Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з\~позовом до відповідача,\~про розірвання шлюбу. У позовній заяві вона посилається на те, що 14 вересня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного проживання мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачкою. Зазначає, що відношення з відповідачем поступово погіршувалися в результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння. Спільне життя з відповідачем у них не склалося. Виникали непорозуміння, що не дають їм зберегти шлюб. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів. Подружні відносини між ними припинилися, позивачка з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим та суперечать інтересам позивача та інтересам їх спільних дітей. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте в прохальній частині позову просила розгляд справи проводити без її участі, просила позов задовольнити, заходів примирення не застосовувати. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду заяву про надання строку на примирення, в якій зазначив, що зацікавлений у збереженні сім`ї, вважає, що відсутні підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого 14 вересня 2013 року виконавчим комітетом Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 13, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі у сторін народилися спільні діти, а саме: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16 вересня 2014 року, виданий Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1251 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27 жовтня 2018 року, виданий Шевченківським районним у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1299. Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Окрім цього, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а надання строку на примирення буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За положеннями ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно доч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved