Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ», в особі представника - Чекан В.В., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів\~ [PERSON] та [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії регулюються, зокрема, ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 р., (далі по тексту - ПРРЕЕ), іншими нормативно - правовими актами та договорами, що укладені між відповідними учасниками такого ринку. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідач [PERSON] , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] приєдналася до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі по тексту - Договір) (Роздруківка публічного Договору ПУП- додаток №1 до цієї позовної заяви), шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та оплати рахунків виставлених ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується копією абонентської книжки за особовим рахунком № [NUMBER] (Копія абонентської книжки особового рахунку - додаток № [NUMBER] до цієї заяви). Споживачем [PERSON] відмови від приєднання до такого договору подано не було, а відтак, сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із абонентської книжки особового рахунку вказаний особовий рахунок № [NUMBER] заведено на [PERSON] , останній ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» забезпечує постачання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться а адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією, отриманою з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 359760258 від 23.12.2023 р. відповідач [PERSON] є власником об`єкту нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . З огляду на вказане, ТОВ «Закарпаттяенергозбут» скористалося своїм правом щодо здійснення захисту такого, шляхом звернення з позовом щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію. Внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у відповідачів [PERSON] та [PERSON] перед Товариством утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 22 695,57 грн. за період з 01.01.2019 року по 27.12.2023 року, оплату якої Боржники у порядку та строки, визначені Договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснили, що також підтверджується загальною карткою споживання за особовим рахунком [NUMBER] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином, разом із подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задоволити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася повторно. Про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не надходило. Слід зазначити, що оголошення щодо виклика Відповідкки [PERSON] , в судове засідання було розміщено на веб сайті Судової влади України, сторінка Виноградівського районного суд Закарпатської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно. Про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не надходило. Слід зазначити, що оголошення щодо виклика Відповідачки [PERSON] , в судове засідання було розміщено на веб сайті Судової влади України, сторінка Виноградівського районного суд Закарпатської області. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ "Закарпаттяенергозбут" є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 N 429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії регулюються, зокрема, Законом України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 N 2019-VIII, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 312 від 14.03.2018, іншими нормативно-правовими актами та договорами, що укладені між відповідними учасниками такого ринку. Оскільки ТОВ "Закарпаттяенергозбут" було утворене під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, на такого відповідно до пункту 13 розділу XVI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії" покладено обов`язок упродовж п`яти років з 1 січня 2019 року виконувати функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Відповідно до пункту 67 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник універсальної послуги визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги. Так, у зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Закарпатській області це ПрАТ "Закарпаттяобленерго") автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Закарпатській області це ТОВ "Закарпаттяенергозбут") на умовах раніше укладених договорів. Такий порядок прямо врегульований пунктом 13 розділу XVI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії", пунктом 2 та пунктом 4 постанови N 312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", які передбачали, що: - укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом (пункт 2 постанови N 312 від 14.03.2018); передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам (абзац 12 пункту 13 розділу XVI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії"). Згідно з частиною 4 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до абзацу 13 пункту 1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг. Розроблений товариством на підставі типового договору, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ "Закарпаттяенергозбут" за посиланням https://zakarpatzbut.energy/dokumenti/publichni-dogovori-ta-zaiavi (далі договір) та який наданий позивачем. Положеннями пункту 13 розділу XVIIПрикінцеві таперехідні положення Закону України" Про ринок електричної енергії" встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Аналогічні положення містяться і в пункті 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 N 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", яким визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до частини 2 статті 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 2 статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Як вбачається зі змісту статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії", постанови НКРЕКП від 14.03.2018 N 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним та договором приєднання, у зв`язку з чим вказаний договір не потребує його підписання у письмовій (у тому числі електронній) формі з кожним споживачем. Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку (пункт 4.3 ПРРЕЕ). На підтвердження факту споживання електричної енергії та виставлених рахунків з оплати спожитої електроенергії відповідачу позивачем надано абонентську книжку (витяг з електронної абонентської книжки). Як вбачається із абонентської книжки особового рахунку вказаний особовий рахунок № [NUMBER] заведено на відповідача [PERSON] , останній ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» забезпечує постачання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи фактичне споживання електричної енергії відповідачем за вищевказаною адресою, відповідач є споживачем електричної енергії та перебуває у договірних відносинах з ТОВ "Закарпаттяенергозбут" згідно з публічним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладеним шляхом приєднання. Разом з тим, згідно з інформацією, отриманою з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 359760258 від 23.12.2023 р. відповідач [PERSON] є власником об`єкту нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . У відповідності до ст. 41 Конституції України , ст.13, ст. ст. 316-317, ч. ч. 2, 4, 5 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а особа, здійснюючи свої цивільні права та виконуючи цивільні обов`язки, використовуючи свою власність, не повинна завдавати шкоди законним правам та інтересам інших осіб. Власник будинку зобов`язаний експлуатувати його відповідно до встановлених правил, вживати необхідних і можливих для нього заходів до забезпечення дотримання законодавства, перевіряти та контролювати стан інженерних комунікацій, зокрема, електромережі з метою забезпечення її відповідності встановленим нормам. Невиконання (неналежне виконання) власником своїх обов`язків не звільняє його від відповідальності за порушення відповідних правил, за заподіяння збитків іншій особі у випадку пред`явлення та доведення такою особою обґрунтованої вимоги. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії", підпункту 1 пункту 5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальники, мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", підпункту 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (п. 4.19 ПРРЕЕ). Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Згідно з пунктом 5.8 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. За змістом підпункту 1 пункту 6.2 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, що кореспондується із правом Постачальника згідно з підпункту 1 пункту 7.1 Договору отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору. Внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у відповідачів [PERSON] та [PERSON] \~ перед Товариством утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 22 695,57 грн. за період з 01.01.2019 року по 27.12.2023 року, оплату якої Боржники у порядку та строки, визначені Договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснили, що також підтверджується загальною карткою споживання заособовим рахунком № [NUMBER] . Відповідно до частини 1 статті 714ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідач порушив взяте на себе зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електричної енергії та не сплатила відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", ПРРЕЕ, умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг кошти в сумі 22 695.57 грн. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях, сформованих у постанові ВСУ від 26.04.2016 у справі N 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 у справі N 642/2858/16 (провадження N 61-26204св18). Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59 цс13 та від 18.11.2015 у справі №6-582цс15, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Суд також враховує, що відповідачі, відзиву на позов та будь-яких заперечень з приводу позовних вимог позивача суду не надали. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (Постанова КЦС ВС від 16.05.2018 у справі № 461/5420/14-ц, Постанова КЦС ВС від 24.03.2021 у справі № 462/2077/17). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2147,20 грн судового збору, сума якого підлягає стягненню на його користь з відповідачів по 1073,60 грн. з кожної. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат. З матеріалів справи вбачається, що, між позивачем та «Професійним адвокатським об`єднанням «Правовий альянс» укладено договір №26 від 25.04.2019 р. про надання правової допомоги Позивачу (далі по тексту - Договір про надання правової допомоги) Згідно п.1 додатку №33 від 26.12.2023 р. до договору №26 від 25.04.2019 р., КЛІЄНТ доручає, а ОБ`ЄДНАННЯ бере на себе зобов`язання в межах умов договору про надання правової допомоги від 25.04.2019 року №26 здійснити в інтересах КЛІЄНТА під час розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» в тому числі до відповідачів [PERSON] , та [PERSON] ,\~ у суді першої інстанції усі дії, необхідні для належного захисту інтересів КЛІЄНТА, зокрема, але не виключно: направляти адвокатські запити, звернення, листи органам державної влади, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям усіх форм власності; знайомитися з матеріалами справи; збирати необхідні докази; здійснювати аналіз процесуальних документів та доказів, поданих іншими учасниками справи; здійснювати аналіз судової практики по аналогічним судовим справам; аналізувати законодавство, що регулює спірні правовідносини, консультувати клієнта з питань, необхідних для прийняття рішень щодо подальшого супроводу справи; готувати позовні заяви, клопотання, заяви, пояснення, відзив на заяви з процесуальних питань та по суті справи та інші процесуальні документи, забезпечити участь адвокатів об`єднання у процесуальних діях. Відповідно до п.3 додатку № 33 від 26.12.2023 р. до договору №26 від 25.04.2019 р. вартість надання ОБ`ЄДНАННЯМ правової допомоги КЛІЄНТУ за здійснення в інтересах КЛІЄНТА наступних дій: вивчення та аналіз наданих КЛІЄНТОМ документів, формування позиції КЛІЄНТА у справі; надання консультацій КЛІЄНТУ; визначення та аналіз норм матеріального та процесуального права для підготовки позовної заяви; збір та аналіз доказів необхідних для подання позовної заяви; підготовка та направлення в суд першої інстанції позовної заяви з додатками та направлення відповідачу копії позовної заяви з метою забезпечення захисту прав і законних інтересів КЛІЄНТА у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до будь-якої з перелічених в п.1 цього додатку № 33 осіб, згідно договору про надання правової допомоги від 25.04.2019 року №26 та цього Додатку № 33 складає 7 000 грн. (сім тисяч грн. 00 коп.) без ПДВ в суді першої інстанції, незалежно від кількості та обсягу складених процесуальних документів та незалежно від результату розгляду справи у суді першої інстанції. До матеріалів справи представником також додано акт №180/23 про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, згідно якого вбачається виклад наданих послуг та розмір судових витрат, який включає витрати на правничу допомогу адвоката і становить 7000 гривень. Суд вважає, що зазначені у позовній заяві витати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень є завищеними оскільки така сума не є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами. Справа є типовою, нескладною, не потребує додаткового вивчення законодавства та судової практики, ціна позову малозначна, для позивача вона не має особливого значення, підготовка позовної заяви не потребує значного часу. У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) було надано аналіз реальності (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, враховано, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у суді першої інстанції, у сумі 3000,00 гривень. Беручи до уваги, що представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат під час розгляду справи в суді першої інстанції є співмірним зі складністю справи з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, який підтверджується підготовленою позовною заявою її змістом, яка містить аналіз обставин справи та чинного законодавства; з ціною позову та значенням для позивача справи щодо захисту його цивільних прав. Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. Суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3000 гривень слід покласти на відповідачів, а саме по 1500 грн. з кожної.

Outcome: approved