Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Вважає, що її право на земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 21.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] був забудівником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі рішення Воле-Висоцької сільської ради від 19.12.2008 р. № 05. Відповідно до згаданого рішення задоволено заяву [PERSON] та виділено йому земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] . На підставі даного рішення [PERSON] виготовив будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] . 06.03.2014 року [PERSON] подав повідомлення про початок виконання будівельних робіт\\про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстровано в Інспекції ДАБК у Львівській області № ЛВ 062140660470. [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,133 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Відтак судом встановлено, що [PERSON] збудував житловий будинок, однак не подав декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво, якого здійснено на підставі будівельного паспорта, як зазначає позивач через поганий стан здоров`я. Позивач [PERSON] являється сином померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . [PERSON] 09 березня 2016 року склав в користь [PERSON] заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Воле-Висоцької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 18. Оригінал заповіту знаходиться в матеріалах спадкової справи після смерті [PERSON] , яка знаходиться в Жовківській ДНК. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.10.2023 року стверджується, що [PERSON] спадщину після смерті свого батька прийняв. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. [PERSON] , звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки його батько такого права належним чином не зареєстрував. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки та господарські (присадибні) будівлі (далі - об`єкти нерухомого майна), які побудовані до 05 серпня 1992 року не потребують прийняття в експлуатацію, для оформлення права власності на такі об`єкти достатньо лише їх зареєструвати. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, збудовані до 05 серпня 1992 року, регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - «Порядок»), Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. А тому враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що позивач не має можливості у встановленому порядку у нотаріальній конторі оформити своє право власності на нерухоме майно. Саме через цю обставину він змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved