Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 12 серпня 2006 року. Мотивує заяву тим, що з відповідачем не проживає разом однією сім`єю та не веде спільне господарство з жовтня 2020 року, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Шлюб розриває з тієї причини, що з відповідачем не зійшлися характерами та поглядами на життя, у зв`язку з чим між ними виникали суперечки та сварки. На примирення позивач не згодний. Подальше спільне життя із відповідачем і збереження шлюбу, суперечило б його інтересам. Спори щодо визначення місця проживання дітей, та поділ майна між сторонами відсутні. Позивач в судове засідання не з`явився. В поданій заяві просив проводити судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася. В поданій до суду заяві, розгляд справи просила проводити за її відсутності, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Виходячи з приписів ст. 43, ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов наступних висновків. 12 серпня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис 8, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 12 серпня 2006 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Подружжя має двох спільних синів, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 16 лютого 2007 року серії [NUMBER] та від 06 березня 2009 року серії [NUMBER] (а.с. 7, 8). Частинами 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків. При цьому позивач на примирення не згодний. Таким чином, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved