Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просить встановити факт його постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви вказував, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. Інших спадкоємців крім сина [PERSON] немає. Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій. Заявник на момент відкриття спадщини був зареєстрований за іншою адресою, однак фактично проживав разом з померлою матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , ведучи спільне господарство та побут. З метою прийняття спадщини після смерті матері заявник звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, на що отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.12.2023 року з мотивів пропущення строків для прийняття спадщини. За таких обставин, заявник позбавлений можливості оформити спадщину, що й стало підставою для звернення до суду з даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги щодо постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини з підстав, викладених у заяві, вказуючи про відсутність спору про право, оскільки інших спадкоємців, які претендують на спадщину та заперечують проти даного факту не існує. Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслали заяву, в якій просять справу розглядати за відсутності представника. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши свідків, судом встановлено наступне. [PERSON] померла [INFO] у віці 74 роки, згідно свідоцтва про смерть виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.10.2021 року, актовий запис №20911 (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, а саме, свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 21.01.1975 р., [PERSON] є його матір`ю, [PERSON] його батьком. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (батько заявника) розірвали шлюб 27.04.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 27.04.1993 року. Тобто, інших спадкоємців окрім сина [PERSON] не має. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.08.1996 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. Заявник був зареєстрований за іншою адресою у [ADDRESS] , проте, постійно проживав разом зі своєю померлою матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю дружиною [PERSON] , сином та матір`ю [PERSON] , з 2016 року по 2021 рік, на підтвердження чого, [PERSON] надав численні фіскальні чеки по рахунках-замовленнях, в яких замовником вказаний саме він, з адресою доставки: [ADDRESS] . Також, в матеріалах справи міститься виписка із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , де вказано, що остання проживає в квартирі з сином за вище зазначеною адресою, а контактним номером телефону зазначено номер дружини заявника. В судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими доказами, що [PERSON] та [PERSON] спільно проводили час та свята, що підтверджується фотознімками. В судовому засіданні було заслухано свідка, [PERSON] , який є колегою заявника по роботі. [PERSON] підтвердив факт проживання заявника за адресою: [ADDRESS] , та зазначив, що саме з цієї адреси неодноразово забирав на роботу [PERSON] . Також, в судовому засіданні було заслухано [PERSON] , яка є сусідкою по квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вказує про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] з 2016 року. Згідно п. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. З метою прийняття спадщини після смерті матері, заявник звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, на що отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.12.2023 року, а саме, у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з мотивів пропущення строків для прийняття спадщини (а.с. 52). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, станом на 30.12.2023 року, виданих свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] не вбачається (а.с. 51). Згідно п.23. Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для заявника встановлення факту постійного проживання має юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати своє права на оформлення спадщини у встановленому законом порядку. З огляду на зазначене, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] постійно проживав на час відкриття спадщини з [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені інші, ніж визначено у ч. 1 цієї ж статті, факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, оцінюючи в судовому засіданні зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Обставини на які посилалася заявник повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved