Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

27.12.2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення її батька, [PERSON] , померлим. Заяву обґрунтовує тим, що заявниця все життя проживала разом з батьком та матір`ю за адресою: [ADDRESS] , 09 жовтня 2020 року заявниця змушена була поїхати до м. Зіньків на судове засідання, повернувшись додому, заявниця побачила, що батька немає вдома, який ніколи сам нікуди не ходив, закордонного паспорту та автомобіля не мав, будь які знайомі та рідні яких міг навідувати - відсутні. Цього дня заявниця звернулась до Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції ГУНП у Полтавській області із заявою про розшук батька. До теперішнього часу батько заявниці [PERSON] додому не повернувся, сусіди та знайомі не спілкувались та не бачили останнього, при цьому останній за станом здоров`я не міг самостійно проживати, так як потребував стороннього догляду. З моменту зникнення [PERSON] , а саме 10 жовтня 2020 року пройшло три роки. Оскільки оголошення померлим батька [PERSON] потрібне для отримання свідоцтва про смерть та для оформлення спадщини, прохала суд оголосити [PERSON] померлим. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2023 року відкрито провадження по справі. Заявник [PERSON] та її представник, адвокат Комаренко О.В., в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, в якій прохали суд розглянути справу без участі заявника та її представника. Заяву про оголошення [PERSON] померлим підтримали та прохали задовольнити. Представник заінтересованої особи, Зіньківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Педик Н. надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи, не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 8). Як вбачається з довідки Опішнянської селищної ради № 1484 від 28.11.2023 року [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] з 1969 року по 10.10.2020 року (дату зникнення) (а. с. 11). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення відділу №2 Полтавської районної державної адміністрації [PERSON] перебувала на обліку по догляду за особою похилого віку з 20.03.2018 року по 09.10.2020 року за [PERSON] , 1937 р.н. Відповідно до пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами зниклого [PERSON] та заявниці [PERSON] , стверджують що знають заявницю та зниклого, з жовтня 2020 року по теперішній час [PERSON] не бачили, пояснюють що [PERSON] сам пересувався погано, мав проблеми із здоров`ям. Відповідно до повідомлення ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 , працівниками РЗЗГ ВКП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області заведено ОРС категорії «Розшук» № 15/21 від 20.10.2020 року відносно розшуку безвісно зниклого [PERSON] , [INFO] , проводяться заходи по встановленню місцезнаходження безвісно зниклого. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Пункт 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою, заявник прохає суд оголосити [PERSON] , [INFO] померлим. Надані заявником докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , [INFO] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved