Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

02.08.2023 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулося ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 40000,00грн., та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2684грн.00коп. В обґрунтування цих вимог зазначило, що між ФОП [PERSON] та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № ЕР-189964003), яким забезпечено транспортний засіб марки (моделі) «ГАЗ», реєстраційний номер « [NUMBER] ». Вподальшому, [PERSON] - 09.09.2020 року близько 10год.50хв. по вулиці Промисловій в місті Калинівка Вінницької області, керуючи транспортним засобом марки (моделі) «ГАЗ», реєстраційний номер « [NUMBER] », рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки (моделі) «Citroen Berlingo», реєстраційний номер « [NUMBER] », в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого, залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленка І.В. від 21.10.2020 року у справі № 132/2978/20 (номер провадження 3/132/1698/20), [PERSON] визнано винним в скоєнні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було складено страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування та відповідно до п.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 40000,00грн. Згідно ст.38.1 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З урахуванням викладеного, оскільки [PERSON] керував забезпеченим транспортним засобом, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після якої на порушення встановлених правил залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, а тому у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» після виплати страхового відшкодування потерпілій особі, виникло право зворотної вимоги (регресу), у зв`язку із чим поданий даний позов. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2023 року, визначено склад суду з розгляду позову, а саме головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 14.09.2023 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 06.12.2023 року, закрите підготовче провадження у даній справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач в судове засідання не з`явився, у прохальній частині поданого позову, просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився. Його представник - адвокат ДОВГАЛЮК Л.І. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що її довіритель шляхом досягненої домовленості з потерпілою особою зобов`язався в добровільному порядку відшкодувати йому завдану шкоду, на підтвердження чого надала розписку від 17.11.2020 року. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] - 09.09.2020 року близько 10год.50хв. по вулиці Промисловій в місті Калинівка Вінницької області, керуючи транспортним засобом марки (моделі) «ГАЗ», реєстраційний номер « [NUMBER] », рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки (моделі) «Citroen Berlingo», реєстраційний номер « [NUMBER] », в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого, залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Вищезазначені обставини встановлені постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленка І.В. від 21.10.2020 року у справі № 132/2978/20 (номер провадження 3/132/1698/20), яка набрала законної сили, та згідно якої [PERSON] було визнано винник в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00грн. в дохід держави. За положеннями частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.09.2020 року, транспортний засіб марки (моделі) «ГАЗ», реєстраційний номер « [NUMBER] », яким керував [PERSON] , був забезпечений відповідно до Полісу № ЕР-189964003 від 16.04.2020 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На виконання умов Полісу № ЕР-189964003 від 16.04.2020 року, на підставі страхового акту № 200000334145 від 05.11.2020 року, та зібраних документів (калькуляції № 20-0334145 від 11.09.2020 року; заяви-погодження від 25.09.2020 року; розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 200000334145 від 05.11.2020 року), визначено суму страхового відшкодування у розмірі 40000,00грн., яку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено потерпілій особі ( [PERSON] ), що підтверджується платіжною інструкцією № ЗР119938 від 20.11.2020 року. Згідно положень частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодована шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пункту 38.1.1 «в» статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З урахуванням тієї обставини, що [PERSON] керував забезпеченим транспортним засобом, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після якої на порушення встановлених правил залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Наявність домовленості між [PERSON] та [PERSON] щодо відшкодування завданої шкоди, яка викладена у розписці від 17.11.2020 року, не є підставою для відмови у задоволенні позову. За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved