Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

18 грудня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстровано 21 вересня 2013 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2018 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді від 26 грудня 2023 року відкрито провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, залучено сторін. 17 січня 2024 року на підставі розпорядження щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу судових справ № 299 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, 18 січня 2024 року передано судді Нестеренко С.Г. Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала заяву. Відповідач [PERSON] повторно не прибув в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, та шляхом опублікування оголошення про виклик, про причини неявки суд не повідомив та не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Як визначено у ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 21 вересня 2013 року, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №304, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с4). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з жовтня 2018 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не виявила бажання змінити прізвище після розірвання шлюбу, у зв`язку з чим необхідно прізвище [PERSON] залишити « [PERSON] ». Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не просить стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved