Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. 14.11.2024 року представник позивача адвокат Шейко В.В. що діє в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном та виселення. В обґрунтування вимог представник позивача посилалася на те, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але звертається до суду із позовом до [PERSON] , [INFO] , який незаконно зайняв будинок і фактично проживає в ньому за адресою: [ADDRESS] . Так, [INFO] померла мати чоловіка позивача, [PERSON] , якій на праві приватної власності належав житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 2623655400:01:003:0444, площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за тією ж адресою. За життя, [PERSON] було складено заповіт, яким вона все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, - заповіла сину [PERSON] , який вступив у спадщину та став власником будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Проте, [INFO] [PERSON] помер, і після смерті чоловіка, позивач [PERSON] , у встановлений законом строк, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та 27 квітня 2023 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] . Як відомо позивачу, з огляду на те, що позивач із чоловіком мешкали в м. Ірпінь, її чоловік [PERSON] попросив [PERSON] , до якого всі зверталися як В`ячеслав, придивлятися за будинком, і ніякої домовленості про реєстрацію місця проживання, укладення будь - якого договору найму з житла або проведення оплати за його користування ані усної, ані письмової не було. Тобто, в будинок відповідач вселився самовільно. Бойові дії в м. Ірпінь та пошкодження майна подружжя, що знаходиться в місті Ірпінь, вкрай підірвали здоров`я чоловіка позивача [PERSON] , який [INFO] помер, а у позивача з сім?єю виникла необхідність вселитися в спірний будинок. Однак, на неодноразові усні звернення позивача [PERSON] до відповідача про звільнення будинку результату не принесли, відповідач самостійно звільнити житло не бажає, чим перешкоджає позивачу проживати в будинку, та розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд. З цих підстав, позивач просить постановити рішення, яким усунути [PERSON] перешкоди в користуванні належним їй житловим будинком, шляхом примусового виселення [PERSON] з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] без надання йому іншого житлового приміщення. Судові витрати просить покласти на відповідача. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Позиція учасників в судовому засіданні. Представник позивача адвокат Шейко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позові підстав, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`являвся, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав (а.с.71,78). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача до суду подано не було, відтак з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта у формі ID картки та копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.10-12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17.12.2018 року (а.с.13), [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка згідно копії будинкової книги з 16.12.1991 року і до дня своєї смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). З копії заповіту від 17 грудня 1992 року посвідченого у виконавчому комітеті Кутської селищної ради та зареєстрованого в реєстрі за №55, вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла сину [PERSON] (а.с.18). В свою чергу, [PERSON] , який 23.08.2017 року зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.19), [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13.05.2022 року (а.с.20). Після смерті чоловіка [PERSON] , позивач [PERSON] прийняла спадщину та належним чином оформила свої права спадкоємця, в результаті чого стала власником нерухомого майна розташованого за адресою [ADDRESS] , а саме: житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер 2623655400:01:003:0444, площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.04.2023 року зареєстрованих у реєстрі за №262 та №264 (а.с.21, 23), та копіями Витягів з Державного реєстру речових прав (а.с.22, 24). Детальний опис та характеристики вказаного нерухомого майна вбачається із копії технічного паспорта виготовленого станом на 28.03.2023 року (а.с.25-27) та копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.14-15). Як видно із копії заяви поданої позивачем [PERSON] до ВП №2 РУП ГУНП в Київській області, остання, вказаною заявою повідомляє органи поліції про наявність у неї перешкод при вселенні у належний їй будинок за адресою [ADDRESS] , в зв?язку із незаконним зайняттям будинку невідомим їй чоловіком на ім?я В?ячеслав, який погрожує їй фізичною розправою (а.с.28). Згідно копії листа Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від жовтня 2023 року за №9882/108/53/03-2023, позивачу [PERSON] з приводу примусового виселення гр. [PERSON] з житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] рекомендовано звернутись з цивільним позовом до суду (а.с.30). Також, з копії довідки про результати перевірки за зверненням [PERSON] від 13.10.2023 року видно, що в ході проведення перевірки було встановлено, що за померла [PERSON] за час свого проживання поселила до свого будинку родича своєї внучки [PERSON] , який проживає там на протязі 8 останніх років по даний час, який за час свого там проживання здійснював догляд за [PERSON] , і після її смерті здійснював її поховання (а.с.31). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю в позивача [PERSON] перешкод у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком через фактичне місце проживання у ньому відповідача [PERSON] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Пунктом 1 статті 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності. Так, відповідно до статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 41\~Конституції України закріпила, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до глави 23\~ЦК України громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16,386,391 ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. ст. 150, 155 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Підставою виникнення є видане їй 27.04.2023 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області, свідоцтво про право спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав. Окрім цього, судом також встановлено і наявність перешкод у користуванні та розпорядженні позивачем [PERSON] належним їй нерухомим майном, а саме, житловим будинком розташованим за вказаною вище адресою, доказом чого є довідка про результати перевірки за її зверненням видана Косівським РВП ГУНП в Івано-Франківській області, в якій підтверджено факт тривалого проживання відповідача [PERSON] (близько останніх 8-ми років) у житловому будинку, який перейшов у спадок позивачці після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] . Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності між відповідачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] чи її спадкоємцем [PERSON] будь-якої домовленості щодо користування відповідачем житлом по [ADDRESS] , то враховуючи, що у ході судового розгляду підтверджено факт проживання відповідача у житловому будинку, що належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, суд доходить висновку, що своїми діями, не пов`язаними з позбавленням володіння, відповідач порушує право власності та законного володіння позивача. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Беручи до уваги принцип диспозитивності судового процесу щодо розгляду справи виключно в межах позовних вимог та принцип правової визначеності, заявлені [PERSON] вимоги щодо виселення [PERSON] з житлового будинку, підлягають задоволенню, оскільки дані вимоги безпосередньо впливають на права та обов`язки єдиного одноособового власника житлового будинку [PERSON] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] . Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі статей 41, 47 Конституції України, 150, 155 ЖК України, статей 16, 317, 31, 386, 391, ЦК України та

Outcome: approved