Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

В березні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи позов тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено два договори позики: Договір позики у письмовій формі та посвідчений нотаріально від 18.02.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом ВНМО Кривцовим Д.В. (зареєстровано в реєстрі за №110), згідно якого позикодавець [PERSON] передала позичальнику [PERSON] у позику грошові кошти готівкою в сумі 70\~000,00 (сімдесят тисяч) гривень, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві без сплати відсотків до 18.11.2022 року (пункти 1-4 Договору). Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань (пункт 10 Договору). Означений нотаріально посвідчений договір позики від 18.02.2022 року забезпечений заставою відповідно до Договору іпотеки від 18.02.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом ВНМО Кривцовим Д.В. (зареєстровано в реєстрі за N2111), за яким іпотекодавець [PERSON] передає іпотеко держателю [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики в сумі 70\~000,00 гривень квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 37.6 кв. м., житловою площею 15,9 кв.м. Договір позики у простій письмовій формі у вигляді розписки від 01.09.2023 року, написаної власноручно [PERSON] . Згідно даної розписки позичальник [PERSON] отримала від позикодавця [PERSON] у позику 225\~000,00 гривень, зобов`язуючись їх повернути у строк до 01 жовтня 2023 року. У разі прострочення позичальник [PERSON] зобов`язується повернути позику з відсотками в розмірі 2 % від суми боргу за кожен день затримки. Розписка особисто написана та підписана позичальником - [PERSON] та передана позикодавцеві - [PERSON] , яка на підтвердження умов договору також засвідчила розписку своїм підписом. Однак, у вказаний строк відповідач борг позивачу за двома договорами позики так і не повернула. Відповідач перестала виходити на зв`язок та уникає будь-яких зустрічей з позивачем. Просила суд, стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] грошові кошти в сумі 848\~500,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено два договори позики: Договір позики у письмовій формі та посвідчений нотаріально від 18.02.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом ВНМО Кривцовим Д.В. (зареєстровано в реєстрі за №110), згідно якого позикодавець [PERSON] передала позичальнику [PERSON] у позику грошові кошти готівкою в сумі 70 000,00 (сімдесят тисяч) гривень, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві без сплати відсотків до 18.11.2022 року (пункти 1-4 Договору). Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань (пункт 10 Договору) (а.с.8). Означений нотаріально посвідчений договір позики від 18.02.2022 року забезпечений заставою відповідно до Договору іпотеки від 18.02.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом ВНМО Кривцовим Д.В. (зареєстровано в реєстрі за N2111), за яким іпотекодавець [PERSON] передає іпотеко держателю [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики в сумі 70 000,00 гривень квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 37.6 кв. м., житловою площею 15,9 кв.м. (а.с.9). Договір позики у простій письмовій формі у вигляді розписки від 01.09.2023 року, написаної власноручно [PERSON] . Згідно даної розписки позичальник [PERSON] отримала від позикодавця [PERSON] у позику 225 000,00 гривень, зобов`язуючись їх повернути у строк до 01 жовтня 2023 року. У разі прострочення позичальник [PERSON] зобов`язується повернути позику з відсотками в розмірі 2 % від суми боргу за кожен день затримки. Розписка особисто написана та підписана позичальником - [PERSON] та передана позикодавцеві - [PERSON] , яка на підтвердження умов договору також засвідчила розписку своїм підписом (а.с.26). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на день розгляду даної справи борг за договорами позики відповідач не повернула, тому сума боргу підлягає стягненню з відповідачки. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню загальна сума боргу 848 500,00 грн. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Outcome: approved