Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

25 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/ 4 та 1/ 3 частини ( всього 7/12 частин) з усіх видів його доходу ( заробітку) щомісячно до 1/ 3 частини з усіх видів його доходу ( заробітку) до досягнення їх повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В обґрунтування позовних вимог наведено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року. Від шлюбу мають двох дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2011 року на утримання сина з позивача було стягнуто аліменти у розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу ( заробітку), рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2017 року на утримання дочки з позивача було стягнуто аліменти у розмірі 1/ 3частини усіх видів його доходу ( заробітку). Позивач працює формувальником залізобетонних виробів та конструкцій у ТОВ «Дніпроенергобудпром» і заробітна плата є його єдиним доходом, при цьому за рішеннями судів з нього стягується на користь відповідачки 7/ 12 частин його заробітку, що становить більшу частину доходу. Через це в нього виникла заборгованість по комунальним послугам, він не міг забезпечити собі належне лікування, в зв`язку з чим вимушений був брати гроші в борг. Станом на дату подачі позову він має заборгованість перед [PERSON] на суму 25000 грн., а також перед [PERSON] на суму 32000 грн. Крім того, він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , яка має інвалідність 2 групи та потребує додаткового матеріального утримання. З огляду на такі обставини, зважаючи на те, що з позивача на користь відповідачки стягується 58 % від його доходу, що грубо суперечить вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, стягуваний обсяг аліментів порушує право позивача на достатній рівень життя, передбачений ст. 48 Конституції України, з підстав ч. 1 ст. 192 СК України просить позов задовольнити. (а.с. 2-4) Ухвалою судді від 08 листопада 2023 року позов прийнято до провадження суду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с. 39-40) Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористалась. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 05 березня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено судовий розгляд (а.с. 124) Позивач в судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Чирочка Н.В. в ході судового розгляду позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та додатково повідомила суду, що боргові зобов`язання позивача перед позикодавцями не виконані, він на даний час не працює та перебуває у пошуках роботи, що додатково свідчить про зміну його майнового стану. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат Грєшнікова А.Ю. позовні вимоги не визнали, свої доводи обґрунтовували відсутністю доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України. Не визнають такими обставинами наявність боргових зобов`язань позивача перед третіми особами та взагалі ставлять під сумнів їх реальність, а також заперечують факт перебування позивача у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] і понесення ним витрат на її утримання, як і наявність такої потреби. Крім того зазначили, що позивач на даний час дійсно офіційно звільнився з роботи, проте фактично продовжує працювати на тому ж підприємстві і виконувати ту ж саму роботу, а офіційне звільнення з роботи пов`язане з його ухиленням від отримання повісток від РТЦК та СП. Заперечуючи заявлені позовні вимоги, позивач в той же час погодилжується на зменшення розміру стягуваних аліментів на обох дітей до 1\\ 2 частини від усіх видів заробітку [PERSON] . Заслухавши доводи представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 8, 9) На підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2011 року ( справа № 2-1039/11) з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходу ( заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2011 року і до повноліття дитини. (а.с. 11) На підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2017 року ( справа № 401/3900/16-ц, провадження № 2/401/286/17) з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 3 частини від усіх видів доходу ( заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2016 року і до повноліття дитини. (а.с. 12) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10) Згідно довідок про доходи від 22 серпня 2023 року №№ 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97 [PERSON] з 01 грудня 2006 року працює у ТДВ «Об`єднання Дніпроенергобудпром» формувальником з/б виробів та конструкцій 2 р. і йому за період з січня 2017 року по липень 2023 року нараховано заробітну плату на загальну суму 1012447 грн. 50 коп., з яких виплачено аліментів на суму 405643 грн. 19 коп. (а.с. 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27) Як вбачається з копії трудової книжки на ім`я [PERSON] , [INFO] він звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с. 47-48) Згідно копії розписки, складеної [PERSON] 15 червня 2023 року, він отримав у борг від [PERSON] 25000 грн. на строк до 20 січня 2024 року. (а.с. 28) Згідно копії розписки, складеної [PERSON] 31 серпня 2023 року, він отримав у борг від [PERSON] 32000 грн. на строк до 25 грудня 2023 року. (а.с. 29) У відповідності до копій довідки виконавчого комітету Світловодської міської ради № 1146 від 28 вересня 2023 року, Акту проживання від 28 вересня 2023 року, пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] з [PERSON] , якій призначено довічно пенсію в зв`язку з інвалідністю 3 групи з дитинства. (а.с. 30, 31, 33) Вирішуючи позов по суті, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої\~статті 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що стягнення з нього аліментів у розмірі , який складає 58 % з усіх видів його заробітку , грубо суперечить вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Разом з тим, позивачем не взято до уваги, що п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України регламентує розмір аліментів, які можуть стягуватися у наказному ( безспірному) провадженні і не є імперативним розміром, який підлягає застосуванню при визначенні розміру аліментів у порядку позовного провадження, відтак наведене обґрунтування підстав позову про зменшення розміру аліментів є нікчемним. Вказуючи на погіршення свого матеріального стану позивач посилався на наявність у нього боргових зобов`язань перед третіми особами, а також на здійснення ним витрат на утримання [PERSON] , з якою він проживає без реєстрації шлюбу та яка має інвалідність. Проте суд не вважає наведені обставини такими, що можуть бути підставою для зменшення розміру стягуваних на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей в порядку ст. 192 СК України, оскільки позивачем не доведено жодними доказами виключну потребу у вказаних позиках, яка би була зумовлена погіршенням його стану здоров`я та необхідністю в зв`язку з цим коштів на лікування чи іншими непереборними обставинами. Проживання позивача з [PERSON] , яка має інвалідність 3 групи, не створює для нього обов`язку її утримання, відтак дані обставини також є неспроможними в контексті положень ст. 192 СК України, крім того, факт наявності таких витрат не підтверджений жодними доказами. Звільнення позивача 08 листопада 2023 року з роботи не впливає на виконання ним обов`язку утримання неповнолітніх дітей, крім того суд зауважує, що таке звільнення відбулося за власним бажанням позивача, а не з ініціативи роботодавця, тим паче після звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позивачем не доведено суду належними та достатніми доказами наявність підстав , передбачених ст. 192 СК , які би давали суду можливість зробити висновок про обґрунтованість позову. Разом з тим, враховуючи позицію відповідачки, яка погоджується на зменшення розміру стягуваних на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до 1/ 2 частини від усіх видів доходу чи заробітку позивача, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог в межах визнаного відповідачкою розміру. На підставі викладеного,

Outcome: partial