Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому державного акту на право власності на земельну ділянку та рішення Турійської селищної ради Волинської області. Мотивуючи свої вимоги, заявник вказує, що він є власником земельних ділянок площею 2,7675 га, розташованої на території Перевалівської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області та площею 2,0000 га, розташованої на території Турійської селищної ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області. Зазначає, що власність на земельну ділянку загальною площею 2,7675 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 092446, виданого Турійською районною державною адміністрацією Волинської області 28 грудня 2005 року на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації Волинської області від 01 березня 2004 року № 67. Право власності на іншу земельну ділянку загальною площею 2,0000 га підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 260239219 від 07 червня 2021 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2378375007255. При оформленні нового паспорта громадянина України виявив, що протягом життя користувався документом, який посвідчує його особу, який містить помилку в написанні його даних. Зокрема, замість вірного « [PERSON] » невірно вказано « [PERSON] ». Крім того, усі документи, які були оформлені за старим паспортом також містять помилку. Під час заміни старого паспорта на новий подав до органу, який видає такі документи, своє свідоцтво про народження, на підставі якого було видано новий паспорт громадянина України з достовірними даними на ім`я [PERSON] . На даний час планує розпорядитися належним йому майном, однак через розбіжність паспортних даних із документами, які видавалися на основі старого паспорта з помилкою, позбавлений такої можливості, а тому єдиним способом захисту його прав є встановлення факту належності заявнику правовстановлюючих документів. Ухвалою судді від 18 березня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження. Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося. Заявник [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, 19 березня 2024 року подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх. Представник заінтересованої особи Турійської селищної ради про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, 26 березня 2024 року подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Відповідно до частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту шостого частини першої, частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 30 березня 2023 року органом 0717 видано паспорт громадянина України номер [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Згідно витягу з реєстру Турійської територіальної громади № 2023/002996375 від 14 квітня 2023 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). 14 січня 1998 року Старовижівським РВ УМВС України у Волинській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Турійської селищної ради № 323 від 25 серпня 2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 20, виданого 20 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12). З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 092446, виданого Турійською районною державною адміністрацією Волинської області 28 грудня 2005 року на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністратиції Волинської області від 01 березня 2004 року № 67, яка розташована на території Перевалівської сільської ради Турійського району Волинської області, вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові власника земельної ділянки площею 2,7675 вказано [PERSON] , який проживає в селі Торговище (а. с. 15). Однак, у зазначеному правовстановлюючому документі допущено описку в частині написання по батькові власника державного акту, та замість вірного « [PERSON] » вказано не вірно « [PERSON] ». Така помилка перешкоджає заявнику належним чином оформити свої спадкові права. Узагальнюючи вищенаведене, в суду є достатньо підстав вважати, що зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку дійсно належить заявнику, вірні паспортні дані якого - [PERSON] . В позасудовому порядку виправити цю помилку неможливо, оскільки згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року на території України державні акти на земельні ділянки не видаються, державну реєстрацію прав на земельні ділянки здійснює орган державної реєстрації прав. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було передбачено, що у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. З 01 січня 2013 року замість державного акту власник земельної ділянки отримує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі й на права, які виникли до 01 січня 2013 року, оскільки повноваження Держкомзему в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припинені. Відтак, виправлення орфографічних або технічних помилок у виданому державному акті можливо лише шляхом звернення землевласника (землекористувача) за захистом своїх прав та інтересів до суду. Разом з тим, відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог [PERSON] в частині встановлення факту належності йому рішення Турійської селищної ради Волинської області від 21 жовтня 2020 року № 133/24 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Турійської селищної ради», оскільки згідно постанови Верховного Суду від 09 грудня 2020 року в справі № 617/763/16-ц, рішення сесії щодо відведення земельної ділянки у власність, не є правовстановлюючим документом та не є доказом наявності у позивача права власності на спірну земельну ділянку, а є лише підставою для видачі правовстановлюючого документа. Відповідно до пункту першого Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності Державного акта на право власності на земельну ділянку. Факт того, що Державний акт на право власності на землю серії серії ВЛ № 092446, виданого Турійською районною державною адміністрацією Волинської області 28 грудня 2005 року на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністратиції Волинської області від 01 березня 2004 року № 67 належить саме заявнику, підтверджується тією обставиною, що прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] в паспорті громадянина України та витязі з реєстру Турійської територіальної громади № 2023/002996375 від 14 квітня 2023 року, співпадають із зареєстрованим місцем проживання та місцем розташування земельної ділянки, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . За таких обставин, враховуючи, що встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів необхідне для здійснення заявником своїх прав, зважаючи, що розбіжності в написанні по батькові заявника у державному акті на право власності на земельну ділянку і його паспорті унеможливлюють використання заявником цього документа в подальшому, беручи до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести такий факт, суд вважає за можливе задовольнити заяву частково. Відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial