Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Представниця позивача [PERSON] - адвокат Конюшенко М.А., 26.02.2024 звернулась до суду з позовною заявою у якій просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 01.07.2013 було розірвано. Після розлучення син [PERSON] , проживає разом з позивачем [PERSON] .. На даний час дитини проживає разом з ним та його теперішньою дружиною [PERSON] з якою він зареєстрував шлюб 09.07.2022, а перебуває у цивільному шлюбі з 2013 року. Неповнолітній син позивача - [PERSON] називає його теперішню дружину матір`ю, оскільки вона його виховувала з 2-х річного віку. Позивач [PERSON] та його теперішня дружина разом з неповнолітнім сином останнього - [PERSON] проживають в с. Чернечий Яр Полтавського району Полтавської області. Вони створили дитині належні умови для забезпечення життєдіяльності та розвитку. Позивач [PERSON] систематично з`являється до дитячої консультації з дитиною, для проходження профілактичних оглядів, приводить дитину на огляд до лікаря. При цьому позивач [PERSON] працює в правоохоронних органах, має постійний стабільний дохід, характеризується позитивно, має постійне місце проживання. Дитина навчається у 8 класі опорного закладу «Диканський ліцей імені М.В. Гоголя». Представниця позивача - адвокат Конюшенко М.А. зазначає, що з часу коли неповнолітній син сторін - [PERSON] почав проживати з батьком - позивачем по справі [PERSON] , відповідачка жодного разу не цікавилась долею дитини. До цього часу остання не намагалсь встановити будь який контакт з дитиною та весь час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не дбала про його фізичний та моральний розвиток, не проявляла материнської турботи. Дитина не пам`ятає відповідачку та вважає своєю матір`ю [PERSON] - теперішню дружину позивача. Разом з тим, відповідачка [PERSON] жодного разу матеріальної допомоги на виховання та утримання сина [PERSON] не надавала, весь тягар його утримання несе позивач. Сама ж відповідачка [PERSON] має іншу сім`ю в якій виховує доньку. Вказані обставини у своїй сукупності і стали підставою для його звернення до суду. 29.02.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 21.03.2024 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав вказаних у позові. Представник позивача [PERSON] - адвокат Конюшенко М.Г. суду пояснила, що сторони розлучились 01.07.2013, з того часу дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному його утриманні. Мати дитини - відповідачка по справі [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків та з сином не спілкується взагалі. Дитина з двох років проживає з позивачем, який займається його вихованням та утриманням. Материнську любов неповнолітньому [PERSON] надала теперішня дружина позивача [PERSON] , яку він називає «мамою», а відповідачку не пам`ятає взагалі. Крім того відповідачка [PERSON] подала заяву, яка нотаріально посвідчена про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Вона має іншу сім`ю та виховує доньку, яка народилась в іншому шлюбі. Тому зважаючи на вказані підстави, представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги позивача. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області Горячун Л.В. позовні вимоги підтримала та пояснила, що дійсно позивач самостійно виховує свого сина, мати дитини самоусунулась від його утримання та виховання. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. При цьому, до суду відповідачка подала заяву, яка нотаріально завірена приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дудкіною С.Г. про розгляд справи у її відсутність. Проти позбавлення її батьківських прав відносно сина не заперечує. Третя особа - виконавчий комітет Диканської селищної ради - надіслала до суду письмове пояснення у якому, окрім іншого вказується, що виконавчий комітет не заперечує проти розгляду справи у відсутність його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він та позивач [PERSON] раніше працювали разом. Знає що після розірвання шлюбу [PERSON] самостійно виховував сина [PERSON] , з яким його неодноразово бачив, матір дитини він жодного разу не бачив, знає, що остання після розірвання шлюбу з дитиною не спілкується та вихованням не займається. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що вона з позивачем по справі [PERSON] почала проживати разом однією сім`єю як чоловік та дружина з кінця 2013 року, на той час [PERSON] вже проживав разом з [PERSON] .. Шлюб зареєстрували у 2022 році. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона матір дитини не знає та з нею не знайома. Остання за весь час приїздила до дитини лише один раз коли [PERSON] було 4 роки. На день народження цього року, мати дитини надіслала йому привітання смс-повідомленням та навіть не телефонувала. За весь час проживання з позивачем, відповідачка [PERSON] жодної матеріальної допомоги дитині не надала, не цікавиться його життям, успіхами у школі та вихованням. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з позивачем [PERSON] знайома з 2015 року, оскільки вона є колегою з його теперішньою дружиною [PERSON] , з якою останній проживав з кінця 2013 року. Тому достеменно знає, що дитина [PERSON] - неповнолітній син [PERSON] , проживає разом з батьком, який його самостійно виховує та утримує. Також в судовому засіданні була заслухана думка неповнолітнього [PERSON] , який суду пояснив, що він змалечку проживає з батьком та його теперішньою дружиною [PERSON] , вони про нього піклуються та утримують його. Його ж мати [PERSON] з ним не спілкується, він її взагалі не пам"ятає, тому не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Заслухавши позивача, її представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2009, який 01.07.2013 рішенням Диканського районного суду Полтавської області розірвано (а.с.19). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки ЦНАП Диканської селищної ради, [PERSON] та неповнолітній [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] . Фактично проживали разом за зазначеною адресою до 2018 року. Дитина з двох років перебувала на повному утриманні батька. З 2018 року по теперішній час проживають за загаданою вище адресою (а.с. 15). Також відповідно до довідки Диканської селищної ради, [PERSON] не зареєстрований, але дійсно проживає разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 16) Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої 20.02.2024 державним реєстратором ЦАП Диканської селищної ради, [PERSON] має такий склад сім`ї : дружина [PERSON] , син [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Дитина - неповнолітній [PERSON] є учнем 8-А класу Опорного закладу «Диканський ліцей імені М.В. Гоголя» (а.с. 20). З час перебування дитини у вказаному вище навчальному закладі піклуванням про дитину займався батько [PERSON] , а під час перебування останнього на військовій службі - його дружина [PERSON] . Батько багато уваги приділяє дитині, бере активну участь у багатьох позакласних заходах класу, де навчається його син. [PERSON] або [PERSON] постійно відвідують батьківські збори, цікавляться успішністю сина у вчителів. Мати дитини, за час перебування останнього у навчальному закладі, жодного разу не з`являлася та не відвідувала заходи, успішністю сина не цікавилась (а.с. 26). Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, неповнолітній [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в дитячій консультації Диканської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Батько з дитиною систематично з`являються на профілактичний огляд. Останній приводить дитину на прийми до лікаря з приводу захворювання, виконує призначення лікаря. На прийом з дитиною мати не приходила (а.с.18). Позивач [PERSON] проходить службу в Національній поліції України - є поліцейським водієм взоду №1 роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області. За час проходження служби в Національній поліції [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони. Відповідально ставиться до виконання покладених на нього службових обов`язків, вміє правильно організувати свою роботу. За характером врівноважений, витриманий, самокритичний до своїх помилок, на критику реагує правильно. У спілкуванні з колегами та товаришами витриманий та тактовний. Старший сержант поліції [PERSON] з 01.12.2023 по 17.02.2024 спільно з поліцейськими батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області, виконував бойові завдання у складі зведеного батальйону Національної поліції України «Захід» на території Луганської та Донецької областей (а.с. 17). 27.03.2024 рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що [PERSON] звернувся до служби у справах дітей з повідомленням про те, що змушений забрати на виховання сина [PERSON] , оскільки мати дитини залишила останнього без догляду та вела розгульний спосіб життя. Службою було рекомендовано визначити місце проживання дитини разом з батьком та в подальшому позбавити [PERSON] батьківських прав. У даному висновку служби у справах дітей зазначено що з 2013 року [PERSON] проживає разом з батьком, перебуває на повному його утриманні. Починаючи з 2013 року [PERSON] - мати дитини участі у його вихованні не бере, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Станіслав вважає мамою іншу жінку, яка фактичной ого виховує починаючи з 3 років - [PERSON] . Вказане підтверджує те, що мати неповнолітньої дитини [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не бере участі у його навчанні, вихованні, не забезпечує його матеріально, не цікавиться його здоров`ям, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків...., які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. З досліджених доказів встановлено, що відповідачка [PERSON] не має бажання займатися вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини. У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням матері брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дитини, створились умови, які шкодять інтересам дитини [PERSON] . Таким чином, відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, крім того не заперечувала проти позбавлення її таких. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки у судовому засіданні у повній мірі підтверджено факт того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не піклується про неї, не проявляє до нього щонайменшої материнської турботи, зацікавленості у його долі, що свідчить про те, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків та свідомо не бажає їх виконувати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1211 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved