Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

22 грудня 2023 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 14 серпня 2019 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 2292158 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». [PERSON] надано кредит (грошові кошти) в сумі 5 000,00 грн на строк 30 днів, базова процентна ставка - 1,6% на день, розмір акційних процентів - 1,6% на день, розмір процентів на прострочену позику - 2,7% на день. Позивач ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 5 000,00 грн строком на 30 днів. [PERSON] , в порушення умов договору, у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, у зв`язку з чим виникла заборгованість за основним боргом, базовими процентами та процентами на прострочену позику, яка станом на 12 лютого 2020 року становить 9 820,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за основним боргом; 2 320,00 грн - заборгованість за базовими процентами; 2 500,00 грн - заборгованість за процентами на прострочену позику. 03 квітня 2017 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 3042017, за яким право вимоги переходить до нового кредитора, ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі Додатку до договору. 12 лютого 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» було підписано Реєстр прав вимоги № 94, відповідно до якого право вимоги за договором позики № 2292158 від 14 серпня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ». За період з 12 лютого 2020 року до 23 лютого 2022 року новий кредитор, позивач ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», нарахував на придбану заборгованість 3% річних у сумі 599,69 грн та інфляційні втрати в сумі 1 647,37 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором позики № 2292158 від 14 серпня 2019 року у розмірі 12 067,07 грн, яка складається з тіла кредиту, процентів, 3% річних та інфляційних втрат; 2 684 грн сплаченого судового збору; 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 04 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 12 лютого 2024 року. Розгляд справи неодноразово відкладався: до 04 березня 2024 року - у зв`язку з неявкою відповідача, до 25 березня 2024 року - за клопотання представника відповідача та до 10 квітня 2024 року - у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні. 25 березня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 98-107), відповідно до якого представник просив поновити строк для подання відзиву, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Вказав, що матеріали справи не містять доказів укладення між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] договору позики. Как само матеріали справи не містять доказів перерахування позичальником грошових коштів на виконання умов такого договору. Довідку ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» про успішний переказ коштів на карту [PERSON] не можна вважати належним доказом передачі кредитних коштів, оскільки ця довідка є внутрішньою документом товариства, створена зацікавленими особами і не містить інформації, яка беззаперечно свідчить про факт підписання договору саме [PERSON] та отримання нею кредитних коштів. [PERSON] ніколи не укладала ніяких договорів з ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС». Доказами, які підтверджують наявність заборгованості, є первинні документи, передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, позивач нараховував заборгованість за відсотками після спливу строку кредитування, визначеного у договорі, який укладено на строк 30 днів. За договором позики загальна вартість послуги становить 7 400,00 грн. В той же час позивач просить стягнути з відповідача 9 820,00 грн, з яких 4 820,00 грн відсотків, що нараховані вже після припинення договору. Представник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де сформовано правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після впливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги. Разом з тим, представник відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які вважає завищеними та неналежно обґрунтованими. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказав, що просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2-6). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, участь у судовому засіданні свого представника не забезпечила. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2019 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики № 2292158 шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття умов договору (а.с. 8). Згідно з умовами договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти у сумі 5 000,00 грн, на строк 30 днів, дата надання позики - 14 серпня 2019 року, дата повернення позики - 13 вересня 2019 року, розмір процентів акційних у день - 1,6%, розмір процентів на прострочену позику у день - 2,7%. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання і повернення, на залишок позики. Відповідно до п. 5 договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», підтверджуються, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір 2292158 від 14 серпня 2019 року, ідентифікована товариством. Договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора [NUMBER], відправленого їй о 12 годині 42 хвилини на електронну адресу [INFO] (а.с. 9). Із запиту ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та довідок ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» вбачається, що 14 серпня 2019 року відбувся успішний переказ коштів у сумі 5 000,00 грн на картку [PERSON] № [NUMBER] згідно з договором 2292158 (а.с. 20, 21, 22-23). Відповідно до договору факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», первісний кредитор (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») відступив новому кредитору (ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ») права вимоги, зазначені у Реєстрі прав вимоги (а.с. 29-32). Додатковою угодою № 1 передбачено, що цей договір починає свій перебіг у момент, визначений п. 8.1 (з моменту підписання), закінчується 31 грудня 2017 року та, за відсутності письмових заяв про розірвання, продовжується до 31 грудня 2018 року, а потім на кожен наступний календарний рік (а.с. 36). Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу право вимоги переходить до нового кредитора, ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі Додатку до договору. 12 лютого 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» було підписано Реєстр прав вимоги № 94, згідно з яким право вимоги за договором позики № 2292158 від 14 серпня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (а.с. 37). Відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.58). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). За змістом глави 71 ЦК України «Позика. Кредит. Банківський вклад» кредит є різновидом позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення 14 серпня 2019 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] договору позики в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора [NUMBER], відправленого їй о 12 годині 42 хвилини на електронну адресу [INFO] . За таких обставин, суд не приймає доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено факту укладення договору позики між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] . Так само суд критично ставиться до твердження про недоведеність факту отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів, оскільки перерахування вказаних коштів з рахунку іншого товариства, в рамках договірної співпраці, не може бути самостійною підставою для відмови у позові. При цьому суд враховує, що відповідач не повернула отримані кредитні кошти протягом 14 календарних днів як помилково отримані, а згодом частково погасила заборгованість за кредитним договором, що свідчить про її свідомі та цілеспрямовані дії з укладення договору позики та обізнаність про умови і необхідність його виконання, а також про визнання факту кредитної заборгованості перед кредитодавцем. Згідно з наданими представником позивача розрахунками заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 2292158 від 14 серпня 2019 року станом на 23 лютого 2022 року становить 12 067,07 грн та складається із заборгованості за період з 14 серпня 2019 року до 07 листопада 2019 року: за основним боргом - 5 000,00 грн; за базовими процентами - 2 320,00 грн; за процентами на прострочену позику - 2 500,00 грн, а також заборгованості за період з 12 лютого 2020 року до 23 лютого 2022 року: 3% річних - 599,69 грн, інфляційні втрати - 1 647,37 грн (а.с. 26, 27). Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до наведеного стороною відповідача правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після впливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У своєму правовому висновку, викладеного у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16, Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав». При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Враховуючи наведені правові висновоки та зважаючи на відповідні доводи представника відповідача, суд доходить висновку, що передбачені договором позики проценти слід нараховувати і стягувати з відповідача [PERSON] за 30 днів, в межах строку кредитування, тобто по 12 вересня 2024 року включно, а надалі за періоди: з 13 вересня 2019 року до 07 листопада 2019 року та з 12 лютого 2020 року до 23 лютого 2022 року, слід стягувати з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, за підрахунками суду заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики № 2292158 від 14 серпня 2019 року, без урахування частково сплачених нею коштів, становить 7 400,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) - 5 000,00 грн та заборгованість за відсотками - 2 400,00 грн (5 000,00 х 1,6% = 80,00 грн х 30 днів, тобто за період з 14 серпня 2023 року до 12 вересня 2023 року). Враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості за договором позики у загальній сумі 3 620,00 грн, проведене у період з 15 серпня 2019 року до 07 листопада 2019 року, 3% річних за період з 13 вересня 2023 року до 07 листопада 2019 року, нараховані на залишок заборгованості у сумах, обрахованих на кожну дату сплати, загалом складають - 19,55 грн (3,32 (6 740,00 х 3% х 6 : 365 : 100) + 0,47 (5 740,00 х 3% х 1 : 365 : 100) + 1,46 (4 440,00 х 3% х 4 : 365 : 100) + 10,84 (3 880,00 х 3% х 34 : 365 : 100) + 3,15 (3 830,00 х 3% х 10 : 365 : 100) + 0,31 (3 780,00 х 3% х 1 : 365 : 100); 3% річних за період з 12 лютого 2020 року до 23 лютого 2022 року, нараховані на суму 3 780,00 грн - 230,56 грн (з 12 лютого 2020 року до 31 грудня 2020 року (3 780,00 х 3% х 324 : 366 : 100) + з 01 січня 2021 до 23 лютого 2022 року (3 780,00 грн х 3% х 419 : 365 : 100); інфляційні втрати за період з 13 вересня 2023 року до 07 листопада 2019 року, нараховані на залишок заборгованості у сумах, обрахованих на кожну дату сплати, загалом складають 74,34 грн (47,18 + 27,16); інфляційні втрати за період з 12 лютого 2020 року до 23 лютого 2022 року, нараховані на суму 3 780,00 грн - 704,75 грн (3 780,00 х 1,18644121). Отже, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 4 809,20 грн (5 000,00 + 2 400,00 + 19,55 + 230,56 + 74,34 + 704,75 - 3620,00). За таких обставин, оскільки відповідач допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та повного виконання договору не надала, що має наслідком наявність залишку заборгованості за договором, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 4 809,20 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 147,20 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 855,66 грн (39,85%). Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, на підтвердження яких подав: копію договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, укладеного з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯ «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ», з додатками (а.с. 38-47), зокрема, з Додатковою угодою № 7 (а.с. 45), у якій визначена фіксована сума гонорару об`єднання в розмірі 10 000,00 грн; та додатком № 4, Актом № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги по справах 10 боржників, зокрема і по справі [PERSON] , у якому перелічено види наданих юридичних послуг (консультація з клієнтом, вивчення документів та підготовка проекту позовної заяви для направлення до суду), а також копію наказу про прийняття на роботу адвоката Мартиненка В.В. (а.с. 48) та платіжну інструкцію від 14 вересня 2023 року № 266, яка підтверджує сплату позивачем на рахунок АО «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» вартості правової допомоги за договором № 28092021-1 від 28 вересня 2023 року у сумі 100 000,00 грн за юридичні послуги по 10 боржниках (а.с. 49). Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У правовому висновку Верховного Суду від 28 грудня 2020 року по справі №640/18402/19 роз`яснено, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Відповідно до п. 1 ч. 2 т. 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Разом з тим, суд приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що витрати на правничу допомогу, які просить стягнути позивач, не відповідають критеріям реальності та розумності, їх розмір є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, обсягом наданих послуг та витраченим часом. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial