Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому вказує, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 17.09.2019 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, також з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Чутівським районним ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження [NUMBER] та звернено стягнення на заробітну плату та інші доходи [PERSON] У 2021 році відповідач переїхала та постійно проживає у м. Зміїв Харківської області, працює прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова. З листопада 2023 року їхній спільний син [PERSON] проживає з батьком та знаходиться на повному його забезпеченні, який самостійно виховує і утримує дитину. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім того, залишає у себе аліменти, які стягуються з позивача на дитину. Просить припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі, 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути витрати на професійну правову допомогу. 07.03.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач у встановлений ухвалою суду строк, відзиву на позовну заяву не подав. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). 17.09.2019 року рішенням Чутівського районного суду Полтавської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Чутівським районним ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження [NUMBER], згідно якого проводиться стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач з 2021 року проживає у м. Зміїв Харківської області, працює прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова. З листопада 2023 року їхній спільний син [PERSON] проживає з батьком (позивачем) та знаходиться на повному його забезпеченні, який самостійно виховує і утримує дитину, мати участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім того, залишає у себе аліменти, які стягуються з позивача на дитину. Відповідно до приписів ч.3 ст.160 СК України, дитиною [PERSON] самостійно визначено місце проживання разом із батьком [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] , де він мешкає зі своїм батьком [PERSON] з листопада 2023 року. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною 3 статті 160 СК України визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Як було встановлено в ході судового розгляду та фактично не оспорювалося учасниками процесу, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком - [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 01.03.2024 року за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання в будинку задовільні, дотримано санітарно-гігієнічні норми, будинок забезпечений газо, електро та водопостачанням. Для дитини є окрема вмебльована кімната, достатнього сезонного одягу та взуття, мобільний телефон, ноутбук. Стосунки в сім`ї доброзичливі, родинні. Між [PERSON] та співмешканкою батька та її сином склалися доброзичливі стосунки. Відповідно до довідки Войнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 01-23/20 від 27.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] навчається у 8 класі Войнівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області з 06.11.2023 року по даний час. Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає з батьком позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 17.09.2019 року. Враховуючи вищевикладені обставини, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 04 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України необхідною умовою розподілу витрат на адвоката є надання доказів, які підтверджують їх здійснення. Крім того, враховуючи висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03 жовтня 2019 року стосовно того, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, а отже стягненню з відповідача підлягають судові витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 гривень, що підтверджується договором №21/02/24 про надання правової допомоги від 21.02.2024 року, актом приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №21/02/24 від 21.02.2024 року та квитанцією від 17.03.2024 року про прийняття адвокатом Белей В.М. від [PERSON] гонорару в сумі 2000,00 грн. за надання правової допомоги за договором №21/02/2024 від 21.02.2024 року. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2422,40 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. за подання позовної заяви до суду та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved