Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

12 грудня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з грудня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2017 року по серпень 2023 року проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. За цей період вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно купували продукти харчування, піклувалися один про одного. Реєструвати шлюб не вважали за потрібне, оскільки їх все влаштовувало. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , батьком якої є відповідач. Згодом із за постійних непорозумінь, що неодноразово виникали між ними позивачка перебувала у дуже важких моральних для неї відносинах і спільне життя з відповідачем не склалось, в тому числі і подружнє. З серпня 2023 року не підтримує стосунків з відповідачем, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а також мають окремий бюджет. Малолітня донька проживає разом з позивачкою. Усі обов`язки щодо матеріального утримання та виховання доньки несе самостійно. Відповідач не цікавиться долею своєю доньки, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків в частині матеріального утримання доньки, отримані кошти від заробітку використовує для задоволення власних потреб, вважаючи, що утримання та виховання доньки, то є особистий клопіт позивачки. Відповідач працює в Дитячо юнацькій спортивній школі « Стрімкий м`яч», м. Київ з грудня 2017 року на посаді тренера викладача з гандболу, має регулярний дохід та задовільний стан здоров`я, що дозволяє йому утримувати свою малолітню доньку, інших стягнень по виконавчим листам відповідач не має. Ухвалою суду від 01 лютого 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без виклику сторін. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що в постійних непорозуміннях і скандалах ініціатором була позивачка, вона могла вчиняти крик і галас на рівному місці і присутності малолітньої доньки, що дуже впливало на емоційний та психологічний стан дитини. Через такі відносини запропонував позивачці жити окремо та наполягав щоб донька проживала разом з ним, при цьому вказуючи на те, що будь якої фінансової допомоги від позивачки на утримання дитини не потрібно, що бачитися з донькою ніхто не буде забороняти, на що позивачка відповіла відмовою і повідомила, що незгодна проживати окремо від дитини. З моменту припинення спільного проживання з позивачкою та своєю донькою регулярно бачусь і проводжу час з дитиною, оплачую дитячий садок « [PERSON] », який відвідує донька, кожного місяця переказую на картковий рахунок позивачки кошти на утримання доньки, регулярно купляє одяг, іграшки та фрукти для доньки, коли з нею бачиться і проводить час разом. Позивач дуже часто перебуває у відрядженнях за межами України та в інших містах України та місця свого проживання і на час таких відряджень, які становлять майже половину всього часу, донька повністю перебуває на утриманні відповідача або з його матір`ю [PERSON] , [INFO] . З позивачем працюємо на одному підприємстві та маємо однаковий фінансовий дохід. Під час спільного проживання з позивачкою відповідач оформив кредит на потреби роди тини, строк якого до 2025 року, з щомісячною виплатою 7400,00 грн, який надалі виплачує сам, окремо від позивача. Також на утриманні відповідача знаходиться його мати, яка є пенсіонеркою та хворіє на цукровий діабет та є тимчасово переміщеною особою, так як через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, ракетним обстрілом було повністю зруйноване житло, в якому вона проживала в місті Харків. Відповідач вказує, що не відмовляється від утримання дитини, просить суд врахувати обставини, що мають істотне значення для справи, та вважає за можливе визначити розмірі аліментів на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00грн. У відповіді на відзив позивачка вказує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, доказів перебування на його утримання його матері [PERSON] відповідачем надано не було, згоди щодо добровільної сплати аліментів на утримання малолітньої доньки між відповідачем та позивачем укладено не було, тому в сукупності оцінених доказів, є всі підстави вважати, що відповідач спроможній надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. На сьогоднішній день мати відповідача отримує пенсію, до того ж офіційно працює та проживає у м. Харкові разом зі своєю донькою. За весь час відповідач жодної участі у придбанні одягу та ліків для доньки не приймав, а перераховані кошти у розмірі 1500,00 грн і то, не кожного місяця, зовсім не покривають потреби доньки, а саме: нормального та