Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із вказаною заявою. В обґрунтування\~вимог вказує,\~що [INFO] померла\~її матір\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якої відкрилась\~спадщина на\~спадкове майно,\~в тому\~числі на\~земельну ділянку\~площею 3,33\~га (кадастровий\~номер 0722884300:04:000:1549).\~Вказана земельна\~ділянка належала\~їй на\~підставі Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії ІІ-ВЛ №033594 від 06.04.1999 року. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини, [PERSON] було виявлено розбіжності при написання прізвища спадкодавця у вказаних документах. У зв`язку із цим, вона не може реалізувати свої спадкові права у повній мірі. Можливості виправити допущену помилку у позасудовому порядку на даний час немає, зважаючи на відсутність механізму внесення змін до документа. З огляду\~на наведене,\~ [PERSON] \~просить суд\~встановити факт\~належності [PERSON] .\~Державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серіїІІ-ВЛ №033594. Ухвалою судді від 21.03.2024 року у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання. До початку судового засідання від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.10). 06 квітня 1999 року на підставі рішення Одерадівської сільської Ради народних депутатів від 16.03.1999 року №8/9, [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 033594, відповідно до якого їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,33 гектарів, що розташована на території Одерадівської сільської ради (с. Городок) (а.с.6). Зі змісту вказаного документу вбачається, що відповідальною особою сільської ради в нього внесені виправлення шляхом допису з використанням кулькової ручки (прізвище власника земельної ділянки виправлено на « [PERSON] »). Факт належності земельної ділянки [PERSON] підтверджується також рядом довідок Головного управлінняДержкомзему у Волинській області (а.с.12-14). Згідно копії свідоцтва про народження заявниці її матір`ю є « [PERSON] » (а.с.7). Прізвище спадкодавця у свідоцтвах про народження двох сестер [PERSON] також зазначено як « [PERSON] » (а.с.8,9). На переконання суду, наявність розбіжності в написанні прізвища особи у Державному акті на право приватної власності на землю та інших документах особи виникла внаслідок технічної помилки при видачі документу внаслідок неправильного перекладу з російської на українську мову. Вказана невідповідність в зазначенні реквізитів прізвища особи, перешкоджають заявниці [PERSON] реалізувати спадкові права. З матеріалів справи вбачається, що виправлення розбіжності написання прізвища спадкодавця у документі в позасудовому порядку не виявляється можливим, зважаючи на відсутність механізму внесення змін до державного акту на право приватної власності на землю. Досліджені судом докази вказують на належність Державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 3,33 га, серії [NUMBER] від 06 квітня 1999 року [PERSON] . Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, на підставі\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~та

Outcome: approved