Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В своєму позові посилається на те, що 10.11.2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що у встановленому законом порядку компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану, було зроблено відповідний актовий запис за номером 3553 та видано свідоцтво про шлюб. Спільних дітей у них з відповідачем немає. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що після укладення шлюбу проживали разом однак після певного періоду часу почали проживати окремо. Спільне життя у позивача з відповідачем, не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить її уявленням про сім`ю. Також на цьому підґрунті між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний момент, спільне господарство ними не ведеться, шлюб набув формальних ознак, на думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її законним інтересам, які мають істотне значення. Враховуючи зазначене та беручи до уваги, що спільне проживання з відповідачем і примирення неможливе, вважала, що не має сенсу зберігати даний шлюб та просила не надавати строк на примирення. Також, позивач зазначила, що з відповідачем на даний момент спільне господарство не ведеться, разом вони не проживають, будь яких спорів у них немає, проти примирення заперечувала, вважала, що даний шлюб зберегти не можливо. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, на момент подання цього позову відсутній. Представник позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, справу розглянути зо її відсутністю. Відповідач до суду не з`явився, про час та дату повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, проте про причини неявки не повідомив, відповідних заяв чи клопотань не надавав. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 10.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що у встановленому законом порядку компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану, було зроблено відповідний актовий запис за номером 677 та видано свідоцтво про шлюб. Спільних дітей від шлюбу подружжя не має. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя між подружжям не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить уявленням позивача про сім`ю. Також на цьому підґрунті між подружжям було втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний\~момент,\~спільне господарство\~не ведеться,\~шлюб набув\~формальних ознак,\~та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме законним інтересам сторін, які мають істотне значення. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, на момент подання цього позову відсутній. У відповідності до ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.\~82\~ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1073 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved