Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду 23.11.2023 з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно пенсії у розмірі 6 636 грн. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 12.06.2023 та отримувала пенсію за віком в розмірі 2\~520 грн на місяць. Перевіркою встановлено, що до страхового стажу відповідачки безпідставно та помилково зараховано період догляду за дитиною-інвалідом до 16 років з 01.01.1994 по 23.07.1999, що призвело до неправомірного збільшення страхового стажу та виникнення переплати. Під час призначення пенсії до страхового стажу [PERSON] враховано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2021 по справі №522/5005/21, яким встановлено факт отримання [PERSON] з 01.0.1.1994 ар 23.07.1999 пенсії та компенсації на догляд за дитиною з інвалідністю, але у рішенні помилкова вказано дата народження дитини. ГУ ПФУ прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Ухвалою суду від 06.1.2023 виправлено описку в даті народження дитини відповідачки. Оскільки рішенням суду встановлено лише факт отримання пенсії на догляд за дитиною з інвалідністю, а документи, які підтверджують інвалідність дитини [PERSON] не надано, рішенням від 02.11.2023 відповідачці відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Тому, у період з 12.06.2023 по 31.08.2023 виникла переплата у розмірі 6\~363 грн. Ухвалою суду від 24.11.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 06.12.2023 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 31.01.2024. У зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача, розгляд справи у судовому засіданні 31.01.2024 було відкладено до 01.04.2024. У судове засідання 01.04.2024 учасники справи не з`явилися. Позивач подав 01.04.2024 заяву про розгляд справи за його відсутності. Станом на 04.04.2024 від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 04 квітня 2024 року. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася 12.07.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою №5100 про призначення пенсії за віком (а.с.13). Рішенням №155250023112 від 19.07.2023 вирішено призначити [PERSON] пенсію, враховуючи наявність страхового стажу - 21 рік 6 місяців 4 дні (а.с.17). За період червень-серпень [PERSON] виплачена пенсія у розмірі 6\~636 грн (а.с.18). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2021 року по справі №522/5005/21 встановлено факт отримання [PERSON] , з 01 січня 1994 року по 23 липня 1999 року пенсії та компенсації на догляд за дитиною з інвалідністю, а саме сина, [PERSON] ( [INFO] ). Однак, 14.09.2023 Головне управління ПФУ України в Одеській області прийнято рішення №155250023112 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що до страхового стажу не враховано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2021 по справі №522/5005/21, адже в рішенні зазначена дата народження дитини, а саме сина [PERSON] , яка не співпадає з даними свідоцтва про народження від 22.09.1983 серії [NUMBER] (а.с.20). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2023 року по справі №522/5005/21 виправлено описку,\~допущену в\~резолютивній частині\~рішення Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~20\~серпня 2021\~року, вказавши вірно дату народження [PERSON] як « [INFO] », замість помилково вказаного « [INFO] ». Після виправлення описки допущеної в рішенні суду, 02.11.2023 Головне управління ПФУ України в Одеській області прийнято рішення №155250025324 про відмову у призначені пенсії, у зв`язку з тим, що рішенням встановлено лише факт отримання [PERSON] пенсії та компенсації на догляд за дитиною з інвалідністю, а документи, які підтверджують перебування на інвалідності дитини [PERSON] не надано (а.с.27-28). Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У своєму рішенні про відмову у призначенні пенсії від 02.11.2023 позивач посилається на п.10 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, згідно якого, час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі: інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю). Зазначення підстав через знак «;» означає «або», тобто необхідно підтвердження однієї з підстав зазначених у п.10 Порядку. Тож, позивач не надає доказів на підтвердження помилково врахованого стажу. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надмірно виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Згідно з пунктом 3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, факт подання позивачу завідомо неправдивих даних, які стали б підставою для призначення пенсії відповідачу, також не встановлено. Таким чином, відсутні докази зловживань з боку відповідача як пенсіонера, що відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; Законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність рахункової помилки при нарахуванні пенсії [PERSON] . Також суд враховує, що пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 у справі № 556/1231/17). За таких обставин, суд дійшов висновку, про недоведеність наявності рахункової помилки при нарахуванні пенсії [PERSON] , тому у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed