Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (даної Відповідач), треті особи, без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовом до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №67036961, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є. М. від 06.10.2021 року. Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року заява задоволена. В обґрунтування позову зазначає, що 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №204037 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 37701,22 гривень. 06.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було відкрито виконавче провадження №67036961, підставою для якого став виконавчий напис нотаріуса №204037 вчинений 22.06.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М. Згідно із зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження, з позивача належить стягнути 37701,22 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Вважає, що виконавчий напис та відкриття виконавчого провадження вчинені з порушенням законодавства України, позивачу не було направлено жодного попередження про існування заборгованості та про вчинений виконавчий напис нотаріуса. Тому, виконавчий напис не підлягає виконанню так як вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Враховуючи викладене, просить зазначений вище виконавчий напис приватного нотаріуса визнати таким, що не підлягає виконанню №204037 від 22.06.2021 року та судові витрати. 13.12.2023 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою від 13.12.2023 року зупинено у виконавчому провадженні ПВ №67036961, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенка Є.М. за №204037 від 22.06.2021 року, до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням законної сили. Ухвалою суду від 19.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.02.2024 року на адресу суду від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у позовній заяві не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Також, 19.02.2024 року відповідачем подано до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якій зазначено, що представником позивача до позовної заяви не подано належних та допустимих документів,які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 3000 грн. Враховуючи незначну складність справи, відповідач просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно, належним чином. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Позивач надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Виклик відповідача здійснювався шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції на адресу, зазначену в позовній заяві, яка повернулась із відміткою про вручення представнику за довіреністю. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є. М., у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи надсилались рекомендовані листи на адресу,зазначену у позовній заяві, які повернулись із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою; приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О. О. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи надсилались рекомендовані листи, які повернулись з відміткою про отримання. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. За таких обставин, суд постановив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М., вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 204037, про стягнення з [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження: місто Балта що зареєстрований адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 36799749 IBAN [NUMBER] в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209, якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», код платника податків згідно 3. ЄДРПОУ 43000243 відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18-05/2021 від 18.05.2021 року, якому Акціонерне товариство "Альфа-Банк", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 23494714, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2 від 17.05.2021 року, за Кредитним договором № CCNG-630537096 від 13.12.2016 року, укладеного між Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] . Строк платежу за Кредитним договором CCNG-630537096 від 13.12.2016 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Зпропоновано задовольнити вимоги TOB "Вердикт Капітал", стягнути [PERSON] за період з з 18.05.2021 року по 28.05.2021 року включно, суму у розмірі: 33 826,88 (Тридцять три тисячі вісімсот двадцять шість гривень 88 копійок) заборгованість за тілом кредиту; 3 374,34 (Три тисячі триста сімдесят чотири гривні 34 копійки) заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача; - загальна заборгованість [PERSON] становить загальну суму 37 701,22. 06.10.2021 року на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса, постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. відкрито виконавче провадження № 67036961 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису. При примусовому виконанні спірного виконавчого напису приватним виконавцем Канцедалом О.О. зазначеною вище постановою, визначено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3770,12 грн. (три тисячі сімсот сімдесят грн. 12 коп.). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі Перелік). Суд встановив, що п. 2 Переліку, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 року на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка набрала законної сили. Зазначеним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 22.06.2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачала вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Будь-яких відомостей відносно нотаріального посвідчення кредитного договору № CCNG-630537096 від 13.12.2016 стороною відповідача не надано. Також не надано даних відомостей і третьою особою по справі приватним нотаріусом КМНО Київської області на підтвердження правомірності вчинення ним виконавчого напису 22.06.2021 року. Суду не надані докази відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «ФЛЕКСІС», новим кредиторам АТ «Альфа Банк» та в подальшому ТОВ «Вердикт Капітал». У судовому засіданні встановлено, що вимоги стягувача до боржника, за якими був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15-ц. Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, неодноразово досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18, від 14.08.2019 по справі №569/8884/17). Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, відтак, ним не виконані вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Позивачу не було відомо про існування зазначеного вище виконавчого напису. Будь-яких попереджень про його вчинення як і про існування в нього заборгованості перед відповідачем йому не надсилалось. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат". Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір згідно квитанції №3069-2201-4990-0653 від 01.12.2023р. в розмірі 1073,60 грн., та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову вв розмірі 536,80 грн.,а відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1610,40 грн. (1073,60 грн. за подачу позову до суду та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову). Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного, та

Outcome: approved