Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" (далі ТОВ «УМ Фактринг» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 03.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2541717, за яким відповідач отримав від ТОВ «Лінеура Україна» кошти у строкове користування у розмірі 13 900 грн. шляхом перерахування їх на банківську карту відповідача. 26.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу, за яким до позивача перейшли права вимоги за вказаним кредитним договором у розмірі 52 349 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 13900 грн., заборгованість по процентах 38 449 грн., Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому, просить стягнути з [PERSON] на користь\~ТОВ «УМ «Факторинг» заборгованість за кредитним договором у розмірі 52349 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4\~000 грн. Процесуальні дії суду Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано, за клопотанням представника позивача, з АТ "Сенс Банк" інформацію по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] ; з ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» інформацію щодо повного номеру картки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (а.с.31-32). 27.02.2024 року з АТ «Сенс-Банк» на адресу суду надійшли витребувані документи : виписка по рахунку за період з 03.11.2021 по 06.11.2021; деталізація операцій по карті № [NUMBER] за період з 03.11.2021 по 06.11.2021 (а.с.45-48). Ухвалою суду від 04.03.2024 року, за клопотанням представника позивача, витребувано у АТ «Сенс-Банк» платіжне доручення, де платником було ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про зарахування коштів 04.11.2021 на картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (а.с.57-58). 19.03.2024 року з ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на адресу суду надійшла інформація щодо транзакцій по картці № [NUMBER] , проведених 03.11.2021 через сервіс платежів «іРау.uа» (а.с.67). 20.03.2024 року з АТ «Сенс-Банк» на адресу суду надійшли виписки по рахунку та платіжні інструкції кредитового переказу коштів від 03.11.2021 та від 04.11.2021 (а.с.69-72). Позиція учасників справи Представник ТзОВ "УМ Факторинг" Боднарчук А.М. в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надав заяву про розгляд даної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.73-74). Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не з`явився,?про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся через засоби\~поштового зв`язку\~за зареєстрованим\~місцем проживання\~(а.с.\~59,72),\~відзив на позов не подавав. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; він не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, з письмової згоди представника позивача, виносить рішення на\~підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому\~ст.280 ЦПК України. Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2541717 від 03.11.2021 року ТОВ «Лінеура Україна», укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток, надало кредит [PERSON] у сумі 13 900 гривень, на строк 19 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами 1,99% в день. Згідно п.1.5 договору орієнтовна реальна річна відсоткова ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 47286,67% за зниженою ставкою 1946,07%(а.с.10-13). Відповідно до п.4.2 - 4.2.8 Договору, сторони погодили автопролонгацію ще на 120 днів. Автопролонгація, до умов п.4.2 - 4.2.8 Договору , відбувається по обставинам несплати кредиту за договором. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим індифікатором (а.с.13). Паспортом споживчого кредиту підтверджено, що [PERSON] ознайомлений із інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, і погодився із його умовами шляхом підписання (а.с.14). Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] , реквізити якої надані самим відповідачем. Відповідач [PERSON] є клієнтом АТ «Сенс-Банк» та на його ім`я відкрито картку № [NUMBER] , рахунок до картки № [NUMBER] , що підтверджується інформацією наданою АТ «Сенс-Банк» на виконання ухвали суду від 01.02.2024 року (а.с.45). Факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №202 від 11.03.2024 року та платіжними інструкціями №674822954 від 03.11.2021 та №676166780 від 04.11.2021, відповідно до яких 03 листопада 2021 року на картковий рахунок відповідача [PERSON] перераховано кредитні кошти в сумі 13900 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с.67, 71-72). З виписки по особовим рахункам [NUMBER] за період з 03.11.2021 по 06.11.2021 року та деталізації операцій по карті № [NUMBER] (рахунок обліку операцій [NUMBER] ) за період з 03.11.2021 по 06.11.2021 року, встановлено процедуру зарахування коштів на карткові рахунки [PERSON] (а.с.46-48). 26 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ « УМ Факторинг» укладено договір факторингу №27072023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «УМ Факторинг» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.6-7). Відповідно до Витягу із реєстру прав вимог №1 від 10.10.2023 року до договору факторингу №27072023 ТОВ «УМ Факторинг» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.8). Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2541717 від 03.11.2021 року розмір заборгованості становить 52\~349 грн (а.с.3 зворот). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання [PERSON] умов договору. Розрахунок заборгованості по кредитному договору та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Правовою підставою заявлених ТОВ «Ум Факторинг» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Як вбачається із матеріалів справи, укладений [PERSON] кредитний договір, укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Підписанням цього договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений на сайті кредиторів з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, яка розміщена на його сайті. Відповідно до частин 1,3,4,7\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналого власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналого власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Доказів того, що\~ [PERSON] сплатив заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку. З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Також судом встановлено, що за наявним у матеріалах справи, за кредитним договором право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю « УМ Факторинг», що підтверджується договором факторингу укладеним між первісним кредитором та позивачем. Отже, суд вважає, що із заявлених позовних вимог та розрахунків заборгованості вбачається наявність заборгованості по кредитному договору на загальну суму 52349 гривень. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «УМ Факторинг»,\~вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотки за його користування, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги\~ТОВ «УМ Факторинг», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості [PERSON] по укладеному ним кредитному договору становить на загальну суму 52349 гривень, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «УМ Факторинг». Розподіл судових витрат Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн./платіжна інструкція\~від 04.12.2023/\~(а.с.\~23). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 гривень, то суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «УМ Факторинг», в силу ст.134 ЦПК України в позовній заяві вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було подано: -копію Договору про надання правової допомоги № 18/09/Юр від 18 вересня 2023 року, який укладений між ТОВ «УМ факторинг" та адвокатом Судейкіною І.В. предметом якого є надання юридичної допомоги клієнту в обсязі та на умовах передбачених договором (п. 1.1. Договору) (а.с.19 ); - копію Акту приймання - передачі наданих послуг №17 до договору № 18/09/Юр від 18 вересня 2023 року про надання правової допомоги від 18 вересня 2023 року, відповідно до якого адвокатом Судейкіною І.В. надано позивачу наступні послуги професійної правничої допомоги: підготовка позовної заявим (в т.ч. з вивченням справи, судової практики та зібранням відповідних доказів) та подання позовної заяви до суду відносно [PERSON] , на загальну суму 4 000,00 грн (а.с.21); -копію платіжної інструкції від 27 вересня 2023 року №330 про оплату ТОВ «УМ факторинг» адвокату [PERSON] - 4000,00 грн. (а.с.8). Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). [PERSON] не надав суду клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги. Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та є обґрунтованими. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, їх характер та необхідність, а також критерій розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, відсутність аргументованого клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених витрат, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Outcome: approved