Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, у якій просив: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] ; встановити спосіб його спілкування з дітьми один раз на два тижні з 17-00 год п`ятниці до 21-00 год неділі з ночівлею за місцем його мешкання, а також два рази відпустки щоліта; стягнути з відповідача понесені судові витрати.. Ухвалою суду від 13.06.2023 року відкрито провадження у цій справі, призначено підготовче судове засідання. 31.07.2023 року відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про встановлення порядку спілкування батька з неповнолітніми дітьми. Ухвалою суду від 01.08.2023 року зустрічна позовна заява була повернута відповідачу [PERSON] . 13.09.2023 року [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог (збільшення розміру позовних вимог) позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, у якій просив суд: встановити йому участь у вихованні і спілкуванні з дітьми за таким графіком: два рази на тиждень з відвідуванням секцій, місць відпочинку та ін. без присутності матері;два рази на місяць з 17-00 год п`ятниці до 21-00 год. неділі з ночівлею за місцем його мешкання; дні народження дітей в парні роки; один тиждень під час зимових канікул без присутності матері; два рази по два тижні щоліта відпустка за межами міста без присутності матері; стягнути з відповідача понесені судові витрати судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Ухвалою суду від 19.09.2023 року дана заява була прийнята до розгляду судом. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує на те, що з 02.11.2019 року по 18.11.2021 року перебував у шлюбі з [PERSON] . У них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Після розлучення діти проживають з матір`ю. До початку 2023 року він постійно спілкувався з дітьми, опікувався ними, з дітьми завжди були гарні стосунки. Він сплачував регулярно аліменти на утримання дітей. Останнім часом відповідачка стала перешкоджати йому у спілкуванні з дітьми, налаштовує їх проти нього, не дає дітей на вихідні дні, а з березня 2023 року стала відмовляти, мотивуючи тим, що дозволить бачитися з дітьми тільки у її присутності, перестала відповідати на його дзвінки. Вважає, що такими діями відповідачка наносить непоправну психологічну травму дітям. Він має постійну роботу, постійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи характеризується позитивно. 19.09.2023 року відповідач подала відзив на позов, у якому просила відмовити відповідачу у задоволенні його позовних вимог. Визначити відповідачу наступний спосіб його участі у вихованні і спілкуванні з дітьми: один раз на тиждень в будні в період з 08-00 год до 20-00 год за домовленістю сторін; у вихідні (субота, неділя) в період з 08-00 год до 20-00 год - два рази на місяць; всі зустрічі повинні відбуватися без присутності третіх осіб, за виключенням батьків [PERSON] ; місця та умови проведення зустрічей повинні заздалегідь обговорюватися сторонами; під час зустрічей заборонити вживання в присутності дітей алкогольних напоїв та тютюнових виробів. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказує на те, що після розірвання шлюбу з позивачем, діти проживають з нею і переважно знаходяться на її утриманні. За судовим наказом з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку відповідача, з 01.05.2023 року. Діти, з моменту їх народження, мають більш тісний зв`язок із матір`ю, яка займається їх вихованням, розвитком, забезпеченням належного рівня побутових умов. Вплив батька на дітей завжди був мінімальним та в цілому зводився до номінальної «фонової» присутності у житті дітей. Останнім часом, коли відносини між сторонами погіршилися, наряду із погіршенням відносин позивача до дружини, відбувся й негативний вплив поведінки останнього на неповнолітніх дітей. Почастішали факти домашнього насильства, що проявлялося у раптовій агресії, грубого спілкування з використанням ненормативної лексики, рукоприкладством тощо. Внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень, за вироком суду від 23.05.2023 року відповідача було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Незважаючи на це, вона не перешкоджала дітям бачитися з батьком, єдині умови, які вона висувала - це щоб під час побачень не було третіх осіб, не вживалися алкогольні напої та тютюнові вироби у присутності дітей. Їй не зрозумілі мотиви, які спонукали позивача звернутися до суду, оскільки позивач навіть не намагався вирішити ці питання в позасудовому порядку. Ухвалою суду від 19.09.2023 року закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні. У зв`язку зі зміною місця проживання відповідача і дітей, ухвалою суду від 19.10.2023 року було здійснено заміну третьої особи на орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, зобов`язано надати суду висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання даного спору.. Ухвалою суду від 29.11.2023 року було здійснено заміну третьої особи на орган опіки та піклування Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок щодо розв`язання даного спору. Тільки 05.03.2024 року на адресу суду орган опіки та піклування Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надіслав на адресу суду висновок, підписаний сільським головою [PERSON] . Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Позивач додатково пояснив, що з дітьми у нього склалися добрі стосунки. Однак відповідач стала перешкоджати йому у спілкуванні з дітьми, не дозволяє брати дітей до себе. Він працює, має постійний дохід, проживає у будинку батьків, має окреме житлове приміщення. Бажає приймати участь у вихованні дітей та спілкуватися з дітьми нарівні з матір`ю дітей, проводити з ними вихідні дні, відпустку, дні народження без присутності матері. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували. Просили встановити спосіб участі батька у вихованні і спілкування з дітьми, який визначив орган опіки та піклування у своєму рішенні і у висновку. Відповідачка додатково пояснила, що вона не проти спілкування батька з дітьми, проте вважає, що в разі залишення дітей з батьком на тривалий час, він не зможе здійснювати гігієнічні процедури молодшій донці. Також вказує на те, що діти самі не бажають залишатися на ночівлю у батька. Їй відомо, що позивач наразі проживає з іншою жінкою, яка має дитину, тому вона не хоче аби діти спілкувалися з цими особами. Представник органу опіки та піклування суду пояснила, що на засіданні опікунської ради були заслухані батьки дітей та проведена бесіда із дітьми. Діти повідомили, що вони вільно спілкуються з батьком, він інколи приїздить і забирає їх, везе в гараж, де вони сидять у машині і граються в ігри на телефоні і харчуються в Макдональдсі. Діти категорично не погоджуються залишатися на ночівлю у тата за місцем його проживання і не бажають проводити з татом відпустки. Діти погодилися зустрічатися з татом впродовж дня суботи. З урахуванням думки дітей, орган опіки та піклування вважає необхідним встановити батьку час для спілкування з дітьми щосуботи з 9-00 год. до 19-00 год, з обов`язковим врахуванням бажання дітей на спілкування та їх стану здоров`я. Судом були вислухані думки дітей щодо їх побачень з батьком. Судом з`ясовано, що батько приїздить до дітей на вихідні, до дому до тата вони не їздять, спілкуються з татом на вулиці. Ходили з татом до розважального центру. Тато обіцяв повести їх до аквапарку. Судом також з`ясовано, що діти бажають спілкуватися і бачитися з батьком. Вони висловили також своє бажання щоб ці побачення були тривалими, а не короткочасними. [PERSON] також висловила бажання залишатися у батька з ночівлею, а також поїхати з ним на відпочинок, а [PERSON] зазначив, що він з цим питанням ще не визначився. Вислухавши пояснення учасників процесу, заслухавши думки дітей, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з\~ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 02.11.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2021 року (а.с.6). У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Після припинення сімейних відносин діти залишилися проживати з матір`ю, що не заперечується сторонами у справі. На утримання дітей відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, який визначений за судовим рішенням. Позивач стверджує, що останнім часом відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, не дає йому дітей на вихідні. Судом встановлено, що між колишнім подружжям існують напружені стосунки. Це пов`язано з тим, що у лютому 2023 року позивачем були завдані дружині тілесні ушкодження. Позивача було засуджено за ч.1 ст. 125 КК України. Крім того, з пояснень відповідачки вбачається, що вона взагалі-то не заперечує проти зустрічей батька з дітьми, але через те, що [PERSON] фактично проживає з іншою жінкою, у якої є дитина, вона не бажає, щоб діти були свідками цих стосунків і спілкувалися з цими особами. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.153 СК України м ати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками\~своїх прав\~та виконання\~обов`язків\~мають ґрунтуватися\~на повазі\~до прав\~дитини та\~її людської\~гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини ( ст. 155 СК України). Згідно зі ст. 157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина,\~яка проживає\~окремо від\~батьків або\~одного з\~них,\~має право\~на підтримання\~з ними\~регулярних особистих\~стосунків і\~прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Орган опіки та піклування Новоолександрівської сільської\~ради Дніпровського\~району \~Дніпропетровської області надав суду висновок від 017.01.2024 року (а.с.149), в якому вважає доцільним встановити такий порядок спілкування батька з дітьми: щосуботи з 9-00 до 19-00, з обов`язковим врахуванням бажання дітей на спілкування та їх стану здоров`я. Згідно із ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дослідивши вказаний висновок, суд не може погодитися з ним, оскільки він взагалі не мітить жодних обґрунтувань доцільності встановлення такого порядку спілкування дітей з батьком. Так, орган опіки та піклування вказує, що доцільність такого порядку спілкування батька з дітьми, була визначена виключно виходячи із бажань дітей, які вони виказали під час спілкування з ними комісії. Однак орган опіки та піклування не зазначив у своєму висновку, чи буде такий порядок спілкування дітей з батьком відповідати якнайкращим інтересам дітей, чи не буде порушувати права дітей на належне батьківське виховання, на підтримання з батьком регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Так, в рішенні у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи думки дітей, а також враховуючи якнайкращі інтереси неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] , передусім право дітей на належне батьківське виховання, на підтримання регулярних особистих сосунків і прямих контактів з обома батьками, а також рівність прав кожного з батьків у вихованні дітей та спілкуванні з ними, з метою упередження виникнення конфліктної ситуації в подальшому між позивачем і відповідачем, а також з метою належного виконання рішення суду в подальшому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та необхідність визначення більш детального і конкретного порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні позивача з дітьми, у такому порядку: 1.Кожний четвер, кожного тижня, кожного місяця з 17-00 год до 19-00 год діти проводять з батьком, без присутності матері; 2.Першу та третю суботу кожного місяця з 10-00 год. до 20-00 год діти проводять з батьком, без присутності матері; 3.Дні народження дітей: 14 травня та 08 липня кожного парного року діти проводять з батьком з 10-00 год до 20-00 год, без присутності матері; 4.Другий тиждень кожних зимових канікул, кожного року, впродовж 7 днів діти проводять з батьком, без присутності матері; 5.Під час літніх канікул, з 01 липня по 15 липня кожного парного року, діти проводять з батьком, без присутності матері; 6.Під час літніх канікул, з 01 серпня по 15 серпня кожного непарного року, діти проводять з батьком, без присутності матері. Суд вважає, що саме такий чіткий порядок участі батька у вихованні дітей і спілкуванні з дітьми буде відповідати не тільки якнайкращим інтересам дитини, а і інтересам позивача і відповідача. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50% сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial