Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ФГ «Синагро», в якому просив припинити громадянці російської федерації [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:00:000:0082, площею 2,4501 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малодівицької ОТГ, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.02.2021, номер запису про право власності 40567863 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 56633753 від 16.02.2021) та земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:02:000:0083, площею 2,45 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малодівицької ОТГ, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.02.2021, номер запису про право власності 40568440 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 56634433 від 16.02.2021), шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, а також просив стягнути з відповідачки понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 6056,00 грн. Позов мотивований тим, що [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом є власницею земельних ділянок: з кадастровим номером 7424186400:00:000:0082, площею 2,4501 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малодівицької ОТГ, та з кадастровим номером 7424186400:02:000:0083, площею 2,45 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малодівицької ОТГ. На підставі договору оренди земельної ділянки від 01.12.2021, земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:02:000:0083, площею 2,45 га передано у користування ФГ «Синагро» строком на 7 років. На підставі договору оренди земельної ділянки від 15.03.2021, земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:00:000:0082, площею 2,4501 га передано у користування ФГ «Синагро» строком на 7 років. Таким чином, громадянка російської федерації [PERSON] у лютому 2021 року набула право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території Малодівицької ОТГ Прилуцького району Чернігівської області та протягом року не виконала покладений на неї обов`язок, а саме: не здійснила відчуження земельної ділянки, тому право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. Представниця прокуратури у судове засідання не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила провести розгляд справи без її участі (а.п.40). Відповідачка у судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно та належним чином, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки - ФГ «Синагро» у судове засідання не з`явився також, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2021, [PERSON] отримала у спадок земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:02:000:0083, площею 2,45 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малодівицької ОТГ (а.п.12), що підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №363652210 (а.п.8-9). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2021, [PERSON] отримала у спадок земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:00:000:0082, площею 2,4501 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малодівицької ОТГ (а.п.15), що підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №363652210 (а.п.8-9). На підставі договору оренди земельної ділянки від 01.12.2021, земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:02:000:0083, площею 2,45 га, [PERSON] передано у користування ФГ «Синагро» строком на 7 років (а.п.13-14). На підставі договору оренди земельної ділянки від 15.03.2021, земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:00:000:0082, площею 2,4501 га, [PERSON] передано у користування ФГ «Синагро» строком на 7 років (а.п.16-17). Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч.1 ст.39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.1,2,4 ст.374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно п. а) ч.1 ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст.81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 3 ст.81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно ч. 4 ст.81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до п. д ст.140 ЗК України, підставою припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду. Відповідно до ч.1,2 ст.145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Разом з тим, відповідно до п. в) ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Також п.10 ч.1 ст.346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 5 ст.41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Згідно з ч.4 ст.145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким чином, оскільки [PERSON] , будучи громадянкою іноземної держави, в порушення вимог ч.4 ст.81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:00:000:0082, площею 2,4501 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малодівицької ОТГ, та земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:02:000:0083, площею 2,45 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малодівицької ОТГ, добровільно не відчужила, тому слід припинити її право власності та конфіскувати вказані вище земельні ділянки. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то і судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.13, 14, 41 Конституції України, ч.1, 2 ст. 38, ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.354, ст.378, ч.2 ст.373, ч.1, 2, 4 ст.374, п.10 ч.1 ст.346 ЦК України, ст.80, 81, ч.1 ст.145 Земельного кодексу України,

Outcome: approved