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8-9, 12-13). Син [PERSON] досяг повноліття [INFO] . Позивач не працює та інших доходів, окрім доходу від надання в оренду земельної ділянки, не отримує (а.с. 30-33). Відповідач працює та отримує заробітну плату (а.с. 65). Позиція суду Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд, з урахуванням розміру гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також розумних потреб дитини, дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються із відповідача на користь позивача на утримання доньки та стягнення їх в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача. За змістом ст. 180 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття та сплачуються щомісячно, відтак позов в частині стягнення аліментів у новому розмірі з дня пред`явлення позову до суду задоволенню не підлягає. При цьому, позов в частині відкликання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.11.2011 у цивільній справі № 2-1210/11 задоволенню не підлягає, оскільки така вимога не обгрунтована та не передбачена нормами СК України та ЦПК України. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат між сторонами Приймаючи до уваги те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави судових витрат - судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 141, 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial