Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред?явлення цього позову та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, та про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред?явлення цього позову та до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто - до [INFO] . Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати у розмірі 1400 грн. При цьому посилалася на те, що 10.05.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано у Житомирському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Від шлюбу сторони у справі мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем в Україні та повністю перебуває на її утриманні. Разом з даним позовом, до суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем. Відповідач ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до ст. 180 СК України, обов?язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, а саме - на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Добровільно виділяти кошти на утримання дитини відмовляється, зароблені гроші витрачає на свої потреби, інтересами сім?ї не цікавиться. Повертатися в Україну відповідач наміру немає. Також відповідач ухиляється від утримання позивача, чим порушує її права, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України. Відповідач довгий час проживає за кордоном - в Іспанії, де офіційно працює. Позивачу відомо, що відповідач отримує, близько 1300 євро на місяць, отримує кошти офіційно, на банківський картковий рахунок в Іспанії. Також на банківському рахунку іноземної установи відповідач має близько 40 000 євро збережень (заробітна плата). На звернення позивача про надання довідки про отримані доходи за кордоном, відповідач категорично відмовив. Відповідач є дієздатним, працездатного віку, працює офіційно, на утриманні неповнолітній дітей (осіб) не має, має лише неповнолітню спільну з позивачем доньку. Станом на день подання даного позову, між позивачем та відповідачем у добровільному порядку не досягнуто згоди щодо утримання дочки, будь-яких договорів щодо порядку сплати аліментів не укладено. Позивач невзмозі забезпечити себе матеріально, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною - [PERSON] до трьох років та отримує лише 860 грн. щомісячно допомоги від держави, інших доходів не має. Крім того, позивач має проблеми зі здоров?ям після пологів, потребує постійного лікарського нагляду, гормональної терапії та, в подальшому - оперативного втручання. Також на утриманні позивача перебуває її старший син - [PERSON] . Крім того, у зв?язку з постійним місцем проживання відповідача в іноземній країні (Іспанія), після ухвалення судового рішення, необхідне звернення позивача через Міністерство юстиції України до компетентних органів іноземної держави з відповідним клопотанням про визнання та виконання рішення суду України про стягнення аліментів, тому, позивач просить суд врахувати цю обставину та задовольнити її позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та позивача саме у розмірі 1/4 та 1/6 частин усіх доходів відповідача відповідно, а не у твердій грошовій сумі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. 25.03.2024 року від позивача до суду надійшла заява про долучення доказів. 26.03.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Антонович О.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить позовні вимоги задовольнити частково; стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на утримання позивача щомісячно аліменти у розмірі 1/7 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною трьох років. 10.04.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вона просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після державної реєстрації якого, обом присвоєно прізвище « [PERSON] ». Вказаний шлюб зареєстровано Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно, серії [NUMBER] . Під час перебування у вказаному вище шлюбі, [INFO] у сторін у справі народилася донька - [PERSON] , як свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] . Згідно копій витягів з реєстру територіальної громади від 03.05.2023 року, які містяться у матеріалах справи, зареєстрованою адресою місця проживання позивача та її з відповідачем доньки - [PERSON] є наступна адреса: [ADDRESS] . У матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження [PERSON] , який народився [INFO] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Вказана вище інформація підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00039372656 від 21.04.2023 року. Як вбачається з копії довідки від 17.01.2024 року № 8, виданої Житомирським окружним адміністративним судом, [PERSON] дійсно з 01.11.2022 року призначена на посаду секретаря судового засідання Житомирського окружного адміністративного суду (наказ №2-118-ос від 01.11.2022 року). На даний час, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років до 16.02.2026 року. Згідно копії довідки від 29.01.2024 року № 390, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської РДА, [PERSON] знаходиться на обліку в [PERSON] і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, розмір якої, за період з січня 2023 року по січень 2024 року, складає - 9460, 00 грн. У матеріалах справи містяться копії документів, з яких вбачається, що [PERSON] проходила ряд обстежень у ТОВ «Медібор», зокрема наступні: ультразвукове дослідження жіночих статевих органів від 22.05.2023 року, у якому міститься заключення: УЗ-ознаки: Генітального ендометріозу. Серозометри. Кіст ендоцервіксу. Параоваріального рідинного утворення справа (правобічного гідросальпінгсу?). Ендометріоми правого яйника невеликих розмірів?; консультація гінеколога від 14.06.2023 року, згідно якої висновок спеціаліста (встановлений діагноз): АМК. Аденоміоз. Рубець на матці. Ймовірніше плацентарний поліп. Параоваріальна ендометріома? справа; консультація гінеколога від 07.08.2023 року, згідно якої висновок спеціаліста (встановлений діагноз): АМК. Аденоміоз. Поліп ендометрія? Рубець на матці. Що стосується відповідача, то у матеріалах справи міститься копія посвідки на проживання у країні « [PERSON] », виданої на ім`я [PERSON] , та копії безстрокового трудового договору мовою оригіналу (іспанська) та у перекладі з іспанської мови на українську мову, укладеного між «АУТО РЕКАМБІО СЕГОРБЕ» ТОВ та [PERSON] . Крім того, позивачем було долучено до справи копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності (розмір частки 1/1) належить земельна ділянка, кадастровий номер 1822083000:02:001:0716, площею 0, 1415 га, вартістю 80000, 00 грн., та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності (розмір частки 1/1) належить житловий будинок, загальною площею 145, 4 кв. м, житловою площею 52 кв. м, який розташований на вищевказаній земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 500000, 00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно ч. 4 цієї ж статті СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, як це передбачено ч. 6 ст. 7 СК України. Згідно ч. ч. 8-10 вказаної вище статті, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, як це передбачено ч. 4 ст. 15 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, як це передбачено ст. 180 СК України. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, як це передбачено ч. 1 ст. 191 СК України. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 49 СК України, дружині-матері мають бути створені у сім`ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов`язків. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З вказаних вище норм права слідує, що і позивач, і малолітня дитина сторін у справі мають право на утримання. Щодо розміру аліментів слід зазначити наступне. Суд критично ставиться до зазначеного позивачем у позовній заяві, що за станом здоров`я позивача, вона у подальшому потребує оперативного втручання, оскільки це не підтверджено жодними доказами, зокрема, у наданих позивачем копіях медичних документів, які датовані 2023 роком, про це не йдеться. Крім того, у справі відсутні докази, які б свідчили про те, що старший син позивача - [PERSON] перебуває на її утриманні, тим паче, що позивачем зазначено, що вона невзмозі забезпечити себе матеріально, отримує лише 860, 00 грн. на місяць від держави, інших доходів не має. Так само, суд критично ставиться до того, що зазначила представник відповідача у відзиві на позовну заяву, зокрема, до того, що відповідачу, з отриманої ним заробітної плати, необхідно сплачувати орендну плату за житло у розмірі 500 євро на місяць, щодо того, що відповідачем надається допомога його старшій доньці, котра продовжує навчання, перераховуються кошти матері відповідача, яка проживає в Україні та отримує мінімальну пенсію, адже це не підтверджено жодними доказами. Крім того, не знайшло свого підтвердження зазначене у відзиві на позовну заяву щодо того, що відповідач щомісячно надавав кошти на дитину, направляв до України посилки з їжею та необхідними засобами особистої гігієни, про те, що у березні відповідач намагався дізнатися у позивача номер її рахунку для сплати коштів у рахунок аліментів, проте вона відмовилася надавати рахунок. Також не заслуговує на увагу суду зазначене у відзиві на позовну заяву щодо того, що позивач не є членом сім`ї відповідача і він не зобов`язаний забезпечувати всі її потреби, адже це суперечить Сімейному кодексу України і матеріалам справи, оскільки сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі і є сім`єю у контексті закону. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву представник відповідача визнає, що відповідач отримує заробітну плату у розмірі, близько - 1000-1300 євро на місяць. Враховуючи вищенаведене, суд, при визначенні розміру аліментів, врахував обставини, зазначені у ст. 182 СК України, і вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та на утримання дружини - у розмірі 1/7 частини його доходу (заробітку), а тому позов підлягає до часткового задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Outcome: partial