Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №1001877655301 від 18 травня 2021 року отримала кредит в сумі 100 000,00 гривень зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% строком на 24 місяці. Відповідно до умов договору вона була зобов`язана протягом 23 місяців повертати отриманий кредит рівними (ануїтетними) платежами в розмірі 7157,10 грн., останній платіж - 7157,00 грн. Крім цього, вона була зобов`язана щомісячно сплачувати відповідачу комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, що становить 2990,00 грн. щомісячно. В липні 2023 року відповідач звернувся до Бородянського районного суду Київської області з позовом про стягнення з неї заборгованості за цим кредитним договором в розмірі 116 117,45 грн. (справа №939/2144/23). 19 жовтня 2023 року суд ухвалив рішення, яке набрало законної сили 21 листопада 2023 року, про частокове задоволення позовних вимог, стягнувши з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 70 785,20 грн.; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Свою відмову в рішенні суд мотивував тим, що їй встановлено щомісячну плату за послуги банку, яка за законом повинна надаватись безоплатно, тому положення п. 5 кредитного договору, укладеного з АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника щомісячно оплачувати обслуговування кредиту в розмірі 2,99% є нікчемним. Отже, позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості за комісією є необгрунтованими та з цих підстав задоволенню не підлягають. Відповідно до розрахунку сум заборгованості по комісії за кредитним договором від 18 травня 2021 року вона сплачувала комісію за обслуговування кредитної заборгованості за червень-грудень 2021 року в розмірі по 2990,00 грн., що загалом становить 20 930,00 грн. (2990,00 грн. х 7 місяців). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставина, встановлена рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням суду від 19 жовтня 2023 року у справі №939/2144/23 за позовом АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості встановлена нікчемність положення п. 5 вказаного кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно у розмірі 2,99%, тому доводити цю обставину в судовому порядку більше не потребується, відтак відповідач зобов`язаний повернути їй грошові кошти в розмірі 20 930,00 грн., оскільки вони отримані ним на виконання вказаного пункту. Тому просила застосувати наслідки недійсності нікчемного положення п. 5 кредитного договору №1001877655301, укладеного 18 травня 2021 року між нею, [PERSON] та АТ «ПУМБ» і стягнути в порядку реституції на її користь з АТ «Перший український міжнародний банк» грошові кошти в сумі 20930,00 грн. та витрати по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн. 03 січня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач у встановлені судом строки відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №1001877655301 від 18 травня 2021 року [PERSON] отримала кредит в сумі 100 000,00 гривень строком на 24 місяці, зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%. Відповідно до умов договору вона була зобов`язана протягом 23 місяців повертати отриманий кредит рівними (ануїтетними) платежами в розмірі 7157,10 грн., останній платіж - 7157,00 грн. та сплачувати АТ «Перший український міжнародний банк» комісію за обслуговування кредитної заборгованості, у розмірі 2,99%, яка становить 2990,00 грн. щомісячно (а.с.10-13). 19 жовтня 2023 року Бородянський районний суд Київської області виніс рішення у справі №939/2144/23 за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказаним рішенням суд, частково задовольнивши позов, стягнув з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1001877655301 від 18 травня 2021 року в розмірі 70785,20 грн. В частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 45 332,25 грн., в задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, тому положення пункту 5 кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «Перший український міжнародний банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитом щомісячно в розмірі 2,99%, є нікчемним. Рішення набрало законної сили 21 листопада 2023 року (а.с.14-16). Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, сплаченої позивачкою за червень-грудень 2021 року становить 20 930,00 грн. (2990,00 х 7 місяців) (а.с. 23, 24-25). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставина, встановлена рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконанні роботи, наданні послуг - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи викладене, оскільки положення пункту 5 кредитного договору №1001877655301, укладеного 18 травня 2021 року між [PERSON] та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% є нікчемним, то суд задовольняючи позов вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного положення пункту 5 кредитного договору і стягнути з відповідача на користь позивачки грошові кошти в сумі 20 930,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три) тисячі гривень.

Outcome: approved