Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Лелека» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів. Позов обґрунтований тим, що 28.12.2021 року між сторонами укладений Договір №1254Р/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет «Стандарт», згідно якого ТОВ «Лелека» прийняла на себе зобов`язання надати їй медичні послуги з ведення пологів за певну плату. Оскільки на виконання умов договору сплачено повну вартість послуги у розмірі 63 670 грн. 00 коп., проте послугу ТОВ «Лелека» не надано, кошти сплачені за договором не повернуті, [PERSON] просить суд стягнути з ТОВ «Лелека» 63 670 грн. 00 коп. грошового зобов`язання, 11 811 грн. 73 коп. інфляційних витрат та 3 181 грн. 76 коп. трьох процентів річних. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження) на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 22.12.2023 року. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. У відповіді на відзив [PERSON] просила позов задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 28.12.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Лелека» укладено договір №1254Р/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет «Стандарт» відповідно до умов якого ТОВ «Лелека» зобов`язалось надати [PERSON] якісну та кваліфіковану медичну допомогу пацієнту в межах цього договору, а пацієнт зобов`язується оплатити вартість медичної допомоги, що надається відповідно до умов договору (а.с. 11-14). Того ж дня, 28.12.2021 між позивачкою та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003461, відповідно до умов якого [PERSON] застрахувала свої майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи, на випадок настання страхових випадків, передбачених договором, сума страхового платежу - 1 800,00 грн. Відповідно до п. 8.1, 8.4 договору №1254Р/12/2021 вартість послуг, наданих за цим договором, становить 63 670 грн. 00 коп. та сплачується пацієнтом одноразово у формі 100% передплати в день підписання договору. Відповідно до п. 3.1. договору медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу. Пунктом 11.2 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 договору і діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Згідно з п. 10.1 договору, він може бути достроково припинений у разі, якщо неможливість виконати договір медичним закладом виникла з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В такому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги. Відповідно до рахунку-фактури № 69466 від 28.12.2021 року вартість послуги «Родопоміч через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Стандарт» (Програма 1), без ПДВ (1)» із врахуванням знижки становить 28 037 грн. 00 коп., вартість послуги Родопоміч через природні родові шляхи при одно плодовій вагітності, палата «Стандарт» (Програма 1), без ПДВ (2)» із врахуванням знижки становить 28 037 грн. 00 коп., вартість послуги «Родопоміч через природні родові шляхи при одно плодовій вагітності, палата «Стандарт» (Програма 1), з ПДВ» із врахуванням знижки становить 5 796 грн. 00 коп., а також вартість послуги «Страховий платіж «Безпечні пологи розширена» Програма 1» становить 1 800 грн. 00 коп. Оплата даних послуг підтверджується дублікатом квитанції №0.0.2399199300.1 від 29.12.2021 року, зі зазначеним призначенням «Оплата згідно рах.-факт. №69466 від 28.12.2021 року, [PERSON] » та не заперечується ТОВ «Лелека». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.03.2022 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10.03.2022 року народився [PERSON] . Батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). 05.04.2022 року [PERSON] надіслала вимогу до ТОВ «Лелека» про повернення сплачених грошових коштів за договором (а.с. 23). Як вбачається зі змісту відповіді ТОВ «Лелека», надіслану 25.04.2022 року на електронну адресу, її запит на розірвання договору товариством прийнято (а.с. 24). Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Враховуючи, що договір між [PERSON] та ТОВ «Лелека» був розірваний у встановленому договором порядку, проте ТОВ «Лелека» в узгоджений договором строк одержані грошові кошти не повернуло, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ТОВ «Лелека» грошового зобов`язання за відрахуванням сплаченого страхового внеску. Таким чином стягненню підлягає 61 870 грн. 00 коп. (63 670- 1800). Разом з цим, суд відхиляє доводи відповідача щодо неналежного позивача, оскільки стороною договору є саме [PERSON] , при цьому у п. 1.2 договору зазначено, що платником є пацієнт або самостійно визначена пацієнтом фізична чи юридична особа, що на підставі попередніх домовленостей з пацієнтом, приймає на себе зобов`язання з оплати послуг (грошове зобов`язання) медичного закладу, які надаються пацієнту відповідно до умов даного договору, в той час як згідно п. 10.1 договору у разі розірвання договору кошти повертаються саме пацієнту. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми. Безпідставне збереження відповідачем коштів, сплачених позивачем за договором є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення позивачу платежів, а тому у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу три проценти річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних розраховується в межах зазначеного у позові періоду наступним чином: Інфляційні витрати за травень місяць 2022 року - 102.7 Інфляційні витрати за червень місяць 2022 року - 103.1 Інфляційні витрати за липень місяць 2022 року - 100.7 Інфляційні витрати за серпень місяць 2022 року - 101.1 Інфляційні витрати за вересень місяць 2022 року - 101.9 Інфляційні витрати за жовтень місяць 2022 року - 102.5 Інфляційні витрати за листопад місяць 2022 року - 100.7 Інфляційні витрати за грудень місяць 2022 року - 100.7 Інфляційні витрати за січень місяць 2023 року - 100.8 Інфляційні витрати за лютий місяць 2023 року - 100.7 Інфляційні витрати за березень місяць 2023 року - 101.5 Інфляційні витрати за квітень місяць 2023 року - 100.2 Інфляційні витрати за травень місяць 2023 року - 100.5 Інфляційні витрати за червень місяць 2023 року - 100.8 Інфляційні витрати за липень місяць 2023 року - 99.4 Інфляційні витрати за серпень місяць 2023 року - 98.6 Інфляційні витрати за вересень місяць 2023 року - 100.5 Інфляційні витрати за жовтень місяць 2023 року - 100.8 (102,7 : 100) х (103,1 : 100) х (100,7 : 100) х (101,1 : 100) х (101,9 : 100) х (102,5 : 100) х (100,7 : 100) х (100,7 : 100) х (100,8 : 100) х (100,7 : 100) х (101,5 : 100) х (100,2 : 100) х (100,5 : 100) х (100,8 : 100) х (99,4 : 100) х (98,6 : 100) х (100,5 : 100) х (100,8 : 100) = 1.1855148 - загальний індекс інфляції. 61 870 х 1.1855148 - 61 870 = 11 477 грн. 80 коп. - інфляційні витрати; Оскільки прострочення зобов`язання тривало 607 днів, то розрахунок 3 % річних відбувається наступним чином: 61 870 х 3 х 607 : 365 : 100 = 3 086 грн. 72 коп. - 3% річних. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. З урахуванням указаних положень закону, незначної складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим на їх надання, документально підтвердженим розміром цих витрат, інших обставин, установлених ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача до 3000 грн. 00 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: partial