Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

20.10.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , підписаним її представником - адвокатом Ятель Є.О. на підставі електронного ордеру серії АІ №1386995 від 27.01.2023 року (а.с.37), та просить постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . При цьому позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем з листопада 2010 року по 2012 рік. За час сумісного проживання у них народилась дочка [PERSON] . З моменту розлучення та по даний час [PERSON] ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її житті, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, він самостійно зняв із себе усі батьківські обов`язки щодо дитини, ніяких відносин з нею не підтримує, вихованням не займається, ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, взагалі не інтересується її життям. Без позбавлення батька дитини батьківських прав, вона, позивач, не може вільно вирішувати питання всебічного забезпечення дочки, тому для захисту прав та інтересів дитини звертається до суду з цими позовними вимогами. Ухвалою судді від 02.11.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання (а.с.53), про що повідомлено сторони (а.с.54). В подальшому ухвалою суду від 27.02.2024 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду (а.с.93-94, 95). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача - адвокат Ятель Є.О. надав суду 26.02.2024 року заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, після закриття підготовчого провадження про причини своєї неявки та неявки позивача не повідомляв. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Представник третьої особи - в.о.начальника служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Нестеренко Т., 30.01.2024 року, 27.02.2024 року та 05.03.2024 року надсилав листи, в яких зазначив про неможливість надання відповідного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та не належність вказаної третьої особи, оскільки відповідач не проживає на території Іванківської територіальної громади. Повідомив, що [PERSON] разом з дітьми проживає на території Іванківської територіальної громади в с.Шпилі. Від першого шлюбу має малолітню дитину [PERSON], також має від іншого шлюбу ще двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] [INFO] . Донька [PERSON] постійно проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Відвідує навчальний заклад на території громади Іванківський ліцей №1 Іванківської селищної ради. Батько аліменти на утримання дитини не сплачує та матеріально не підтримує. Зі слів матері з батьком дитини [PERSON] вони не спілкуються з 2020 року, його місце перебування їй не відоме, участі у вихованні їхньої спільної дитини він не приймає взагалі. У служби є всі підстави вважати що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Просить справу розглядати без участі представника служби, позов підтримали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до норм пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 27.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві на підставі актового запису №1536 від 27.11.2010 року (а.с.8) по 03.04.2012 року, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 22.03.2012 року по справі №2-1651/2012 року з відміткою про набрання рішенням законної сили (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 06 січня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві на підставі актового запису №29 від 06.01.2011 року (а.с.10) її батьками є [PERSON] , громадянин України, відповідач по справі, та [PERSON] , громадянка України, позивач по справі, місцем народження зазначене м.Київ. У 2023 році позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з " [PERSON] " на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 квітня 2023 року Іванківським відділом державної реєстрації акті цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на підставі актового запису № 67 від 21.04.2023 року. Так, 16.07.2012 року на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києв від 02.07.2012 року по справі №2-2905/2012, був виданий виконавчий лист про стягненя з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки Ксенії, 22.12.2010 року в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 09.04.2012 року до повноліття дитини (а.с.20). Листа пред`явлено до примусового виконання до Болградського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області та відкрито виконавче провадження [NUMBER] по якому провадяться виконавчі дії (а.с.14-32). Відповідно до наданих суду розрахунків заборгованості по аліментах по цьому виконавчому провадженню, зробленого начальником Болградського ВДВС Івашинським В.І., за [PERSON] станом на 30.05.2023 року рахується заборгованість на користь [PERSON] в розмірі 172 686,25 грн. (а.с.17), тобто відповідач матеріально не забезпечую свою дочку, доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. Також судом досліджено акт обстеження умов проживання сім`ї позивача [PERSON] , відповідно до якого 17.07.2023 року працівниками служби у справах дітей було обстежено квартиру [ADDRESS] , яка складається з 3-х кімнат, у Ксенії є своя кімната, в кімнаті є всі необхідні приладдя для розвитку та виховання (а.с.12), тобто дитина проживає зі своєю матір`ю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідно до характеристики в.о.начальника ЦПЗ Бородянка [PERSON] - [PERSON] з 08 червня 2021 року розпочала свою трудову діяльність в Київській міський дирекції АТ «Укрпошта» на посаді начальника відділення зв`язку поштового супроводу мережі Бородянка, а з 13 серпня 2021 року переведена начальником відділення поштового пересувного відділення поштового зв`язку №24. За вказаний період роботи проявила себе з позитивного боку, до виконання посадових обов`язків відноситься відповідально і сумлінно (а.с.33). Також суду надано характеристику учениці 7-В класу Іванківського ліцею №1 Іванківської селищної ради [PERSON] , наданою класним керівником [PERSON] , з якої вбачається, що дочка сторін навчається в цьому закладі з 4 класу. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована уважна учениця. Шкільний заклад відвідують мати - [PERSON] та бабуся - [PERSON] , які приймають активну участь у вихованні дитини, відвідують батьківськи збори, співпрацюють з класним керівником, щодо батька відомостей у характеристиці не має (а.с.34). Тобто судом було встановлено, що батько дитини не цікавиться нею, вихованням та її утриманням не займається, з дочкою не проживає, не турбується про життя та здоров`я дитини, матеріально не допомагає. Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст.180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач, свідомо не виконує своїх обов`язків відносно своєї дочки. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах малолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його на даний час малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 СК України «Мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав». Згідно з п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат

Outcome: approved