Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2022 року через свого представника адвоката Чайку О.В. звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обгрунтування позову вказує, що у провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Під час шлюбу 09.11.2019 року за допомогою послуги сурогатного материнства народилася дочка [PERSON] , юридичне місце проживання якої бажає визначити. Станом на сьогодні дочка проживає із відповідачкою в належному йому житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , але враховуючи, що [PERSON] не являється біологічною матір`ю дитини, на відміну від нього - біологічного батька, вважає за доцільне, щоб дитина залишилася з ним й була зареєстрована за його місцем реєстрації. Незважаючи на те, що з дружиною після прийняття рішення про розірвання шлюбу не проживають разом (дружина з дочкою залишилися проживати в його будинку, оскільки там кращі умови дитини, а сам перейшов проживати в літню кухню у цьому ж будинковолодінню), щодня відвідує доньку, проводить з нею час, піклується про її здоров`я та добробут, що відповідачка зі свого боку не виконує. Неодноразово наполягав на тому, щоб повезти дитину до лікарів, оскільки вона у своєму віці має явні дефекти опорно-рухового апарату, що проявляється у її неправильній поставі та ході. Також має підозри, що дочка має схильність до алергічних реакцій. Але задля підтвердження чи спростування своїх побоювань варто звернутись до кваліфікованого спеціаліста, проте це, як виявилось, майже неможливо, оскільки [PERSON] заперечує наявність будь-яких проблем зі здоров`ям у дитини та відмовляється відвідати лікаря. Разом з тим, в підтвердження своїх аргументів вона не надає жодних медичних висновків, які б підтвердили її слова. Вважає такі дії відповідачки безвідповідальним ставленням до материнських обов`язків. Зі свого боку, теж не може відвести дочку на обстеження , до відповідачка дитину просто не віддає. Окрім бажання виховувати дочку, також має всі необхідні для цього ресурси. На праві приватної власності належить житловий будинок в с. Іванівка Обухівського району Київської області. Також є власником квартири [ADDRESS] . У будинку, де поки проживає відповідачка з дитиною, дочка має власну кімнату, забезпечена одягом, продуктами харчування, необхідними речами для розвитку та дозвілля, якими він її забезпечив, так як був єдиним годувальником в сім`ї. Зазначає, що спиртні напої, ні будь-які інші заборонені речовини, не вживає, на обліку нарколога, психіатра чи у поліції не зареєстрований. Оскільки саме позивач постійно піклується про дочку, має змогу забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займається вихованням дитини, піклується про стан її здоров`я, вважає, що встановлення місця проживання малолітньої дочки, [PERSON] [INFO] , з батьком повністю відповідає її інтересам. Просить суд позов задовольнити та визначити місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 27 травня 2022 року справу направлено за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2022 року справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 22.06.2022 року розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. 25.07.2022 року до суду надійшов лист служби у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області в якому зазначено, що комісії стало відомо, що за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] один. Його дружина [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] проживає в [ADDRESS] та надали суду акт обстеження умов проживання. В липні 2022 року [PERSON] звернулася з зустрічним позовом через адвоката Шишка В.Я. до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обгрунтування зустрічного позову посилаються на те, що дійсно, 05.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб і на даний час в Оболонському районному суді м.Києва перебуває цивільна справа щодо розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Від вказаного шлюбу сторони мають одну спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дійсно, малолітня [PERSON] була народжена сурогатною матір`ю і позивач за зустрічним позовом не являється її біологічною матір`ю, проте відповідно до свідоцтва про народження є мамою [PERSON]. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважає дитину своєю дочкою і відноситься до неї як до рідної дитини, постійно піклується про її фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я, матеріальне забезпечення. У дитини сформувалася особиста прихильність до [PERSON] як до матері. Вважає, що біологічне походження дитини від [PERSON] не дає йому будь-яких переваг в доцільності проживання дитини разом з ним. Вказує, що твердження позивача за первісним позовом стосовно того, що [PERSON] разом з дитиною проживають в належному йому будинку [ADDRESS] і він, проживаючи в літній кухні вказаної садиби, щодня відвідує дочку, проводить з нею час, піклується про її здоров`я та добробут, а відповідач [PERSON] не виконує свої материнські обов`язки відносно дитини не відповідає дійсності. Дійсно, до 20 квітня 2022 року [PERSON] разом з дитиною мешкали у вищевказаному будинку, але 20.04.2022 року [PERSON] на грунті неприязних стосунків вчинив дома сварку та скандал, побив дружину [PERSON] , умисно завдавши їй тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин паравертебрально в ділянці грудо-поперекового відділу хребта, гематоми м`яких тканин ліворуч від хребта, синця в ділянці лівої сідниці, спричинивши міжреберну невралгію, вторинну вертеброгенну тераколюмбалгію. З цього приводу [PERSON] звернулася до Обухівського РУН ГУ НП в Київській області і на даний час Миронівським районним судом Київської області відносно [PERSON] розглядається адміністративна справа № 371/278/22 щодо вчинення ним домашнього насильства. Рішення по справі ще не ухвалено. Оскільки домашнє насильство зі сторони [PERSON] було вчинено в присутності дитини, така його поведінка негативно вплинула на емоційний стан дитини, викликала в неї стрес , тривогу, боязливе відношення до батька, що негативно позначилося на стані здоров`я дитини. Після вказаного випадку [PERSON] припинила сімейні стосунки з відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] і разом з дочкою [PERSON] стала постійно мешкати в квартирі [ADDRESS] , вона самостійно піклується про дитину, її духовний, фізичний розвиток та матеріальне забезпечення. Також [PERSON] заперечує наявність у дитини будь-яких проблем зі здоров`ям. Дитина [PERSON] хворіє дитячим аутизмом, затримкою психомоторного розвитку, системним недорозвитком мовлення, порушення формули сну, кератитом, вальгусною установкою колінних суглобів та стоп. У зв`язку з цим позивач [PERSON] , починаючи з 2019 року, разом з дитиною систематично відвідує лікарів приватної клініки ТОВ «Наш доктор» у м.Києві, реабілітаційно-ресурсний центр Оболонського району м.Києва, Національну дитячу спеціалізовану лікарню «Охматдит», лікаря-офтальмолога приватної клініки. За станом здоров`я дитина потребує додаткового піклування, лікування та догляду, занять з спеціалізованими вчителями, на що потрібен додатковий час, материнська увага, спокійні та належні умови проживання, виховання, близькість проживання до медичних установ та спеціалістів. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] належним чином надає дитині таке піклування, лікування та догляд, приділяючи весь свій вільний час заняттям з дитиною. Оскільки дитина має специфічні захворювання, то мати дитини [PERSON] надбала відповідні навики щодо догляду, проведення відповідних емоційних та розумових занять та гімнастичних вправ з дитиною. Проживаючи з матір`ю, дитина має свій сталий круг друзів та однолітків, постійне спілкування з якими позитивно впливає на її розвиток. Також [PERSON] забезпечує дитині атмосферу тиші та спокою, правильний режим дня, збалансованість у харчуванні, достатній та своєчасний сон. Просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою від 10.08.2022 року прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано з первісним позовом та залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи службу у справах дітей та сім`ї Оболонської РДА в м.Києві. 19.08.2022 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якій відповідач за зустрічним позовом посилається на те, що [PERSON] не має власного житла, а тому він занепокоєний де вона з дитиною буде проживати. Також посилається на те, що не заперечує проти спілкування [PERSON] з донькою, проте наполягає на проживанні саме з ним, оскільки може забезпечити якнайкращі інтереси дитини. Просив первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. 10.03.2023 року до суду надійшов висновок Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 03.03.2023 року № 104-1494 про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . Ухвалою від 25.04.2023 року відмовлено в забезпеченні позову позивачу за первісним позовом. 26.04.2023 року по справі закрито підготовче засідання. В судових засіданнях позивач з представником первісний позов підтримували та просили задовольнити з обставин викладених у ньому. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити, з обставин викладених у відзиві. Також представник позивача послалася на відсутність предмету спору, оскільки сторони затвердили мирову угоду в житловій справі де і зазначили, що дитина проживає з мамою. Представник відповідача та відповідач за первісним позовом проти задоволення первісного позову заперечували та просили відмовити. Зустрічний позов просили задовольнити, з обставин викладених в ньому. При цьому представник Шишка В.Я. наполягав на вирішенні даного спору по суті, з посиланням на те, що в справі де сторони затвердили мирову угоду існував інший предмет спору. Треті особи в судові засідання не з`являлися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третіх осіб. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. 05.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09.09.2022 року. Від вказаного шлюбу сторони мають одну спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка на час вирішення спору проживає з мамою [PERSON] . Наразі [PERSON] не має реєстрації місця проживання. Малолітня [PERSON] народжена сурогатною матір`ю і [PERSON] не являється її біологічною матір`ю. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Як убачається зі змісту первісного та зустрічного позову сторони не дійшли згоди стосовно визначення місця проживання доньки [PERSON] . Відповідно до ст.121 СК України, права та обов`язки, матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно ст.123 СК України, у разі народження дружиною дитини, зачатої в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, здійснених за письмовою згодою її чоловіка, він записується батьком дитини. У разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям (чоловіком та жінкою) в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Подружжя визнається батьками дитини, народженої дружиною після перенесення в її організм ембріона людини, зачатого її чоловіком та іншою жінкою в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій. Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Допитана в судовому засіданні в якості свідка рідна сестра [PERSON] - [PERSON] суду пояснила, що батьком за місцем його проживання в [ADDRESS] створені всі умови для проживання [PERSON] . Він має матеріальну можливість забезпечувати свою доньку. В той час коли колишнє подружжя перебувало у шлюбі в основному доглядом та вихованням доньки займався [PERSON] , в той час як [PERSON] навіть свіжі супи для доньки не готувала, а розморожувала і годувала дитину. Посилається на те, що [PERSON] не в повній мірі приділяла увагу дитині. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] (мама позивача за зустрічним позовом) та [PERSON] (подруга позивача за зустрічним позовом) суду пояснювали, що [PERSON] проживає в м.Києві з [PERSON] , яка повністю займається вихованням дитини, піклується про її стан здоров`я. Відповідно до ч.ч.4,5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як убачається з висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] Оболонська районна в м.Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує суду визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] (а.с. 153-157) Судом не встановлено обставин щоб вищевказаний висновок суперечив інтересам дитини. Як убачається з матеріалів справи ухвалою від 20.04.2024 року у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання за особами права користування житлом затверджено мирову угоду. За умовами мирової угоди сторони дійшли згоди, що [PERSON] тимчасово має право користуватися квартирою [ADDRESS] (проживати в ній) до добудови та введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] та додатково 6 місяців після введення в експлуатацію вказаного вище будинку для надання можливості [PERSON] протягом цих шести місяців вирішити питання для проведення ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] , як батько дитини, бере на себе обов`язок протягом 6 (шести) місяців після введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] здійснити ремонт (оздоблення) дитячої кімнати у вищезазначеній квартирі тощо. За взаємною згодою сторін, батьки як законні представники спільної дитини [PERSON] , [INFO] , домовилися, що донька [PERSON] буде проживати у квартирі [ADDRESS] до добудови та введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] з матір`ю дитини та додатково 6 місяців після добудови та введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] , а в подальшому місце проживання дитини визначать спільно батьки, а у разі спору - згідно судового рішення. В разі настання обставин, що передбачені пунктом 2 цієї Мирової угоди, місце проживання доньки [PERSON] визначається батьками спільно або в судовому порядку. В своїх поясненнях представник позивача за первісним позовом посилалася на відсутність предмету спору щодо місця проживання дитини у зв`язку з укладенням мирової угоди, проти чого заперечував представник відповідача за первісним позовом. При цьому суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження по справі через відсутність предмету спору у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди, оскільки мирова угода укладена сторонами при вирішенні житлового спору, а наразі судом вирішується питання стосовно визначення місця проживання дитини, тобто інший предмет спору. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). В ході розгляду справи встановлено, що не дивлячись на те, що [PERSON] народжена за допомогою сурагатного материнства, [PERSON] є її матір`ю, вважає своєю дочкою і відноситься до неї як до рідної дитини, піклується про її фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я, матеріальне забезпечення. У дитини сформувалася особиста прихильність до [PERSON] як до матері. Так дійсно, [PERSON] хворіє, проте мати займається лікуванням дитини, матеріальну участь в якому приймає і батько. Окрім того, укладаючи мирову угоду в житловій справі батько не заперечував проживання доньки з матір`ю в належній йому квартирі, а в квартирі, що інвестується навіть погодився в майбутньому в дитячій кімнаті ремонт. З огляду на викладене, беручи до уваги вік та інтереси дитини, яка звикла до умов проживання саме з матір`ю, сталість взаємних соціальних зв`язків, належне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, суд дійшов висновку визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , на думку суду, таке рішення буде відповідати інтересам дитини і не позбавляє батька брати участь у вихованні доньки. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] стгнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved