Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

19.09.2023 року [PERSON] звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за борговою розпискою. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 26.09.2021 року відповідач отримав від позивача 76\~000 грн., які зобов`язався повернути протягом вісімнадцяти місяців, тобто до 26.03.2023 року, про що склав розписку. Відповідач повернув кошти лише в розмірі 12\~550 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, кошти в повному обсязі не повернув, позивач просить стягнути з нього 63 450 грн. боргу за розпискою, а також відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційне збільшення в розмірі 326,77 грн., а також три відсотки річних у сумі 886,56 грн. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2023 року цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. 17.01.2024 року вищевказана цивільна справа надійшла до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, у якій просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи заперечень на надала. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про час та дату судового засідання сповіщений належним чином, відзив на позов не надав, будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Розгляд справи проведено на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 26.09.2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 76\~000 грн. та зобов`язався повернути їх протягом 18 місяців, що підтверджується розпискою (а.с. 10). Відповідач повернув позивачу 24.06.2022 року 2\~000 грн., 29.07.2022 року 2\~000 грн., 31.08.2022 року 2 750 грн., 07.10.2022 року 5\~000 грн., 07.06.2023 року 800 грн. (а.с.12-20), а всього 12\~550 грн. Як вбачається з позову, відповідач у строк не повернув кошти в повному обсязі, а саме 63450 грн. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 63\~450 грн. є доведеними з його боку, а отже підлягають задоволенню. Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 відсотки річних за період з квітня 2023 року по серпень 2023 року в розмірі 326,77 грн. інфляційні втрати, 886,56 грн. три відсотки річних. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що [PERSON] кошти до 26.03.2023 року у повному обсязі не повернув, позивач має право на нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних з 27.03.2023 року. Таким чином, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 326,77 грн. інфляційні втрати, 886,56 грн. три відсотки річних. Отже, суд задовольняє позов [PERSON] . Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1\~073,60 грн. (а.с.1). Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7\~000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000 грн. позивачем надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.30), ордер (а.с.29), договір про надання правової допомоги від 11.09.2023 року (а.с.23), акт про надання послуг з професійної правничої допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 11.09.2023 року (а.с.27), а також квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 13.09.2023 року на суму 7\~000 грн. (а.с.28). У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі\~№ 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06.11.2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved