Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

В позові йдеться про те, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту, складеного 12 листопада 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Гончар Т.М., позивач є спадкоємцем відносно своєї матері. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок позивач звернулася до нотаріуса, однак приватний нотаріус Гончар Т. М., яка завела спадкову справу, своїм листом від 28.12.2021р., повідомила, що йому відмовлено у оформленні такої через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, у зв`язку з чим право власності на нього не було зареєстроване. Зі складеного померлою [PERSON] заповіту, вбачається, що все належне їй майно, і все те, що буде належати їй на день смерті за законом і на що матиме право, заповіла своєму сину [PERSON] 18 жовтня 2017 року позивач поштою направив заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Великоберезнянського районного округу Гончар Т.М.. Після чого, було заведено спадкову справу. Таким чином позивач прийняв спадщину однак не зміг оформити свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу Гончар Т. М., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок. Слід вказати, що у спірному будинку проживає жінка померлого брата позивача [PERSON] . Інших жильців у цьому будинку не має. Позивач, зазначає, що немає жодних претензій до неї та не буде вчиняти жодних заходів по її виселенню з будинку. Також, в позивача є брат в с. Дубриничі, який заяви, про прийняття спадщини не подавав, а тому пропустив строк на прийняття спадщини і ніколи на таку не претендував. Також у померлого брата позивача на момент його смерті у 2014 році було двоє повнолітніх дітей, [PERSON] 1975р.н та [PERSON] 1982 р.н., які з батьком на день смерті не проживали, оскільки [PERSON] у 2008 році уклав шлюб із [PERSON] та почав після укладення шлюбу проживати у неї за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] вийшла заміж взявши прізвище [PERSON] та виїхала ще до смерті батька на проживання до Чехії. Дана інформація не заперечується сторонами, а тому не потребує додаткового доказування. Однак спадкоємці могли вчиняти заходи на прийняття спадщини, що вказує на можливі права їх як спадкоємців, які слід встановити, що є підставою залучення їх у якості відповідачів. З метою встановлення можливих законних прав та інтересів вказаних осіб позивач залучає їх до справи. 05.02.2024 представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в які він зокрема зазначає, що просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 7/8 часток житлового будинку загальною площею 62,3 м. кв. (житлова площа 37,3 м.кв.) з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , за спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Колотуха І.О. подав в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі. Також зазначив, що уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив такі задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] , також в судове засідання не з`явилася, однак їх представник [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, уточненні позовні вимоги не заперечує. Також у своїй заяві зазначає, що в будинку 242 в с. Стане зареєстровані інші особи, які мають право на обов`язкову частку. Щодо розміру обов`язкової частки спадщини, яка належить для передачі у власність [PERSON] то вона визнана описових частинах постанов Закарпатського апеляційного суду у справах № 298/312/18 від 22.01.2019 р., та у справі № 298/154/19 у розмірі 1/8 частини, оскільки за спадкодавцем на момент складання нею заповіту на користь позивача рахувалось 7/8 частини у власності на будинок, саме в такій частині не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача Ставненської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак сільський голова [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу без їхньої участі. Інші відповідачі будучи належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, відзиву на позов та жодних клопотань не подали. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до виданого виконавчим комітетом Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 квітня 2017 року, вбачається що мати позивача [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Зі складеного померлою [PERSON] заповіту від 12 листопада 2017 року посвідченим державним нотаріусом Великоберезнянської державної нотаріальної контори Гончар Т.М., зареєстрованим в реєстрі за №2178, згідно з яким заповіла що все належне їй майно, і все те, що буде належати їй на день смерті за законом і на що матиме право, заповіла своєму сину [PERSON] , 1961 року народження. Також встановлено, що згідно довідки Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області №41 від 14 лютого 2018 року, за даними погосподарської книги № 5 за 2015-2020 року, головою дворогосподарства за адресою [ADDRESS] була [PERSON] , яка померла [INFO] . З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 30 серпня 1961 року вбачається, що в графі «мати» вказана [PERSON] . З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок та зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , виданого КП «Великоберезнянське РБТІ» від 15.02.2018 р. № 6125 значиться замовником документації [PERSON] (померла). Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного державного нотаріального округу Гончар Т.М. від 28.12.2021 року № 68/02-14, позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок, не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок у [PERSON] (померлої) не виникло . Позивачка має право в порядку спадкування за заповітом після смерті матері на ідеальну 7/8 частки в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дані обставини сторонами не оспорюються. В свою чергу питання належності відповідачу [PERSON] обов`язкової 1/8 частки у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] не є предметом даного позову, зустрічного позову не подано. Однак, [PERSON] має право з даного приводу звернутись до суду з окремою позовною заявою. Як роз`яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачкою слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved