Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] 30.01.2024 звернулась з позовом до Городоцької міської ради Львівської області про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , як на майно колгоспного двору. Вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . Позивачка [PERSON] звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини після її смерті, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів на означений будинок. При підготовці позовної заяви до суду було встановлено, що житловий будинок\~на [ADDRESS] належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була [PERSON] , членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] . Позивачка є останнім членом колгоспного двору, інші померли, тому змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок житловий будинок на [ADDRESS] , як на майно колгоспного двору, просила позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 08.04.2024 його представник подала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 06.03.2024 міський голова подав відзив на позовну заяву, не заперечує щодо задоволення позову, просив про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~16\~ЦК\~України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ч. 4 ст.\~3\~ЗУ "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Із довідок Городоцької міської ради Львівської області № 297 від 25.09.2023 та № 29 від 22.01.2024, із копії витягів з погосподарських книг с. Побережне за 1986-1995 роки (а.с.10, 19-21) видно, що житловий будинок на [ADDRESS] належить до суспільної групи «колгоспний двір», на 15.04.1991 головою такого була [PERSON] , членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] . Як видно із повідомлення Городоцького відділу ДРАЦС у Львівському районі Львівської області ЗМУМЮ від 20.01.2024 № 17/33.5-04-05, копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.7, 22) [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] [INFO] . Оскільки житловий будинок на [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір», позивачка є останнім членом колгоспного двору і не втратила частку в майні цього двору, отже слід визнати за нею право власності на означений житловий будинок, як на майно колгоспного двору.

Outcome: approved