Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на частину будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є племінником [PERSON] , померлої [INFO] , та є спадкоємцем майна, що належало їй на праві власності, а саме: частини будинку [ADDRESS] . Іншим спадкоємцем є відповідач у справі - [PERSON] . Під час звернення до нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю родинного зв`язку зі спадкодавцем, у зв`язку з чим він не може оформити спадщину на своє ім`я та змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Ухвалою судді від 01 квітня 2024 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Від позивача надійшла заява, згідно якої він заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та слухати справу в його відсутності. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області 19 травня 2023 року, про що складено відповідний актовий запис № 44. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS] , який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину серії НСМ № 729700 від 14.07.1999. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини згідно ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно статті 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 цього Кодексу). Отже, спадкоємцями померлої [PERSON] є її племінники, сторони у справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджується копіями свідоцтв про народження, укладення шлюбу, одруження та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, шлюбу, які містяться в матеріалах справи. Згідно повідомлення Чугуївської держнотконтори Харківської області за № 597/01-16 від 16.04.2024, після смерті [PERSON] , в термін, передбачений ст.1270 ЦК України (шість місяців), із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не зверталися, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог статті 1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виявлено заведення спадкової справи приватним нотаріусом Чугуївського РНО Алексик Т.В. Постановою приватного нотаріуса Чугуївського РНО Харківської області Алексик Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 367/02-31 від 19.12.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю родинного зв`язку зі спадкодавцем, так як з поданих документів вбачаються розбіжності в році народження спадкодавиці. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач [PERSON] прийняв спадщину фактично, тим що вступив в управління та користування спадковим майном та не заявив про відмову від спадщини. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Таким чином, позивач [PERSON] після смерті спадкодавця є спадкоємцем частини будинку [ADDRESS] , який прийняв спадщину фактично та протягом строку, передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. Із змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. На підставі викладеного,

Outcome: approved