Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 31.07.2017 між АТ Банк Кредит Дніпро та [PERSON] укладено кредитний договір №26255034103505, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 43\~205,00 грн., строком на 12 місяців з оплатою процентів у розмірі 48 % річних за строкову заборгованість та в розмірі 56 % річних + 100 грн. за прострочену заборгованість. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни та виконати інші зобов`язання згідно цього договору, проте, станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач не виконав умови кредитного договору №26255034103505 від 31.07.2017, сума заборгованості становить\~105\~799,05 грн., яка складається з: 43205,00 грн.\~залишок простроченого кредиту; 62934,92 залишок прострочених відсотків; 0,00 грн. залишок прострочених комісій. 29.01.2024 між ТОВ ФК Онлайн Фінанс та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого ТОВ ФК Онлайн Фінанс відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, зазначаючи, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло на підставі договору факторингу, що також підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги. Вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем не проводились, позивач також просив суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат, розмір яких складає: 2\~422,40 грн.\~сплата судового збору, 4500 грн.\~витрати на професійну правничу допомогу. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 29.02.2024 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду разом з позовною заявою клопотання з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11\~ст. 128 ЦПК України. Надавши\~ до суду відзив на позов, в якому, крім іншого просить суд про застосування по позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що що 31.07.2017 між АТ Банк Кредит Дніпро та [PERSON] укладено кредитний договір №26255034103505, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 43\~205,00 грн., строком на 12 місяців з оплатою процентів у розмірі 48 % річних за строкову заборгованість та в розмірі 56 % річних + 100 грн. за прострочену заборгованість. За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни та виконати інші зобов`язання згідно цього договору, проте, станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач не виконав умови кредитного договору №26255034103505 від 31.07.2017, сума заборгованості становить\~105\~799,05 грн., яка складається з: 43205,00 грн.\~залишок простроченого кредиту; 62934,92 залишок прострочених відсотків; 0,00 грн. залишок прострочених комісій. 29.01.2024 між ТОВ ФК Онлайн Фінанс та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого ТОВ ФК Онлайн Фінанс відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1077, ч. 1 ст.\~1084ЦКУкраїни за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до\~ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Банк виконав свої зобов`язання за договором та надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується випискою. Відповідно до змісту\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. За правилом\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до\~ст.81 ЦПК України. Нормами\~ст.77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки\~ст.81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як, встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 11.03.2024 року відповідачем було подано до суду відзив, в якому останній просив суду про застосування строків позовної даності. В якому зазначив, що кредитний договір від 31.07.2017 було укладено строком на 12 місяців, тобто з 31.07.2018 розпочався перебіг строку позовної давності у три роки, а тому, даний строк сплинув 31.07.2021, тоді, як позивач звернувся до суду лише 23.02.2024. Тому відповідач просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. З даними висновками суд погоджується у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити. Згідно з ч. 1,2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed