Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохав суд тягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 2006 року по 2013 рік позивач проживала з [PERSON] . [INFO] , (надалі Відповідач) без реєстрації шлюбу. [INFO] народився син [PERSON] , у свідоцтв про народження якого відповідач записаний батьком (копія свідоцтва про народжених дитини додається). В подальшому відносини з відповідачем погіршились і з жовтня 2013 року позивач припинила всі стосунки з відповідачем, перестали вести спільне господарство, спільний сімейний бюджет з того часу відсутній, мешкають окремо один від одного. 03.10.2015 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , після пого змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Дитина проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується декларацією N? 0000-8787-РТХЕ про вибір лікаря, ялий надак первинну медичну допомогу. Дитина повністю знаходиться на угриманні позивача, відповідач взагалі майже 5 років не приймає участі в матеріальному утриманні сина. Відповідач працює, є Фізичною особою-підприємцем, має нормальний стан здоров?я, не є інвалідом, не має хронічних захворювань, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. Враховуючи викладені обставини, позивач вимушена звернутись до суду із заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом всіх учасників справи. Відповідач надав до суду відзив, де вказував, що з 24.01.2015 року відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час мешкають однією родиною за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками з місця мешкання, та деклараціями про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. На теперішній час, відповідач зареєстрований як приватний підприємець, але має нерегулярний дохід, а відтак стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх доходів на утримання однієї неповнолітньої дитини суперечить інтересам інших двох неповнолітніх дітей та порушує їх права на необхідний та достатній рівень їх забезпечення та гармонійного розвитку, що є недопустимим, незаконним і суперечить діючому законодавству України. Враховуючи сімейний стан, для забезпечення однакового рівня життя всіх неповнолітніх дітей, та враховуючи середньомісячний розмір заробітної плати працездатної особи по Харківському регіону, відповідач вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] є доцільним та справедливими, що не порушуватиме ані його прав, ані прав інших моїх неповнолітніх дітей на їх достатнє забезпечення, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів не буде меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а майже дорівнюватиме мінімальному прожитковому мінімуму. Сторони у справі у судове засідання від 05.04.2024 року не з`явились. Позивачу заяві прохав розглянути справу за його відсутності, прохав позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що в період з 2006 року по 2013 рік позивач проживала з [PERSON] . [INFO] , (надалі Відповідач) без реєстрації шлюбу. [INFO] народився син [PERSON] , у свідоцтв про народження якого відповідач записаний батьком (копія свідоцтва про народжених дитини додається). В подальшому відносини з відповідачем погіршились і з жовтня 2013 року позивач припинила всі стосунки з відповідачем, перестали вести спільне господарство, спільний сімейний бюджет з того часу відсутній, мешкають окремо один від одного. Дитина проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується декларацією N? 0000-8787-РТХЕ про вибір лікаря, який надак первинну медичну допомогу. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, відповідач взагалі майже 5 років не приймає участі в матеріальному утриманні сина. Відповідач працює, є Фізичною особою-підприємцем, має нормальний стан здоров`я, не є інвалідом, не має хронічних захворювань, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. Враховуючи викладені обставини, позивач вимушена звернутись до суду із заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. На теперішній час, відповідач зареєстрований як приватний підприємець, але має нерегулярний дохід, а відтак стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх доходів на утримання однієї неповнолітньої дитини суперечить інтересам інших двох неповнолітніх дітей та порушує їх права на необхідний та достатній рівень їх забезпечення та гармонійного розвитку, що є недопустимим, незаконним і суперечить діючому законодавству України. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе призначити до стягнення аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачем судовий збір не сплачувався з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial