Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позов обґрунтовує тим, що з 18.04.2023 перебуває у шлюбі із відповідачкою. Він з відповідачкою не довго жив як сім`я, оскільки служив в ЗСУ. Після демобілізації спільно не проживають, так як не зійшлися характерами, часто виникають сварки. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав заяву від 18.04.2024 про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка у заяві від 18.04.2024 позов визнала, справу просить розглянути без її участі, та залишити за нею прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. 18 квітня 2023 року Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 137, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.07.2023 серії [NUMBER] . Як передбачено ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Згідно із ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, а їх шлюб існує лише формально. Між ними відсутні усталені відносини притаманні подружжю і сім`ї. Ці обставини сторонами визнаються. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову відповідачкою, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Оцінивши встановлені судом обставини справи, зважаючи на конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки на підставі шлюбу сім`ї вони не створили, а подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved