Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

В лютому\~2024\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом,\~в якому,\~просив встановити\~факт родинних\~відносин,\~а саме, що\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] , являється його двоюрідним дядьком, а також визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) в КСП «ім.Кірова» площею 3,67 га в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Новолабунської сільської ради Полонського району, та належала на підставі Сертифіката на право за земельну частку (пай) серії ХМ № 0093164 від 04.06.1997 [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер його двоюрідний дядько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,67 га в умовно кадастрових гектарах та перебувала в колективній власності КСП ім.Кірова на території колишньої Новолабунської сільської ради Полонського району. Діти померлого відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, який є єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги, доглядав спадкодавця та похоронив його. Дід позивача [PERSON] , 1902 року народження, та батько спадкодавця [PERSON] , 1916 року народження, були рідними братами, а мати позивача [PERSON] та [PERSON] були двоюрідними братом та сестрою, однак документи, які б підтверджували родинні відносини не збереглися. [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відкрив спадкову справу, але відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки оригінал Сертифікату на право за земельну частку (пай) серії ХМ № 0093164 від 04.06.1997, належного для [PERSON] , втрачений, а також відсутні документи, які б підтверджували факт родинних відносин позивача та спадкодавця [PERSON] . Іншого шляху захисту права позивача на прийняття спадщини, ніж судовий, немає. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Казарець А.Г. заявлений позов підтримали з наведених у ньому підстав та просили вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.5), після його смерті відкрилась спадщина. [PERSON] являється спадкоємцем за законом на майно померлого. На даний час він не може отримати спадщину, оскільки нотаріусом відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину через неможливість документального встановлення родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем. Такі обставини підтверджено наступними письмовими доказами. З даних свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що його батьком є [PERSON] (а.с.9). Відповідно до відомостей посвідки про народження № [NUMBER] (а.с.8) батьком [PERSON] вказаний [PERSON] . Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.6, 7, 8), дані про зміну прізвища матері позивача з [PERSON] на [PERSON] не збереглись, проте така обставина підтверджується однаковістю дати та місця народження вказаної особи, які зазначені в посвідці про народження [PERSON] та свідоцтві про смерть [PERSON] , а також даними Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження позивача, з якого вбачається, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] (а.с.11-12). З даних відповіді Державного архіву Хмельницької області №Б-1841/01.01-18/2023 від 16.10.2023 вбачається, що в метричних книгах реєстрації народжень церков с.Новолабунь та Лабунь Заславського повіту Волинської губернії за 1902 рік запис про народження [PERSON] не значиться (а.с.10). [PERSON] народився [INFO] в с.Новолабунь Полонського району, його батьками зазначено [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується даними запису акту про народження № 322/1436 (а.с.74). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що були знайомі з [PERSON] та з його слів знають, що останній мав рідного брата [PERSON] , який загинув на війні в 1945 році. Таким чином слід зробити висновок, що [PERSON] , 1902 року народження, та [PERSON] , 1916 року народження, були між собою рідними братами, відповідно дочка [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братом та сестрою, тож [PERSON] являється двоюрідним дядьком для сина [PERSON] [PERSON] . На підставі зазначеного факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , являється двоюрідним дядьком для [PERSON] , підтверджується зазначеними вище письмовими доказами та показаннями свідків. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За правилами п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. За наведених вище обставин позивач в інший спосіб, ніж в судовому порядку не може довести факт родинних відносин, що унеможливлює для нього реалізувати своє право на спадкування. Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин. Також судом\~встановлено,\~що [PERSON] , як член КСП «ім.Кірова», мав право на земельну частку (пай) в останньому та згідно даних Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «ім.Кірова» виявлено запис № 840 від 04.06.1997 про реєстрацію сертифіката на земельну частку (пай) серії ХМ № 0093164, який був виданий, так як в графі «Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)» вказаної Книги стоїть підпис про його отримання, про що свідчать дані листа про надання інформації, виданого ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 887/281-23 від 21.03.2023 (а.с.15). Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 5538/281-23 від 22.12.2023 площа земельної частки (паю) за Сертифікатом серії ХМ № 0093164 в умовно кадастрових гектарах становить 3,67 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів бувшої Новолабунської сільської ради не реєструвався та не видавався. Вартість земельної часки (паю) по бувшому КПС «ім.Кірова» бувшої Новолабунської сільської ради становить 74822,40 грн. (а.с.16). Після смерті [PERSON] шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса як спадкоємець п`ятої черги за законом спадщину прийняв його двоюрідний племінник [PERSON] (а.с.36), інші спадкоємці, а саме діти померлого [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.41,44, 49, 50, 61) від прийняття спадщини відмовились на користь позивача. Проте оформити свої спадкові права [PERSON] не має можливості, оскільки нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з втратою сертифікату на земельну частку (пай) та відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем (а.с. 25). Відповідно до даних газети «Новий Шлях» № 1 від 04.01.2024, в останній було опублікованого оголошення про недійсність загубленого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0093164 від 04.06.1997 на ім`я [PERSON] (а.с.24). Вирішуючи правомірність заявленої позовної вимоги, суд зазначає про таке. Згідно зі статтею 14\~Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У Преамбулі Закону України\~від 05.06.2003\~року №\~899-IV\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» сказано, що цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). За абзацами другим, третім частини першої статті 1, частиною першою, абзацом першим частини другої статті 2 цього Закону право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі статтею 3 Закону № 899-IV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). У частині першій статті 9 цього Закону передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до абзацу третього пункту 1, абзацу першого пункту 2, пунктів 5, 6 Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті [PERSON] та прийняв спадщину шляхом подачі у встановлений законом строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Статтями 1216, 1218\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки у справі доведено, що належне для [PERSON] , померлого [INFO] , право на земельну частку (пай) після його смерті перейшло по спадщині [PERSON] , тому позивач як спадкоємець за законом п`ятої черги після смерті спадкодавця має право на успадкування права на зазначену земельну частку (пай). Відтак, з урахуванням викладених обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved