Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд: стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 122\~510 грн., з яких: 25\~000 грн. сума кредиту; 97\~510 грн. сума процентів за користування кредитом, також просив стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2\~147, 20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10\~000 грн. Так, в обґрунтування заявлених вимог, представник позивача посилався на те, що ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, яка має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2018 року за №756. 08.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір за №5511329 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених на їх сайті. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн. (п. 1.3 Кредитного договору); строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; дата повернення кредиту (03.02.2023 року) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору (п. 1.4 Кредитного договору). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в розмірі 25 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № [NUMBER] (довідка ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахунок коштів). Відповідач на веб-сайті ТОВ «Авентус Україна» мав змогу ознайомитися з текстом примірного кредитного договору, правилами, паспортом споживчого кредиту тощо. Надалі, відповідач пройшов реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, потім в ІТС обрав бажану суму кредиту та строк кредитування, після прийняття товариством позитивного рішення щодо надання кредиту, товариством відповідачу зроблено пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний договір, який містив усі істотні умови та з якими [PERSON] ознайомився до моменту укладання. Після прийняття відповідачем умов договору з ним було укладено електронний кредитний договір, який підписано відповідачем згідно вимог ч. 6 та ч. 8 ст. 11 та ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А955650», після чого відповідач отримав кредит на свою платіжну картку. Переказ коштів здійснено шляхом перерахування на банківську картку, яку відповідач вказав особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовами договору на картку, що відповідає вимогам закону. Укладаючи кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів відповідно до п. п. 1.5.1, 1.5.2 договору - стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, знижена процента ставка 0,498% в день застосовується в разі, якщо споживач до 10.03.2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить суму першого платежу, вказану в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Однак, 10.03.2022 року відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконав. Представник позивача зазначив, що у зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 року по 30.04.2022 рокую У період з 01.05.2022 року по 24.06.2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Проте, 24.06.2022 року, в індивідуальному порядку, було здійснено списання всіх нарахованих відсотків та надання можливості виконання боргових зобов`язань, однак наданою можливістю відповідач не скористався. А тому первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 25.06.2022 року по 07.11.2022 року за ставкою 1,99%, що становить 67 660 грн. (25000 *1,99% * 136 днів). Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (08.11.2022 року 06.01.2023 рік) в межах строку договору 25000 грн. *1,99% *60 днів 29850 грн. Загалом відсотки складають 67\~660 грн. +29850=97510 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань, 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу за №19.06./23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, про що повідомило відповідача на електронну адресу, зазначену при укладанні договору. Станом на дату звернення до суду, заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена і складає 122 510 грн. та складається з: 25 000 грн. тіло кредиту, 97 510 грн. нараховані проценти. У зв`язку із зазначеним позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 122 510 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.01.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та провести заочний розгляд справи. 09.04.2024 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. В ст. 12\~ЦПК України зазначено,\~що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі змісту ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~вбачається, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Так,\~Наказом за\~№19-ОД\~директора ТОВ\~«Авентус Україна»\~від 05.01.2022\~року,\~який набрав\~чинності \~06.01.2022\~року,\~затверджено правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна»). 08.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №5511329. Так, згідно з п. 1.1 Договору - укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ТТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток «CreditPius». Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «При електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/Товариства. Відповідно до п. 1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п. п. 1.3, 1.4 Договору строк кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн., тип кредиту кредит, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, знижена процентна ставка 0,498% в день та застосовується відповідно до умов передбачених п. 1.5.2 Договору. Згідно з п. 1.6 Договору мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п. 1.7 Договору орієнтовна реальна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних (п. 1.7.1 Договору), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9510,30 % річних (п. 1.7.2 Договору). Відповідно до п. 1.8 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 204100 грн. (п. 1.8.1 Договору), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 192906,25 грн. (п. 1.8.2 Договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладання цього Договору. Дати надання кредиту: 08.02.2022 року або 09.02.2022 року (п. 2.1, 2.2 Договору). Згідно з п. 2.5 Договору кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.1 Договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Товариство має право вимагати від Споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором; укладати договори щодо відступлення прав вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомлення Споживача про таке залучення протягом 10 робочих днів із дати такого залучення; вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених п. 5.4 Договору (п. 4.1 Договору). Споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п. 4.4 Договору). Відповідно до п. 5.1 Договору сторони домовились, що повернення кредиту, та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 5.3 Договору. Всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті споживчого кредиту. Так, згідно паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка становить 726, 35% річних, знижена процентна ставка 680,95% річних. Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 179 100 грн., загальні витрати за стандартною процентною ставкою з урахування періоду застосування зниженої процентної ставки 167 906, 25 грн. Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту за №5511329 від 08.02.2022 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно якої реальна річна процентна ставка становить 9 510,30%, загальна вартість кредиту 192 906,25 грн., дата видачі кредиту 08.02.2022 року, а останній день платежу визначено 03.02.2023 року. Крім цього у вказаній таблиці зазначено, що якщо споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір платежів, що зазначені в Графіку платежів, будуть перераховані за стандартної процентною ставкою, в зв`язку з чим будуть мати наступні значення: усього сума платежів за розрахунковий період складе 204 100 грн., усього сума процентів за користування кредитом складе 179 100 грн., реальна річна процентна ставка складе 29 653,85% річних, загальна вартість кредиту складе 204 100 грн. Згідно договору за №087/20-П від 08.07.2020 року про надання послуг з переказу платежів ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за відповідну плату здійснює платежі з використанням реєстру виплати на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Send. ТОВ «Авенстус Україна» свої зобов`язання за договором виконало повністю перерахувавши на картковий рахунок відповідача №№ [NUMBER] грошові кошти в розмірі 25 000 грн., що підтверджується довідкою про успішність операції (а.с. 60-62). 19.06.2023 року між ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу за №19.06/23-Ф, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, про що повідомило відповідача на електронну адресу, зазначену при укладанні договору. Відповідно до акту прийому-передачі інформації згідно реєстру Боржників в електронному виді за Договором Факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в електронному вигляді, клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до боржників у кількості 3087 (а.с 115). Згідно витягу з Додатку №1 до договору факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 року під №1641 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір №5511329 (а.с. 117). Обов`язки, передбачені кредитним договором за №5511329 відповідач не виконує, а тому має заборгованість в розмірі 92 660 грн., яка складається з 25 000 основний борг, 67 660 грн. за\~процентами\~, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 34-59). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором\~банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених\~договором,\~а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати\~за кредитним договором\~визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені\~договором\~або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено\~договором\~або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В силу ст. ст. 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено\~договором\~або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються\~договором.\~Якщо\~договором\~не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За\~нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена\~за\~допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що\~за\~правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або\~за\~домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»,\~за\~умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису\~за\~допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису)\~за\~письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~ статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки кредитний договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені\~договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо\~договором\~встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності\~за\~неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Обов`язки, передбачені кредитним договором за №5511329 відповідач не виконує, а тому має заборгованість в розмірі 92 660 грн., яка складається з 25 000 основний борг, 67 660 грн. заборгованість за\~відсотками (проценти знижені 2114, 38 грн. + проценти стандартні 65\~545,62 грн. = 67\~660 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості (картка обліку договору (розрахунок заборгованості). Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено\~договором\~або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються\~договором.\~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача процентів у заявленому позивачем розмірі, а саме - 97 510 грн., оскільки відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, нараховані відсотки за користування кредитом в загальній сумі становлять 67 660 грн., а розрахунку нарахованих позивачем відповідачу відсотків в сумі 29\~850 грн. суду не надано, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача, понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне: Так, відповідно до положень\~ст. 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України\~ - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1624 грн., виходячи з розрахунку: розмір задоволених позовних вимог 92 660 грн. * 2147,20 грн. сума сплаченого судового збору / 122 510 грн. розмір заявлених позовних вимог = 1624 грн. Згідно зі\~ст.\~137\~ЦПК України\~-\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Стаття\~ 141 ЦПК України\~зазначає,\~що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача заявила вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн.,\~на підставі: копії договору про надання правової допомоги за №07/07-2022 від 07.07.2022 року; копії звіту від про надання правової допомоги згідно договору за №07/07-2022 від 07.07.2022 року; копії рахунку на оплату по замовленню №26/12 від 26.12.2023 року; копії платіжної інструкції в національній валюті від 28.12.2023 року за №2493; копії ордеру на надання правничої допомоги, серія АН №1075167 від 22.12.2023 року; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серія ДН №5127. При цьому допомога полягала: зборі та аналізі доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача; складенні позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; поданні до суду позовної заяви в інтересах клієнта. Затрачений час 10 годин, загальна вартість 10 000 грн. Вирішуючи питання\~про стягнення\~з відповідача\~витрат на\~професійну правову\~допомогу,\~суд виходить\~з диспозиції\~ч.\~1\~ст.\~137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так,\~згідно із\~ч.\~2\~ст.\~ 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~ при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом\~ч.\~4\~ст.\~ 137 ЦПК України\~- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові\~від 19.02.2020\~року у\~справі за\~№755/9215/15-ц\~Велика Палата\~Верховного Суду\~зазначала про\~те,\~що «при\~визначенні суми\~відшкодування суд\~має виходити\~з критерію\~реальності адвокатських\~витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» Європейський суд з прав людини вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.. З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial