Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивачка в особі представника адвоката Дерев`янченка Я.Ю. звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подачі до нотаріальних органів зави про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] строком у 3 місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Позовні вимоги мотивовані тим, що ПН ХМНО [PERSON] 27.07.2023 заведена спадкова справ №62/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Згідно з матеріалами спадкової справи спадкоємцем за законом є його дочка [PERSON] , [INFO] . 27.07.2023 до ПН ХМНО [PERSON] звернувся представник [PERSON] [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте нотаріусом відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова мотивована пропущенням позивачем встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що на час відкриття спадщини постійно проживала та продовжує проживати за кордоном у Нідерландах. Місце заходження спадкового нерухомого майна, яке належало померлому батькові позивачки, є [ADDRESS] . Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.03.2023, виданого [PERSON] ПН ХМНО [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] є спадкоємцем частки спадкового майна його дружині [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина, на яку в указаній частці видане свідоцтво, складається із квартир [ADDRESS] . Позивач пропустила строк на прийняття спадщини через те, що на території України розпочалися військові дії те через небезпеку для життя та здоров`я не могла можливості приїжджати для прийняття спадщини до м. Харкова, яке з 24.02.2022 знаходилося під постійними обстрілами. До теперішнього часу Харківська територіальна громада не виключена з переліку територій, на який ведуться бойові дії. Також позивача зазначає, що через збройну агресії рф до України вона не мала можливості вчасно звернутися до посольства України в Нідерландах відповідно до ч.6 ст.1 ЗУ «Про нотаріат», якою встановлено, що вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених законом дипломатичні представництва України. Так, у зв`язку із надмірним навантаженням Консульського підрозділу Посольства України в Нідерландах через значну кількість звернень за консульськими обслуговуванням українських громадян, які виїхали із України до Нідерландів через війну, позивач тривалий час не могла потрапити або записатися он-лайн на прийом до Консульського підрозділу Посольства України у Нідерландах для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивачка у зв`язку із воєнними діями та території Харкова та області також не могла надіслати заву про прийняття спадщини, оскільки у позивачки була відсутня інформація, які нотаріуси працюють на території міста. Було відомо, що згідно постанови КМУ від 28.02.2022 №164 було встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. В подальшому, позивачка не була обізнана, що законодавець обмежив зупинення строку для прийняття спадщини на 4 місяці, а тому була впевнена, що перебіг строку зупинений. У сукупності усі вказані обставини, на думку позивачки вказують, що вона пропустила строк для подачі заяви з поважних причин. Далі, [PERSON] , 2012 року народження, є онуком померлого спадкодавця [PERSON] та на час його смерті є малолітньою особою та вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до п.4 ст.1268 ЦК України. Законний представник відповідача [PERSON] [PERSON] правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Від представника позивача [PERSON] адвоката Дерев`янченка Я.Ю. до суду подана заява про розгляд справи за відсутністю позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити. Від законного представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява про слухання справи без участі відповідача та його законного представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечую, порушення прав неповнолітніх не вбачає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином та своєчасно повідомлений про дату та місце проведення судового розгляду, заяв або пояснень щодо вимог позову до суду не надходило. Від третьої особи ПН ХМНО [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, ухвалити рішення на підставі наявних документів. Суд, вивчивши доводи позивача, враховуючи позицію відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . 18.11.1995 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] син [PERSON] та чоловік [PERSON] , частину спадкового майна у вигляді квартири [ADDRESS] , отримав [PERSON] , інша частка залишена відкритою. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня поріднення включно, причому родичі ближчого ступеня спорядження усувають від права спадкування родичів подальшого ступня споріднення. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважається такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи крмі заяви представника [PERSON] [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ніхто із заявами не звертався. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження, свідоцтва про смерть, свідоцтва про право на спадщину за законом, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно повторного свідоцтва про шлюб, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, свідоцтва про смерть та копією матеріалів спадкової справи №62/2023 (а.с.16-22,26,43, 106-118). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~ Правила\~ч.3\~ст.\~1272\~ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини можливо визнати поважними. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцеве дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Так, позивачка посилається на те, що у встановлений шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала та продовжує проживати за кордоном у Нідерландах, на території України розпочалися військові дії, через небезпеку для життя та здоров`я не могла можливості приїжджати для прийняття спадщини до м. Харкова, яке з 24.02.2022 знаходилося під постійними обстрілами. Через збройну агресії рф до України не мала можливості вчасно звернутися до посольства України в Нідерландах у зв`язку із надмірним навантаженням Консульського підрозділу Посольства України в Нідерландах через значну кількість звернень за консульським обслуговуванням українських громадян, які виїхали із України до Нідерландів через війну, позивач тривалий час не могла потрапити або записатися он-лайн на прийом до Консульського підрозділу Посольства України у Нідерландах тощо. Позивач через свого представника звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Сипачової І.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , однак 02.08.2023 відмовлено у вчинені нотаріальної дії з підстав пропуску строку для прийняття спадщини за законом. На підтвердження таких обставин позивачем надано копії постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 02.08.2023, інформації щодо порядку вчинення нотаріальних дій Консульського підрозділу Посольства України в Нідерландах (а.с. 14,1527,28). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Статтею 13 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Дана позиція узгоджується з постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 (справа №681/203/17-ц,провадження №61-26164св18). Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п.24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі Ейрі»; п.32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п.32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований у практиці Європейського суду з прав людини, отримане, хоча і не оформлене належним чином спадкове майно охоплюється поняттям «майно» у розумінні ст.1 Першого протоколу. Суд бере до уваги, введений Президентом України з 24.02.2022 режим воєнного стану в Україні, який продовжений до сьогоднішнього часу, запровадження Постановою Кабінету міністрів України за №164 від 28.02.2022 зупинення на період воєнного стану строку прийняття спадщини, перебування позивачки за межами України і те, що спадщина після померлого [PERSON] в частині, на яку претендує позивачка, на даний час залишилась відкритою та ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, незначний термін пропуску строку. Крім того, суд враховує, що наслідки пропущення позивачкою строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки [PERSON] втратить право на спадкування майна за законом, і вказані обставини будуть для позивачки занадто надмірним тягарем, при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Далі, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 вбачається, що при вирішені питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приймає до уваги доводи позивача про пропущення строку подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом, практику Європейського суду з прав людини, і те, що факт пропуску\~позивачем строку\~для прийняття\~спадщини не\~є підставою\~для усунення\~останнього від\~спадкування,\~відтак суд вважає, що причини, на які посилається позивачка є поважними, а тому є підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved