Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

02 січня 2024 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Новосанжарський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(надалі також третя особа, Новосанжарський ВДВС), в якій просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 68178 грн 75 коп. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 січня 2024 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19). Аргументи учасників справи В обґрунтування позову [PERSON] зазначено, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2016 року у справі № 542/1131/16-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказано, що на підставі даного рішення видано виконавчий лист, який направлено до Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де було відкрито виконавче провадження № 62090801. [PERSON] зазначено, що незважаючи на процесуальні заходи, які були вжиті державним виконавцем на виконання рішення суду, зокрема: накладення штрафів, обмеження у праві користування транспортним засобом, заборона виїзду за кордон, арешт рахунків, відповідач продовжує безвідповідально ставитися до сплати аліментів, внаслідок цього у нього утворилась заборгованість, яка станом на 01 грудня 2023 року складає 68178 грн 75 коп. Ізогляду на викладене, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини відповідно до частини 1 статті 196 СК України, оскільки, [PERSON] неналежно виконує зобов`язання зі сплати аліментів. Враховуючи зміст частини 1 статті 196 СК України, позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі, не більшому 100% заборгованості, а саме у розмірі 68178 грн 75 коп. Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 60). 04 квітня 2024 року [PERSON] надала до суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, в якій також підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити (а.с. 61). Відповідач у судове засідання 09 квітня 2024 року не з`явився. Судова повістка, яка направлялась на зареєстровану адресу відповідача ( [ADDRESS] ) повернулась до суду із відміткою поштового відділення від 19 березня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 69-71). Згідно з пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси. Оскільки з огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, суд приходить до висновку про те, що такий відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Крім того, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 08 січня 2024 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом із судовою повісткою про проведення судового засідання, також направлялися на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення від13 січня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 23-26). Відповідно до положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду від 08 січня 2024 року є врученою відповідачу. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, та зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Новосанжарський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не забезпечив явку свого уповноваженого представника, хоча про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином (а.с. 59), про причини неявки не повідомляла, клопотань про відкладення судового засідання від неї не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, зважаючи на подану до суду позивачем заяву, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 21 березня 2015 року серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 267 (а.с. 3). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00036128383 вбачається, що внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO] [PERSON] змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « [PERSON] » (а.с. 64). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2016 року у справі № 542/1131/16-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення, зокрема, аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 66). 12 грудня 2017 року Новосанжарський районний суд Полтавської області своїм рішення розірвав шлюб між [PERSON] та [PERSON] , залишивши позивачці після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » (а.с. 67-68). З матеріалів справи вбачається, що спільна донька сторін - [PERSON] - перебуває на утриманні матері, відповідач не сплачує у повному обсязі аліменти, які призначені судовим рішенням. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2020 № 62090801 вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 542/1131/16-ц від 04.11.2016 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 серпня 2016 року і до повноліття дитини (а.с. 65). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 6209080, виданого Новосанжарським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів за період із травня 2022 року по листопад 2023 року включно становить 68178 грн 75 коп. (а.с. 4). Постановою про арешт майна боржника від 02 грудня 2020 року, державним виконавцем Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Задорожнім С.Ю. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] (а.с. 13). Крім того, постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межу України від 20 жовтня 2022 року, старшим державним виконавцем Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Задорожнім С.Ю. встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі відповідно до виконавчого листа №542/1131/16-ц, виданого 04 листопада 2016 року (а.с. 10). 20 жовтня 2022 року постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20 жовтня 2022 року, старшим державним виконавцем Новосанжарського відділу державної виконавчої служби У Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Задорожнім С.Ю. встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі відповідно до виконавчого листа №542/1131/16-ц, виданого 04листопада 2016 року (а.с. 11). Постановою про накладення штрафу від 14 вересня 2023 року, начальником відділу Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожнім С.Ю. за невиконання рішення суду накладено на боржника [PERSON] штраф на користь [PERSON] у розмірі 11454 грн 60 коп. (а.с. 12). Постановою про арешт коштів боржника від 14 вересня 2023 року начальником відділу Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожнім С.Ю. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та / або звернення, стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконався, витрат виконавчого провадження, штрафів 57273 грн (а.с. 9). Позивачем [PERSON] на підставі частини 1 статті 196 СК України здійснено розрахунок неустойки (пені) на заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період із травня 2022 року по листопад 2023 року включно, яка за її підрахунками складає 203719 грн 44 коп. Враховуючи обмеження щодо розміру пені, які визначені частиною 1 статті 196 СК України, зважаючи на суму боргу зі сплати аліментів, яка дорівнює 68178 грн 75 коп., позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 68178 грн 75 коп. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. За правилами частин 1, 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Законодавством передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов`язання із сплати аліментів (стаття 196 СК України). Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 справа № 333/6020/16-ц наведено висновок щодо обрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів: пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Суд зазначає,\~що [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] . Відповідачем даного факту не спростовано. Враховуючи, що відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки у вказаний період, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість за період з травня 2022 року по листопад 2023 року у розмірі 68178 грн 75 коп., позивач має право на стягнення неустойки. При цьому суд враховує, що відповідачем не доведено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини. У разі, якщо місячний платіж не сплачено, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Відповідно до наявного у позові розрахунку позивача, розмір пені за прострочення сплати аліментів станом на листопад 2023 року, за період з травня 2022 року по листопад 2023 року, становить 203719 грн 44 коп. (а.с. 2). Позивач погоджується, що граничний розмір пені не може перевищувати 100% від основної заборгованості, і вважає можливим зменшити вказаний розмір пені до суми 68178 грн 75 коп. Зважаючи на\~те,\~що розмір\~обрахованої пені\~перевищує 100\~відсотків заборгованості\~по сплаті\~аліментів у\~період із\~травня 2022\~року по\~листопада 2023\~року і\~складає 203719\~грн44 коп., суд з урахуванням проведеного розрахунку, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині стягнення пені у розмірі, який не перевищує розміру заборгованості зі сплати аліментів. Оскільки розмір такої заборгованості з травня 2022 року по листопад 2023 року складає 68178 грн 75 коп., то сума неустойки, яка може бути стягнута з відповідача, дорівнює 68178 грн 75 коп. Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем надано до суду належні та допустимі докази на обґрунтування позовних вимог, які підтверджують обов`язок відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини. Також, позивачем надані докази про наявність заборгованості зі сплати аліментів, на підставі чого нарахована вищезазначена пеня. Відповідач не спростував своїх дій по несплаті аліментів, відзиву на позовну заяву не надав, не навів обставин щодо відсутності вини щодо несплати аліментів, та не надав заперечень з приводу наданого позивачем розрахунку пені. З урахуванням викладеного, відповідно до вимог частини 1 статті 196 СК України, якою визначено, що розмір пені, що може бути стягнутий за рішенням суду, не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості, а тому заявлений позивачем до стягнення розмір пені, слід задовольнити повністю, саме в межах суми заборгованості по аліментам за період з травня 2022 року по листопад 2023 року в сукупному розмірі 68178 грн 75 коп. Розподіл судових витрат Позивачка від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі статей 180-184, 196 СК України,

Outcome: approved