Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №LVH9GK00000139 від 07.12.2006 року у розмірі 49 873,18 Доларів США. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 07.12.2006 між Банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №LVH9GK00000139 за умовами якого останній отримав грошові кошти у розмірі 33 120,00 дол. США, які зобов`язався повернути кредитору у визначений у договорі строк та сплатити проценти за їх користування. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між Банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладені договори поруки. Однак, відповідачами не були виконані зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 29.12.2022 року утворилась заборгованість, яка становить: 49 873,18 дол. США та складається із заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 22 673,47 дол. США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 20674,38 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 4883,71 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором за період з 05.12.2016 по 05.06.2017 у розмірі 1641,62 дол. США. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2023 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.04.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі. Розгляд справи визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження. 07.12.2023 р. представником відповідача [PERSON] - адвокатом Петренко С.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки 12.05.2021 АТ «КБ «Приватбанк» звернувся до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо вчинення виконавчого напису № 611 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , а тому з 12.05.2021, АТ КБ «Приватбанк» втратив право щодо нарахування процентів передбачених договором. Крім того, просить застосувати положення ст.261 ЦК України щодо пропуску позивачем строків звернення до суду з даним позовом. 09.01.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій останнім зазначено, що позичальник свої зобов`язання за Договором не виконав, будь-яких доказів виконання не надав , то такий Договір не може вважатись виконаним. Оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. 13.02.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача, повідомлений належним чином про розгляд справи до суду не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив ухвалити відповідне рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили. Про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Судом встановлено, що 07.12.2006 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №LVH9GK00000139, за умовами якого позивач зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 33 120,00 дол.США. Строк повернення кредиту визначено сторонами до 04.12.2006 у порядку та строки, встановлені графіком погашення кредиту та процентів. З метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору 07.12.2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № LVH9GK00000139/2, за умовами яких поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання позичальником обов`язків за кредитним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також п. 11 зазначених договорів визначено, що Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору 07.12.2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № LVH9GK00000139/1, за умовами яких поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання позичальником обов`язків за кредитним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також п. 11 зазначених договорів визначено, що Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Відповідно до змісту позовної заяви, АТ КБ "Приватбанк" взяті на себе зобов`язання за кредитним договором були виконані в повному обсязі, однак, позичальник порушив умови договору, не повернув грошові кошти у визначений договором строк, у зв`язку з цим, станом на 29.12.2022 року заборгованість за кредитом становить: 49 873,18 дол. США. Згідно розрахунку заборгованості за договором №LVH9GK00000139 від 07.12.2006, заборгованість за кредитом станом на 29.12.2022 року становить: 49 873,18 дол. США. та складається із заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 22 673,47 дол. США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 20674,38 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 4883,71 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором за період з 05.12.2016 по 05.06.2017 у розмірі 1641,62 дол. США. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через "солідарну вимогу" та "солідарний обов`язок" (ст. ст. 541-544 ЦК України). Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а вразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом. Судове рішення не може бути підставою виникнення солідарності, оскільки судовим рішенням утверджуються права осіб, а не створюються заново. Судове рішення не може створювати й солідарну відповідальність там, де вона не випливає з самого правовідношення, яке зумовило виникнення спору. Щодо застосування строків позовної давності, заявлених до застосування представником відповідача, суд дійшов такого висновку. Вимогами частин 3 та 4 ст.267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, як відповідачем в окремій заяві заявлено про відмову у позові за спливом строків давності, суд вважає за необхідно зазначити таке. За змістом пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Суд зазначає, що особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права. Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Тому враховуючи, що стороною позивача позовні вимоги частково доведені, суд відмовляє у застосуванні строку позовної давності. На підставі вищевказаних вимог законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 22 673,47 дол. США, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6987,01 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 932 дол. США, а всього стягнути 30 592,48 дол. США та відмову в задоволенні позову в іншій частині.

Outcome: partial