Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

17.01.2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовної заяви представник позивача вказує, що 30 вересня 2023 року о 20:00 год. у с. Недобоївці по вул. Новоселицька, 3, Дністровського району, Чернівецької області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу VOLSWAGEN SHARAN д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, За наслідком дорожньо-транспортної пригоди відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення від 30 вересня 2023 року за недотримання п.16.13 ПДР України та порушення ст.124 КУпАП. Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2023 року по справі №724/2241/23 було встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в AТ «СГ «ТАС»» поліс ОСЦПВВНТЗ серії ЕР №216342264. [PERSON] звернувся до АТ «СГ «ТАС»» із повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду. Після чого AT «СГ «ТАС»» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 68 366 (шістдесят вісім тисяч триста шістдесят шість) грн.. 40 коп. Однак, виплаченої суми не достатньо для покриття [PERSON] всіх матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Для визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля марки VOLSWAGEN SHARAN д.н.з. [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, було замовлено проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Згідно висновку експерта №85/23 від 23 листопада 2023 року, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля VOLKSWAGEN SHARAN 1.9 ТDI, 2002 року виготовлення ідентифікаційний номер [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] станом на 23 листопада 2023 року становить 149469 (сто сорок дев`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 40 коп. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було завдано майнової шкоди в розмірі 149 469 (сто сорок дев`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 40 коп., а відшкодовано лише 68 366 (шістдесят вісім тисяч триста шістдесят шість) грн. 40 коп., виникає необхідність у відшкодуванні їй різниці між фактичним розміром завданих збитків та сумою страхового відшкодування. Враховуючи вище викладене представник відповідача просить суд стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»» на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у пошкодженням автомобіля VOLKSWAGEN SHARAN 1.9 TDI, 2002 року виготовлення ідентифікаційний номер [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] , розмірі 81 103 (вісімдесят одна тисяча сто три) гривень. Вирішити питання судових витрат. 25.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого представник відповідача зазначає, що не погоджується з вимогами позивача з наступних підстав: 26.10.2023 року [PERSON] , на підставі довіреності від 27.01.2023 року подав до АТ СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування від 26.10.2023 року відповідно до якої просив виплатити страхове відшкодування в розмірі 68366,44 грн. Страховою компанією було здійснено виплату в розмірі 68366,44 грн. Крім того відповідно до висновку експерта від 19.08.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 422 020,78 грн., що перевищує його ринкову вартість, а отже автомобіль є фізично знищеним, а в разі непогодження суми страхового відшкодування між страховиком та потерпілою особою у зв`язку з фізичним знищенням ТС, відшкодовується різниця між вартістю ТС до та після ДТП з вирахуванням франшизи, а тому вимога про стягнення 81 103,00 грн., є безпідставною та необґрунтованою. 01.02.2024 року до суду надійшов відповідь на відзив. В обґрунтування якого представник позивача зазначає, що формальне дотримання процедури здійснення страхового відшкодування не свідчить про те, що оцінка завданих збитків є правильною та повністю покриває шкоду завдану внаслідок ДТП. Розуміючи, що дана сума коштів не покриває завданих збитків позивач звернувся до судового експерта, оскільки не позбавлений на це права. Твердження відповідача про те, що вартість відновлювального ремонту ТС становить 422020,78 грн., що перевищує його ринкову вартість, а отже є фізично знищеним не відповідає дійсності, оскільки відповідач взяв до уваги саме суму відновлювального ремонту, без урахування коефіцієнту фізичного зносу. У висновку експерта міститься також розмір відновлювального ремонту ТС з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що становить 149 469,40 грн. Вимога щодо стягнення різниці між завданої шкоди та сумою отриманого відшкодування становить 81 103 грн., сформована саме на підставі розміру відновлювального ремонту автомобіля з врахування коефіцієнту фізичного зносу та входить у суму страхового відшкодування. Висновок експерта є належним та допустимим доказом, який підтверджує розмір завданої шкоди, а відповідач в свою чергу не надав жодних належним та допустимих доказів, які б підтверджували оцінку завданої шкоди автомобілю в розмірі 68 366,44 грн. Ухвалою суду від 19.01.2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.02.2024 року відмовлено у передані справи за підсудністю до іншого суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та вказує, що докази з приводу судових витрат буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23.10.2023 року справа № 724/2241/23 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на [PERSON] адміністративне стягнення: штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Також судом було встановлено, що водій [PERSON] 30 вересня 2023 року, о 20:00 годині у [ADDRESS] , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN Sharan д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, травмованих немає, чим порушив вимоги п.16.13 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN Sharan д.н.з. [NUMBER] власник якого є [PERSON] . Відповідно до довіреності від 27.01.2023 року [PERSON] , уповноважив [PERSON] , та [PERSON] , з питань експлуатації, перереєстрації та розпорядження, продажу, обміну автомобіля VOLKSWAGEN Sharan д.н.з. [NUMBER] . Згідно до полісу ОСЦПВ серія АТ № 3083649 цивільно правова відповідальність [PERSON] застрахована компанією АТ СГ «ТАС» (приватне), ТЗ VOLKSWAGEN Sharan 1.9 TDI. 02.10.2023 року [PERSON] , повідомила АТ СГ «ТАС» про ДТП, що підтверджується повідомленням (а.с.12). 27.10.2023 року [PERSON] , подав до АТ СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування. Погоджена сума 68 366 грн.44 коп. Сторони не наполягали на проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна. З виписки банку (а.с.17) вбачається, що [PERSON] , отримав 15.11.2023 року на картковий рахунок страхову суму у розмірі 68 366,44 грн. Відповідно до висновку експерта № 85/23 від 23.11.2023 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля VOLKSWAGEN Sharan 1.9 TDI, 2002 року виготовлення, ідентифікаційний номер [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП 30.09.2023 року становить 422 020,78 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля VOLKSWAGEN Sharan 1.9 TDI, 2002 року виготовлення, ідентифікаційний номер [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП 30.09.2023 року становить 149 469,40 грн. Як вбачається з полісу № 216342264 цивільно правова відповідальність [PERSON] , автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] застрахована в АТ СГ «ТАС» (приватне). За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1.1, 1.7 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно до ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно до абз. 2 ст. 36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір відшкодування страховиком шкоди (збитків), завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); шкодою, заподіяною майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (пункт 32.4 статті 32); шкодою, пов`язаною із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32); сумою франшизи, розрахованою за правилами пункту 12.1 статті 12. У постанові ВП ВС від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 провадження 14-95 цс20 вказано, що: «у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. 86. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності». Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, відповідач як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідні роз`яснення містяться і в п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Як вказано у постанові Верхового Суду від 04.07.2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, у зв`язку з тим, що фактично витрати на проведення ремонту автомобіля позивача після ДТП склали 149 469 грн., 40 коп. враховуючи ліміт відповідальності страховика у розмірі 160 000 грн. та розмір франшизи - 3200 грн., за виключенням сплаченого страхового відшкодування у сумі 68 366,40 грн., зі страховика винної у ДТП особи на користь позивача слід стягнути - 81 103 грн., що вказує на задоволення позовних вимог до відповідача у повному обсязі. Враховуючи вище викладене суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов [PERSON] до Приватного Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування слід задовольнити. Щодо вирішення питання судових витрат представник позивача подав до суду заяву в якій вказує, що докази з приводу судових витрат будуть подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України. Тому суд в рішенні не вирішує питання щодо судових витрат. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved