Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державних актів серії ЧН № 015456 та ЧН № 018679 земельні ділянки площами 2,59 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2200, та 0,41 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:1102, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані в межах с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 5 липня 2000 року, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у оформленні спадкових прав на зазначені земельні ділянки, оскільки у заповіті вказані не земельні ділянки, а земельний пай. У зв`язку із цим він (позивач) звернувся із запитом до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та отримав відповідь про те, що державні акти серії ЧН № 015456 та ЧН № 018679 були видані взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 008991, який належав [PERSON] . Він (позивач) вважає, що має право на успадкування після смерті [PERSON] зазначених земельних ділянок, як спадкоємець за заповітом. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 2,59 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2200, та 0,41 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:1102, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання позивач та його представник адвокат Семенок В.І. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті визнання Носівською міською радою Чернігівської області позову та дослідити всі обставини справи. З матеріалів справи (а.с. 11-12) вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 2,59 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2200, та 0,41 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:1102, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території с. Червоні Партизани, Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на її ім`я видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 015456 та ЧН № 018679. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що 5 липня 2000 року [PERSON] склала заповіт, яким свій земельний пай, що знаходиться в господарстві імені Куйбишева, сертифікат ЧН № 008991, розмір земельного паю 3,32 в умовних кадастрових гектарах, заповіла [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9). З копії спадкової справи № 65/2020 до майна померлої [PERSON] (а.с. 28-40) вбачається, що [PERSON] спадщину прийняв шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. 7 травня 2021 року [PERSON] подав нотаріусу заяву, в якій просив видати йому свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки з кадастровими номерами 7423887000:02:001:2200 та 7423887000:02:001:1102. 7 травня 2021 року нотаріус виніс постанову № 230/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 16), якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 7423887000:02:001:2200 та 7423887000:02:001:1102, у зв`язку із тим, що зазначені земельні ділянки є частиною спадщини, що не охоплена заповітом, а також через те, що [PERSON] не надано документів, які підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, яких би було достатньо для закликання до спадкування за законом. З матеріалів справи (а.с. 13) вбачається, що позивач звертався із запитом до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та отримав відповідь про те, що державні акти серії ЧН № 015456 та ЧН № 018679 були видані взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 008991, який належав [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216-1219 ЦК України спадкування - це перехід майнових і окремих особистих немайнових прав та обов`язків спадкодавця до його спадкоємців; спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частинами 2 та 4 ст.1236 ЦК України встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1245 ЦК України встановлено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Доводи позивача та його представника про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на земельні ділянки площами 2,59 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2200, та 0,41 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:1102, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , суд визнає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки зазначені земельні ділянки є частиною спадщини, яка не охоплена заповітом [PERSON] від 5 липня 2000 року, а тому у силу ст. 1245 ЦК України підлягають спадкуванню спадкоємцями за законом на загальних підставах. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed