Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього нараховані за період з 14 грудня 2020 року по 14 грудня 2023 року відповідно до ст. 625 ЦК України на суму простроченої заборгованості за грошовим зобов`язанням підтверджену рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі №2-487/11 від 29.03.2011 року, 3% річних у розмірі 1855,17 доларів США та судовий збір в розмірі 2684 гривні 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 04 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11368278000. 29 березня 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №2-487/11, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №11368278000 від 04 липня 2008 року в розмірі 20595,03 доларів США та судову витрати. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулась заміна кредитора у зобов`язання шляхом відступлення ПАТ «УкрСиббанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11368278000 від 04 липня 2008 року. 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія розвитку» укладено Договір про відступлення прав вимоги №1370/К відповідно до якого відбулась заміна кредитора у зобов`язання шляхом відступлення банком на користь ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11368278000 від 04 липня 2008 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №2-487/11 від 29.03.2011 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Станом на дату подання позовної заяви, рішення Голосіївського районного суду м. Києва по справі №2-487/11 від 29.03.2011 року відповідачем не виконано, заборгованість не сплачена, що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Надав до суду заяву з проханням розглянути справу у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, 04 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11368278000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 17188 доларів США, що дорівнює еквіваленту 83358,36 гривень за курсом НБУ на день укладення договору строком з 04 липня 2008 року по 06 липня 2015 року. 29 березня 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №2-487/11, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №11368278000 від 04 липня 2008 року в розмірі 20595,03 доларів США та судову витрати. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулась заміна кредитора у зобов`язання шляхом відступлення ПАТ «УкрСиббанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11368278000 від 04 липня 2008 року. 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія розвитку» укладено Договір про відступлення прав вимоги №1369/К відповідно до якого відбулась заміна кредитора у зобов`язання шляхом відступлення банком на користь ТОВ «Фінансова компанія розвитку» прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11368278000 від 04 липня 2008 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №2-487/11 від 29.03.2011 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Представником позивача надано суду розрахунок 3% річних, відповідно до якого 3% річних складають 1855,17 доларів США, що рахувались за формулою Q=(С*3%*Д)/366 (за період з 14.12.2020 по 31.12.2020) та Q=(С*3%*Д)/365 (за період з 01.01.2021 по 14.12.2023), де : Q сума, що складає 3% річних за весь час прострочення, С сума основної заборгованості згідно судового рішення, що складає 302247 гривень 38 копійок, Д кількість днів прострочення виплати. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Частини 1, 2 статті 612 ЦК України регламентують, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року в справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц та постанові від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц). Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі №2-487/11 від 29.03.2011 року задоволені вимоги саме в частині стягнення грошових коштів, що є моментом виникненням грошових зобов`язань за судовим рішенням. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно не виконав дане рішення суду, то є всі підстави для стягнення з нього інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові №759/4755/19 від 28 вересня 2021 року, заборгованість за кредитним договором захищена у судовому (примусовому) порядку, а факт того, що кредитором пропущено строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання не має правового значення у вирішенні питання про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Щодо стягнення боргу в іноземній валюті, то висновки про можливість такого стягнення містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, відповідач [PERSON] не подав до суду жодного доказу на підтвердження того, що він виконав грошове зобов`язання. Суд приймає та визнає розрахунок 3% річних, наданий позивачем за вірний, а суми зазначені в ньому такими, що підлягають стягненню. Таким, чином враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача за прострочку виконання рішення 3% річних в розмірі 1855,17 доларів США є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved