Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

14 листопада 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зменшення розміру аліментів , в якому просив зменшити розмір аліментів [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] щомісячно, до дня досягнення найстаршою дитиною повноліття з 1/2 до 1/3, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позову посилається на те, що 09.07.2022 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від другого шлюбу у позивача народилася дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] офіційно не працює, доходів не має, отримає лише державну соціальну допомогу на дітей. Фактично , нова дружина та новонароджена дочка утримуються за рахунок позивача. Ухвалою Центрального районного суду від 22.11.2023 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 лютого 2024 року надійшов відзив на позов від представника відповідачки [PERSON] адвокатки Вдовиченко І.С., в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що всі троє неповнолітніх дітей проживають та зареєстровані разом з матір`ю в Чеській республіці, куди вимушені були переїхати через воєнні дії в Україні, та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження його доходу на час звернення до суду,не надано довідки про доходи,а з наданої довідки ОК-5 вбачається покращення його доходу, а саме збільшення розміру заробітної плати. Окрім того, майновий стан позивача свідчить про можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у встановленому раніше розмірі. Відповідачка зазначає, що зменшення розміру аліментів порушить принцип рівності батьків,оскільки на неї буде покладено додатковий тягар на утримання трьох дітей, які проживають разом з нею. Відповідач наголошує, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження четвертої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61- 9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20); від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Окрім того, майновий стан позивача свідчить про можливість сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, так у власності [PERSON] перебуває наступне рухоме та нерухоме майно: Tesla model s (дата реєстрації права власності 30.12.2020), Shkoda superb (дата реєстрації права власності 03.12.2002), квартира загальною площею (кв.м): 53, житлова площа (кв.м): 37.8 за дресою: [ADDRESS] . Тому [PERSON] просить залишити позовні вимоги про зменшення аліментів без задоволення. 08.04.2024 року до суду від адвоката Рогозіна О.В. який діє в інтересах [PERSON] надійшла заява в якій він просив розглядати справу без участі позивача та його представника. 08.04.2024 року через Електоронний суд від адвоката Вдовиченко І.С. яка діє в інтересах відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника . Позовні вимоги не визнаємо з підстав та обставин зазначених у відзиві. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться. Відповідно до вимог ст.19,274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~зменшення розміру\~аліментів розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8ст. 178 ЦПК Українивирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, матеріалами справи підтверджується, що сторони є батьками спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] року народження. Рішенням Центрального районного суду від 28.08.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] - задоволено. Розірвано шлюб , зареєстрований 05 липня 2013 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №258. На підставі судового наказу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2023 року по справі №335/10214/23 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) , але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення 23.10.2023 року і до дня досягнення найстаршою дитиною повноліття. Так, за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2023 року по справі №335/10214/23 з [PERSON] було стягнуто максимальний розмір аліментів - 1/2 частини від його доходів. На час розгляду справи сторонами не оспорюється, що усі троє неповнолітніх дітей проживають та зареєстровані разом з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На даний час діти разом з матір`ю отримали тимчасовий прихисток в Чеській Республіці, де тимчасово перебувають, що підтверджується паспортом для виїзду за кордон [PERSON] , візами та засвідченими перекладами віз, наданими відповідапчем до матеріалів справи. 09.07.2022 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від другого шлюбу у позивача народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно дост. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконаннябатькамиобов`язкуутримуватидитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно зістаттями 76-79 ЦПК Українидоказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментівроз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Так, позивачем надано суду докази того, що із моменту постановлення Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя від 30 жовтня 2023 року судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення 23.10.2023 року і до дня досягнення найстаршою дитиною повноліття, змінилися обставини його життя, а саме, Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя не враховувалися обставини, що що позивач одружився і в шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Звертаючись в листопаді 2023 року до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що на даний час він утримує ще одну новонароджену дитину та її матір, свою нову дружину, яка позбавлена можливсті працювати, отже змінився його сімейний та матеріальний стан . Такий розмір аліментів у розмірі половини від його доходу є неспіврозмірним з обсягом його доходів та не дає йому можливості здійснювати витрати, необхідні для забезпечення життєвих потреб його та нової родини. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволенні позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено зміна його майнового стану внаслідок появи на утриманні ще одної дитини від іншого шлюбу та перебуванням дружини у відпустці по догляду за дитиною. Така зміна можлива лише в разі доведення позивачем належними та допустимими доказами факту погіршення майнового стану платника аліментів, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. При цьому суд враховує, що позивачем взагалі не надано суду жодних доказів на підтвердження майнового стану його нової дружини та її доходу як до, так і з моменту народження дитини, як і докази утримання саме дружини в новому шлюбі. Як неодноразово наголошував Верховний Суд , що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Як викладено у Постанові від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748 св 23) , аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є зміна як матеріального, так і сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Проте сама по собі зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Так, права однієї дитини не можуть порушуватися за рахунок іншої. Таким чином, у позивача на даний час існують аліментні зобов`язання щодо утримання трьох спільних дітей з відповідачкою у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2023 року та утримання дитини доньки [PERSON] 2023 р.н., тобто розмір його обов`язкових витрат на утримання дітей, які повинен нести позивач, становить пільше 50% від доходу позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Отже, позивач належними та допустимими доказами підтверджено зміна його майнового та сімейного стану, у тому числі, у зв`язку виникненням зобов`язань щодо утримання четвертої дитини, що є підтставою для часткового задоволення його вимог про зменшення розміру аліментів. Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено обставини,а також наявні підстави для часткового задоволення позову Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи те, що у позивача на утриманні перебуває новонароджена дочка та її мати, яка наразі не працює, доходів не має, отримає лише державну соціальну допомогу на дітей, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст.192 СК України), на думку суду, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів до розміру до 3/8 частин від усіх видів його заробітку(доходу). При цьому суд виходить з наступного розрахунку: з половини своїх доходів батько повинен утримувати чотирьох дітей, отже частка аліментних зобов`язань щодо кожної дитини становить 1/8 частка від доходу батька. Аналізуючи наведене,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає частковому\~задоволенню,\~а розмір\~аліментів зменшенню\~до3/8 частин від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, не підлягає стягненню з відповідача. ст. ст. 18, 79-81, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial