Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Адвокат Лукащук Я.М. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з означеною заявою, покликаючись на те, що заявник має право на спадщину за заповітом після смерті сусідки [PERSON] , яка померла [INFO] . Дане майно остання успадкувала після смерті свого цивільного чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Сусіди проживали в цивільному шлюбі багато років без реєстрації такого, спільно вели господарство, що можуть підтвердити сусіди. Однак [PERSON] своїх спадкових прав належним чином не оформила, тому заявник не може успадкувати майно після смерті покійних, оскільки у нього відсутнє свідоцтво про смерть [PERSON] , а Буський відділ РАГС відмовляє у видачі такого, оскільки заявник з померлим не знаходились в родинних відносинах. Тому просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, проживання померлих однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини? викладені в позовній заяві, просить такі задоволити, дане засідання проводити без застосування засобів звукозапису, про що подав відповідну заяву. Представник заявника також підтримав заявлені вимоги, просить задоволити заяву повністю, дане засідання проводити без застосування засобів звукозапису, про що подав письмову заяву. Представник заінтересованої особи за викликом суду не з`явився, клопотань про розгляд справи у його відсутності, пояснень, заперечень, тощо не подав, причин неявки суду не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника зацікавленої особи, враховуючи клопотання заявника та його представника, суд у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши заявника, його представника, вивчивши матеріали справи, подані письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У силу п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] в с. Ракобовти Буського району львівської області, про що зроблено актовий запис №10 від 23.05.1999 року. [PERSON] до дня смерті проживав з [PERSON] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, обробляли город. [PERSON] похоронила [PERSON] , фактично вступила в управління та розпорядження всім його майном. Свідоцтвом Серії [NUMBER] від 12.08.2002 року підтверджується факт смерті [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 9. [PERSON] за життя склала заповіт від 16.11.2000 року, який посвідчений секретарем Купченської сільської ради за реєстровим № 129, все своє майно заповіла [PERSON] . Заявник має намір юридично оформити прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно заповіту, однак не може зробити цього, оскільки спадкове майно, а саме земельні ділянки рахуються за померлим [PERSON] .. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити факт їх проживання однією сім`єю як подружжя, без реєстрації шлюбу. Як вбачається з довідки Буської міської ради № 44 від 23.02.2024 року, [PERSON] , який помер [INFO] рокук, до дня смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , разом з [PERSON] , вели спільне господарство. Як показала в судовому засіданні свідок [PERSON] , жителька с. Ракобовти, [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю приблизно з 1950 року, вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, облаштовували спільний побут. Оскільки своїх дітей не мали, заявник [PERSON] доглядав за ними, допомагав у всьому по господарству. Свідок [PERSON] також ствердив, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом як подружжя, вели спільне господарство. Він, будучи малим, ходив разом з своєю бабусею в гості до них. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що надані заявником докази є належними та допустимими, з точки зору закону, проживання однією сім`єю померлих, наявності спільного побуту, ведення спільного господарства. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Виходячи вище наведені докази в їх сукупності, покази заявника, його представника, свідків, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог. Суд надає віри показам заявника, викладеним в заяві, вважає доведеним даний факт. Інших обставин, які б спростовували твердження заявника, не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Outcome: approved