Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є рідною сестрою малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, дата видачі 30 червня 2010 року, актовий запис №1484, батько дитини записаний відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України. Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] , яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини. Позивач зверталась до служби у справах дітей з проханням посприяти в позбавленні відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду. Причини, які змусили позивача подати позовну заяву до суду це те, що відповідач постійно і свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, не спілкується з дитиною, на утримання коштів не надає, розвитком, навчанням та здоров`ям дитини не займається. Веде аморальний спосіб життя. Дитина росте, тому у всіх закладах, установах, організаціях потрібно: представляти її інтереси, утримувати її, забезпечувати всім необхідним для нормального здорового життя, тоді, коли відповідач тільки займається своїми справами. Позивач вказує, що на даний момент дитина проживає разом зі нею. Все необхідне для здоров`я та задоволення потреб дитини здійснюються її силами без участі відповідача. Для розвитку дитини вона прикладаю всі свої зусилля та можливості. За місцем теперішнього проживання для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, що говорить про її особисте ставлення до дитини. Таким чином вона створює умови, які шкодять інтересам дитини та порушує її права. Зазначені факти, можна розцінювати як ухилення та свідоме нехтування від обов`язку виховання дитини. Позивач зазначає, що відповідно до довідки видано Чернігівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №13 ЧМР 40 від 27.10.2023 року №01-26/132, підтверджує, що [PERSON] дійсно є учнем 8-Б класу ЗОШ №13. Мати хлопця - [PERSON] , зі слів класного керівника, жодного разу , починаючи з 01.09.2023 року, в школі не з`являлась, батьківські збори не відвідувала, навчанням сина не цікавилась. [PERSON] має статус одинокої матері. Позивач підтримує контакт з класним керівником та цікавиться навчанням дитини. Відповідно до характеристики від 08.11.2023 року №39 видана НРГ ХХЦ повного Євангелія «Перемога» [PERSON] дійсно відвідує молодіжні зібрання та служіння Християнської церкви «Перемога» по суботах та неділях. До церкви його супроводжує сестра (Позивач). На протязі трьох місяців мати (Відповідач) жодного разу не була у церкві. Відповідно до заяви начальнику управління (служби) у справах дітей ЧМР малолітній [PERSON] не заперечує проти позбавлення своєї матері батьківських прав по відношенню до себе. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви відповідач повністю усвідомлюючи значення своїх дій, дає свою повну та беззаперечну згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина - [PERSON] . Позивач вважає, що зазначені нею обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Після позбавлення батьківських прав відповідача, позивач має намір встановити опіку над дитиною. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 21.03.2024 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.04.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 30 червня 2010 року, актовий запис №1484, батько [PERSON] , [INFO] , записаний відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України. Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 12). Відповідно до Акту про проживання особи без реєстрації від 16.02.2024 року малолітній [PERSON] проживає разом зі [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої Чернігівською ЗОШ І-ІІІ ступенів №13 ЧМР 40 від 27.10.2023 року №01-26/132, [PERSON] дійсно є учнем 8-Б класу ЗОШ №13. Мати хлопця - [PERSON] , зі слів класного керівника, жодного разу, починаючи з 01.09.2023 року, в школі не з`являлась, батьківські збори не відвідувала, навчанням сина не цікавилась. [PERSON] має статус одинокої матері. Сестра [PERSON] - [PERSON] , підтримує контакт з класним керівником та цікавиться навчанням брата (а.с. 11). Відповідно до характеристики від 08.11.2023 року №39 видана НРГ ХХЦ повного Євангелія «Перемога» [PERSON] дійсно відвідує молодіжні зібрання та служіння Християнської церкви «Перемога» по суботах та неділях. До церкви його супроводжує сестра. На протязі трьох місяців мати жодного разу не була у церкві (а.с. 6). Відповідно до заяви начальнику управління (служби) у справах дітей ЧМР малолітній [PERSON] не заперечує проти позбавлення своєї матері батьківських прав по відношенню до себе (а.с. 4). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] повністю усвідомлюючи значення своїх дій, дає свою повну та беззаперечну згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина - [PERSON] (а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №196 від 02.04.2024 року (а.с. 35) затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 36). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям та здоров`ям. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, має бути позбавлена батьківських прав. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с.3). За таких підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved