Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та дружину до досягнення донькою трьох років. Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] із [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі із 03.01 2023, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07.12.2023 розірвано. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Донька повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, не дає коштів на харчування, одяг, підгузки і інші життєво необхідні речі. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Окрім цього, відповідач жодних коштів їй не дає на її утримання, тому вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки не може працювати з маленькою дитиною. Відповідач офіційно працює охоронцем в супермаркеті АТБ, отримує гідну заробітну плату і може допомагати їй фінансово. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву ( № 17262/24-вх. від 25.03.2024) згідно якої позов підтримала у межах доводів позовної заяви, просила позов задовольнити. Справу розглянути без її участі. Крім того вказала, що доводи відповідача про фінансову неможливість сплачувати аліменти на дитину та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у визначеному судом розмірі є безпідставними, оскільки з доданої до Відзиву довідки про доходи вбачається, що Відповідач при мінімальній заробітній платі 6700 гривень отримував заробітну плату в розмірі 20 000 грн., що є значно більше середньої заробітної плати по місцевості. Отже, на сьогоднішній день його заробітна плата збільшилася. В той час як вона, доглядаючи на дитиною, змушена проживати на 860 грн., яких не вистачає навіть на один похід до аптеки. Представник відповідача адвокат Нікольченко Б.Б., який діє згідно ордеру серія ВК №1019985 від 08.02.2024 р., в судовому засіданні позов визнав частково, підтримав поданий до суду відзив на позовну заяву, не заперечив проти задоволення позову частково. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що позовні вимоги визнає частково, а саме вимогу про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] [INFO] , починаючи стягнення із моменту звернення до суду і до досягнення донькою повноліття. Позовну вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , дружини у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою трьох років позивач не визнає. Позивачем не надано доказів того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу позивачу попри те, що обов`язок по доведенню зазначеної обставини покладений саме на позивача. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення такої позовної вимоги у зв`язку з її недоведеністю. Так, відповідач, як і позивач є внутрішньо переміщеною особою (довідка №5612-5002479279 від 03.01.2023). Як видно з довідки, зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] . При цьому фактичним місцем проживання відповідача було [ADDRESS] , де також проживає і позивач з дитиною. В свою чергу, у зв`язку з розірванням шлюбу укладеного між позивачем і відповідачем, останній змушений залишити фактичне місце проживання і змушений винаймати житло. При цьому, єдиним джерелом доходу відповідача є робота на посаді молодшого приймальника товарів у підрозділі маг Продукти 1340 ТОВ «АТБ - Маркет». Згідно довідки №792/С/ВНЗП від 06.02.2024, убачається, що відповідач працює з листопада 2023 року, і розмір його доходу за листопад - грудень 2023 року склав 29 338,88 грн. Таким чином, з урахуванням його обов`язку зі сплати аліментів на дитину, оплати за найм житла, у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини з якою проживає дитина. Ухвалою суду від 22.12.2023 р. прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , із 03.01.2023 р. перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07.12.2023року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису № 1771 зареєстрований 07.10.2022 р. Рівненським відділом ДРАЦС у Рівннському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) . Згідно довідок від 22.11.2022 р. №№ 5612-5002340528, 5612-5002340601 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] мають зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Також встановлено, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки №5612-5002479279 від 03.01.2023 . Як вбачається з довідки, зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] , фактичним місцем проживання відповідача вказано [ADDRESS] . Доказів на підтвердження того, що відповідач орендує житло, та несе витрати на його оренду суду не надано. Згідно довідки №792/С/ВНЗП від 06.02.2024, вбачається, що відповідач працює на посаді молодшого приймальника товарів у підрозділі маг. Продукти 1340 ТОВ «АТБ - Маркет» з листопада 2023 року, і розмір його доходу за листопад - грудень 2023 року склав 29 338,88 грн. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2) Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6) Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1- 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.12.2023 до повноліття дитини, визнаючи такий розмір аліментів справедливим та розумним. Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 14.12.2023 по 14.01.2024 - допустити до негайного виконання. Згідно частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд прийшов до висновку, що у зв`язку з тим, що позивачка має малолітню дитину, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, не має можливості одночасно працювати та здійснювати належний догляд за дитиною, відтак має право на утримання за рахунок чоловіка . За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення коштів на утримання дружини підлягає до задоволення частково, та стягнення на її утримання з відповідача аліменти в розмірі 1/10 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.12.2023 до досягнення донькою Євою трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 2422,40 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 84, 180, 182, 191 СК України,

Outcome: partial