Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Свою заяву мотивує тим, що з 01.10.1983 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, сторони не ведуть спільного господарства та проживають окремо один від одного, майнового спору не мають, у зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб. Позивач зазначає, що подальше подружнє життя та збереження сімейних стосунків з відповідачем не можливе, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подала, копіїю ухвали суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, отримала 26.03.2024 року, про що свідчить зворотнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 25). Заяв чи клопотань щодо розгляду справи від відповідача не надходило. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.10.1983 у Козачолопанській селищній раді Дергачівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №102 (а.с. 29). Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач вказує, що майнового спору не має, та просить розірвати шлюб. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб має бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо розподілу судових витрат. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок, сплачених під час подачі позовної заяви в електронному виді через підсистему ЄСІТС - Електронний Суд. На підставі викладеного та

Outcome: approved