Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

09.08.2023 [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що відповідач повинна приймати участь в утриманні дитини, для чого має можливість. Просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2023 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.\~30). Відповідач за останнім відомим місцем проживання (перебування) [ADDRESS] , згідно з відповіддю Пришибського старостинського округу Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області від 14.08.2023, та відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру від 05.03.2024 не зареєстрована (а.с.\~19, 20). Про її виклик у судове засідання на 18.04.2024 свідчить розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» від 06.03.2024 (а.с.\~25). До того ж за місцем останньої відомої адреси проживання відповідачу було направлено судову повістку, копії позовної заяви з доданими до неї документами, проте на пошту за їх отриманням і в судове засідання не з`явилась (а.с.\~24, 28-29), причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.\~8), який проживає з батьком (а.с.\~32). Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 05.05.2015 (а.с.\~7). Відповідно до ст.\~180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальнім, а не солідарним. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч.\~3 ст.\~181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.\~183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.\~184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Водночас відповідно до ч.\~2 ст.\~182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.\~1 ст.\~191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч.\~2 т.\~191 СК України). Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Позивач просить стягнути аліменти, починаючи з 31.01.2023, тоді як позов пред`явив 09.08.2023. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надав доказів ухилення відповідача від сплати аліментів у розумінні ч.\~2 ст.\~191 СК України. Таким чином, враховуючи положення ст.\~191 СК України, аліменти необхідно стягнути від дня пред`явлення позову - 09 серпня 2023 року. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial