Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

В червні 2023 року заступник керівника Уманської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держгекокадастру у Черкаській області та продажу на земельних торгах з поверненням [PERSON] виручених коштів, із вирахуванням витрат пов`язаних з її продажем. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [PERSON] є громадянкою російської федерації. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1242 від 26.06.2019, відповідач набула право власності на земельну ділянку площею 4,5152 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номером 7123455500:03:001:0119, яка розташована в адміністративних межах Цибулівської селищної ради Монастирищенського району (на даний час Уманський) Черкаської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧЕ № 032314, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право влсасновті на землю 23.11.2002 за № 119. Відповідач [PERSON] 26.06.2019 зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, громадянка російської федерації [PERSON] , набувши право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану в адміністративних межах Цибулівської селищної ради Монастирищенського району (на даний час Уманський) Черкаської області протягом року не виконала покладений на неї ч. 4 ст. 81 ЗК України та ст. 145 ЗК України обов`язок відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення, протягом року, після прийняття у спадщину. Позивач зазначив, що у зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства підлягає конфіскації у громадянки російської федерації [PERSON] на користь держави України. Одночасно з позовною заявою керівник Уманської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді від 03.07.2023 заяву про забезпечення позову було задоволено, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 7123455500:03:001:0119, площею 4,5152 га, яка розташована в адміністративних межах Цибулівської селищної ради Монастирищенського району (на даний час Уманський) Черкаської області. Ухвалою судді від 04.07.2023, відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяві відповідно до якого вона володіє земельною ділянкою з кадастровим номером 7123455500:03:001:0119, площею 4,5152 га. Земельна ділянка набута на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом 26.06.2019 № 1242 і передана в оренду ФГ «Новий Лан» по договору від 19.04.2021. При спробі відчуження земельної ділянки в термін вказаний законом з`ясувалось, що по діючому законодавству України вона має громадянство України, а для громадян України був мараторій на продажу землі до 01.07.2021. Були відсутні бажаючі укласти з нею угоду про продаж землі оскільки вона могла бути визнана недійсною. Нотаріус їй повідомила, що в такому випадку їй земельну ділянку не обов`язково відчужувати. Із позовом не згідна та просить відмовити в задоволенні позову прокуратури. Заступником керівника Уманської окружної прокуратури 10.10.2023 подано відповідь на відзив, відповідно до якого відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України, зокрема є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.09.1991) постійно проживали на території України. Такі особи є громадянами України з серпня 24.01.1991. При цьому ст. 5 даного Закону визначено виключний перелік документів, що підтверджують громадянство України. Як зазначалось в позовній заяві, згідно наданої Монастирищенським сектором Міграційної служби в Черкаській області інформації [PERSON] паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документована, таким чином, документи які б підтверджували громадянство України [PERSON] відсутні. В судовому засіданні прокурор позов підтримала та просила задовільнити з підстав викладених у позовній заяві Представники Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надали заяву про розгляд справи їх представника, позов прокуратури підтримують та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зя`вилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті "Судова влада" сторінка Монастирищенського районного суду, розділ - оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, згідно поданого відзиву просить справу проводити у її відсутність. Представник третьої особи СФГ «Новий Лан» не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Обґрунтування, наведені прокурором в позові щодо представництва в суд, і суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав. Судом встановлено, що [PERSON] після прийняття у спадщини, 26.06.2019 набула право власності на земельну ділянку площею 4,5152 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номером 7123455500:03:001:0119, яка розташована в адміністративних межах Цибулівської селищної ради Монастирищенського району (на даний час Уманський) Черкаської області. Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів. Статтями 13, 14\~Конституції\~України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 1\~Земельного\~кодексу\~України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19\~Земельного\~кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною ч. 2 ст. 81\~Земельного\~кодексу\~України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 81\~Земельного\~кодексу\~України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини 4 статті 81\~Земельного кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 145\~Земельного\~кодексу\~України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно ст. 125\~Земельного\~кодексу\~України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на спірну земельну ділянку відповідач набув з 26.06.2019 після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак, у подальшому земельну ділянку нею не відчужено, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 статті 81 Земельного кодексу України. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346\~Цивільного\~кодексу\~України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст. 41\~Конституції\~України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту "е" ч. 1 ст. 140\~Земельного\~кодексу\~України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Оскільки відповідач протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку її не відчужив, то право власності на зазначену земельну ділянку слід примусово припинити, шляхом конфіскації. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що вона є громадянином України згідно законодавства, оскільки це не підтверджено належними доказами. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст. 348\~ЦК\~України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Статтею 153\~Земельного\~кодексу\~України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (з 26.06.2019 по час розгляду справи) не відчужила її, тому наявні підстави для її конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та продажу на земельних торгах з поверненням [PERSON] виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 6860,19 грн. та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 1 342 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved