Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Подоляк Богдан Романович, звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради у якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що [INFO] помер [PERSON] . За життя померлий склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно [PERSON] . Після смерті [PERSON] , з метою реалізації своїх прав на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадковане майно, позивач звернулася до Шостої львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачка позбавлена можливості, внаслідок наявності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про арешт та заборону відчуження нерухомого майна померлого. [PERSON] вказує, що зверталася до державного реєстратора Львівської міської ради із заявами про виключення записів про обтяження успадкованого майна, проте, рішенням державних реєстраторів Львівської міської ради від 05.07.2023 р. № 68325523, № 68324594 і № 68324174 їй було відмовлено у проведенні відповідних реєстраційних дій через те, що заяви подані неналежною особою, яка не є власником квартири. За таких обставин, [PERSON] змушена у судовому порядку звертатись до суду задля ефективного захисту та відновлення порушених прав. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.10.2023 відкрито провадження у справі та прийнято рішення про здійснення її розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.11.2024 зобов`язано Шосту львівську державну нотаріальну контору подати до Галицького районного суду міста Львова, у строк до 01 грудня 2023 року, належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 69447959, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 09.01.2024 від Шостої львівської державної нотаріальної контори надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 69447959, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, представник позивача просив, у випадку задоволення заявлених вимог, судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача Процик І.І. у судовому засіданні заявлені позивачем вимоги не заперечила та віднесла вирішення спору на розсуд суду. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до переконання, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). 07.07.2022 [PERSON] звернулася у Шосту львівську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до заповіту, [PERSON] , [INFO] , заповів належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] та майно, що знаходиться у цій квартирі, у тому числі речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, своїй племінниці - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з наявної у матеріалах справи довідки від 30.03.2023 № 255/02-14, виданої Шостою львівською держаною нотаріальною конторою, така видана до відома громадянці [PERSON] , [INFO] , податковий № [NUMBER] , зареєстрованій за адресою: [ADDRESS] , в тому, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З матеріалів спадкової справи № 69447959 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалось. Відповідно до запису про обтяження № 34276376 з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановлено, що на успадковану квартиру накладено арешт в межах кримінальної справи №141-1339, за постановою слідчого Галицького РВ УМВС України у Львівській області від 20.04.2007р. До моменту перенесення відомостей про вказаний арешт до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер вказаного обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був № 5179270 від 21.06.2007р. Згідно із записом про обтяження № 34276308, на успадковану квартиру накладено заборону відчуження на підставі постанови Галицького РВ УМВС України у Львівській області від 30.03.2007р. До моменту перенесення відомостей про вказаний арешт до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер вказаного обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був № 4795154 від 12.04.2007р. Також, згідно із записом про обтяження № 34276228, на успадковану квартиру накладено заборону відчуження, на підставі договору довічного утримання від 19.07.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.З. До моменту перенесення відомостей про вказаний арешт до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер вказаного обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був №3482542 від 19.07.2006р. Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 02.11.2012р. у справі №2/1304/1023/12, з урахуванням ухвали Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2012р. про виправлення описки у вказаному рішенні, які набрали законної сили, розірвано договір довічного утримання, укладений між [PERSON] і [PERSON] , 19.07.2006р., і повернуто квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] . Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15.04.2016р. у справі № 461/2083/16-ц, яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] і скасовано арешт на квартиру [ADDRESS] . Цим же рішенням виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна вищезгадані записи від 19.07.2006р. № 3482542, від 12.04.2007р. № 4795154 та 21.06.2007р. № 5179270. Однак, як вбачається з рішень державних реєстраторів Львівської міської ради від 05.07.2023р. № 68325523, №68324594 і № 68324174, [PERSON] було відмовлено у проведенні відповідних реєстраційних дій з тих підстав, що заяви подані неналежною особою, яка не є власником квартири. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (мас речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що наявність обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, яка відкрилась після смерті її дядька - [PERSON] , а також перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності на спадкове майно. Таким чином, підстав для існування арешту на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права [PERSON] , що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, під час розгляду справи, судом не встановлено порушень прав третіх осіб у разі задоволення позову. У свою чергу, наявність арешту майна порушує право власності позивача. Суд враховує те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини для застосування відповідної процедури, оскільки у інший спосіб, в межах чинного законодавства, позивач захистити свої права не може. Враховуючи наведене, а також не заперечення позову відповідачем, суд дійшов висновку, що такий підлягає задоволенню, оскільки на підставі рішення суду про визнання права власності позивач отримає змогу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тобто реалізувати та захистити свої права. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року). Розподіл судових витрат слід провести відповідно до ст.141 ЦПК України. Водночас вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи принцип диспозитивності процесу, суд приходить до висновку, що такі слід залишити за [PERSON] , представник якої заявив відповідне клопотання у судовому засіданні.

Outcome: approved