Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

11.05.2023 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 11.04.2000 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 23.05.2018 року шлюб між ними було розірвано. Після розлучення діти залишилися проживати разом з позивачкою. Судовим наказом від 12.12.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей у розмирі 1/3 частини всіх заробітків відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісяця починаючи з 18.10.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття. Однак відповідач навмисне ухиляється від сплати аліментів, працює нелегально, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Внаслідок цього на 01.05.2023 р. року за ним утворилася заборгованість з виплати аліментів в сумі 217 260,67 грн., що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку пені, наданого в позовній заяві, сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2019 року по 30 квітня 2023 року складає 1\~674 550,45 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь дану неустойку за прострочення сплати аліментів. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.06.2023 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.13-14). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.28-29). 11.04.2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.35). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою про виклик на 11.04.2024 року, який не вручений у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.33). Крім того, відповідач був повідомлений про розгляд справи оголошенням на сайті Судова влада (а.с.31). Від Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) 12.02.2024 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника (а.с.34). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Справу розглянуто заочно у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 36,37). Згідно судового наказу, виданого 17.12.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі № 182/7937/18 (провадження №2-н/0182/406/2018) з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь матері [PERSON] , починаючи з 18.10.2018 року і до повноліття дітей (а.с. 6). Відповідач допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів проведеним старшим державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кутовою Т.В., згідно якого станом на 01.03.2023 року загальна заборгованість [PERSON] по аліментам по судовому наказу №182/7937/18 (провадження № 2/0182/406/2018), виданого 17.12.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, становить 217 260,67 грн. (а.с. 7). Таким чином, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів в розмірі 217 260,67 грн. станом на 01.03.2023 року. Належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76 ЦПК України, що заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача або внаслідок незалежних від нього обставин матеріали справи не містять. Позивач просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2019 року по 30.04.2023 року в розмірі 1\~674\~550,45 грн. у відповідності до наданого нею розрахунку. Згідно з ч. 3\~ст.195СКУкраїни розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 1ст.196СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача норми, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. У ст.196\~СК\~України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196\~СК\~України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі №372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір неустойки (пені) за період з квітня 2019 року по 30.04.2023 року розрахований відповідно діючих норм законодавства та складає 1\~674\~550,45 грн. Однак у відповідності до ч.ч.1,2 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки сума заборгованості по аліментам складає 217\~260, 67 грн., а розрахована позивачем пеня значно перевищує розмір заборгованості, то з урахуванням вимог статті 196 СК України з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несплату аліментів в розмірі 100% заборгованості, що складає суму 217\~260, 67 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають частковому задоволенню. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: partial