Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що від цивільного шлюбу з відповідачем [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає з нею, своєю матір`ю, та перебуває на її утриманні. Відповідач, маючи можливість утримувати дитину, не виконує своїх обов`язків, не надає матеріальної допомоги на сина, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. Крім того, згідно медичних документів дитина має статус дитини з інвалідністю, потребує постійного стороннього нагляду, вона є його опікуном, доглядає за ним та не має можливості працювати. Відтак, вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на її утримання як такої, з якою разом проживає дитина з інвалідністю, що потребує стороннього догляду та якою вона опікується, тому просить стягнути на її утримання 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю і опікування нею. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином, у заяві просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач надав відзив на позов, у якому зазначив, що він має на своєму утриманні неповнолітню дитину сина [PERSON] , 13. 01. 2022 р. народження, а тому згоден платити аліменти на утримання сина [PERSON] 1/3 частку заробітку (доходу). Що стосується стягнення аліментів на утримання позивачки, то вони з нею у зареєстрованому шлюбі не перебували, тому положення ст. 88 СК України застосовані бути не можуть, крім того, в даний час він не працює і сплачувати аліменти на позивача змоги не має. В судовому засіданні представник відповідача підтримала позицію [PERSON] та вказала, що дитина, на яку стягуються аліменти, є інвалідом дитинства, але медичні висновки про необхідність постійного догляду за нею на цій підставі відсутні. Дитина, яка віком не досягла одного року, в усякому разі потребує постійного догляду за нею в силу свого віку, а не в силу захворювання. Тому просить задовольнити позов частково, стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку відповідача, у задоволенні позовних вимоги про стягнення аліментів на позивачку відмовити. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Баришівським районним відділом ДРАЦС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] вказала на те, що дитина проживає разом з нею у м. Березань Київської області, що підтверджено актом обстеження житлово побутових умов від 16. 01. 2024 року, батько дитини [PERSON] з ними не мешкає, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. На цій підставі позивачка просить стягнути з відповідача як батька дитини аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. Заперечуючи проти розміру аліментів, відповідач надав копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] і вказав на те, що останній також перебуває на його утриманні, а тому розмір аліментів, які стягуються на [PERSON] , не може перевищувати 1/3 частку заробітку. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;) інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив, що [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на даний час не працевлаштований, заробітку не має, отже його позиція щодо зменшення відсотка стягуваних з нього аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 частки на 1/3 частку заслуговує на увагу. Позивачка не надала доказів того, що відповідач має таке матеріальне становище, яке дозволяє сплачувати кожній дитині по 1/4 частці. Крім того, позиція відповідача узгоджується з положеннями ч.5 ст. 183 СК України, яка передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, - в частині розміру аліментів на двох дітей. Позивачка у позовній заяві просить також стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання як такої, з якою разом проживає дитина з інвалідністю, що потребує стороннього догляду та якою вона опікується, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю і опікування нею. При цьому посилається на те, що [PERSON] , 24. 05. 2023 року є дитиною інвалідом, на підтвердження чого надала копію посвідчення УПСЗН, згідно якої їй призначена державна соціальна допомога. Розглянувши ці вимоги, суд приходить до наступних висновків. Згідно положень ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частина 2 ст. 91 цього ж Кодексу передбачає, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, згідно вимог законодавства право на утримання позивачка має за дві умови: якщо дитина є інвалідом, і саме з цих підстав потребує постійного догляду та опіки, і того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Проте [PERSON] не надала медичних висновків того, що дитина потребує постійного нагляду в силу захворювання, а не в силу свого віку, оскільки дитина, якій не виповнилося навіть одного року вочевидь не може обходитись без постійного догляду та опіки батьків. За таких обставин суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки на весь час проживання з нею дитини інваліда не обгрунтовані, наразі пред"явлені передчасно, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: partial