повноцінного харчування, одягу, ліків, відвідування спортивних секцій, тощо. Також відповідачем не надано суду жодних доказів того, що позивачка ніби то використовує отримані від відповідача кошти на власні потреби. Споживчий кредит, про який зазначає відповідач був взятий для придбання автомобіля, яким особисто користується відповідач. Фактично, даним відзивом на позов відповідач хоче уникнути відповідальності щодо матеріального утримання та забезпечення доньки і вводить суд в оману стосовно того, що добровільно виконує свої батьківські обов`язки щодо матеріального забезпечення доньки. У запереченнях наданих відповідачем останній вказує, що позивач вводить суд в оману вказуючи, що вона не знає адреси його теперішнього місця проживання, хоча неодноразово дозволяла донці перебувати з ним в помешканні, де він зараз проживає, їй надавалась адреса та фото помешкання. Також не є правдивою інформація, що він надає матеріальну допомогу дитині в місяць менше ніж прожитковий мінімум. Ним, суду були надані квитанції за сплату дитячого садочка Бджілка в місті Ірпінь та квитанції щомісячних переказів коштів на картковий рахунок [PERSON] , вони були додані до відзиву на позовну заяву, що в сумі складає не менше 3000 грн на місяць. Плюс до цих коштів коли він бачиться із донькою то повністю сплачую її розваги, відвідування закладів харчування та іграшки. Тим самим це спростовує твердження позивача, що кошти які він надає на утримання дитини в місяць, менші за прожитковий мінімум. Також твердження, що його мати [PERSON] [INFO] проживає разом із своє донькою [PERSON] , [INFO] не є дійсним, так як вони проживають окремо. Копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб [PERSON] та [PERSON] додає. Позивач не надала доказів їх спільного проживання, так як це її особисті домисли. Також його мати має діагноз Е11.72 Цукровий діабет типу 2 з ознаками інсулінової резистентності. Діагностуючі документи з підтвердженням діагнозу додає. А так як її донька не працює то фінансове утримування лягає на його плечі. Що стосується наданої інформації стосовно купівлі автомобіля, то вона теж є не правдивою, так як під час спільного проживання автомобіль використовувався не тільки ним, родиною для поїздок на відпочинок, поїздок у родинних справах, а також він використовувався і позивачем в особистих цілях. Позивач стверджує, що він не купляє одяг та іграшки дитині, тим самим в котре вводить суд в оману. Чеки за покупки іграшок, одягу та фруктів не зберігав, так як не вважав це за потрібне, але і позивач не надав доказів, що я їх не купляв, та дана позиція позивача ґрунтується виключно на її припущеннях. Враховуючі вище викладене, доводи позивача гуртуються виключно на її припущеннях є недостовірними, та не мають жодного документального підтвердження. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті\~178, статтею\~181 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 25 січня 2018 року (а.с.10). Згідно витягу з Реєстру Бучанської територіальної громади вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7,11). Відповідач працює на посаді тренера викладача з гандболу у Дитячо юнацькій спортивній школі « Стрімкій м`яч» ( а.с.12). Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. У ст. 150\~СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі не достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.1\~ст.80 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.1\~ст.183 СК України\~встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів в частці від доходу відповідача - 1/4 на утримання дитини. Враховуючи розмір позовних вимог, встановлений мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину (ч.2\~ст. 182 Сімейного кодексу України), суд, з урахуванням того, що відповідач є працездатною особою, дитина періодично проживає з батьком, чого не спростувала позивачка у відповіді на відзив, наявність у відповідача на утриманні матері пенсійного віку, яка хворіє на цукровий діабет, вважає за можливе позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини від видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. За змістом ч. 1\~ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430\~ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що рішення винесене на користь позивача та з урахуванням того, що позивач відповідно п.3 ч.1 ст. 5 до\~Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги щодо стягнення аліментів, стягує з відповідача на користь держави судові витрати за подачу позову про стягнення аліментів у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial