Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] в обґрунтування вимог заяви вказує, що 08.02.2022 року, вони уклали шлюб, який зареєстрований у Березнівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за актовим записом № 32. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні.Після укладення шлюбу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у наших сімейних стосунках, він не здатний підтримувати нормальну сімейну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, що призвело до остаточного розірвання між нами стосунків - [PERSON] у 2022 році виїхав за межі України та розірвав усі зв`язку із сім`єю.Тривалий час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, а рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 20.07.2023 року шлюб між ними розірвано, неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] залишено на її вихованні. Крім того, рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 03.08.2023 року зобов`язано стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розмірі 2500 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 07 листопада 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися. У судовому засіданні позивач позов підтримала частково, просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини з нею тастягувати з відповідача на її користь утримання в розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною 3 років. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечила щодо змінених позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився- подав до суду висновок щодо розв"язання спору. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що 08.02.2022 року, сторони уклали шлюб, який зареєстрований у Березнівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за актовим записом № 32. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 20.07.2023 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] залишено на її вихованні. Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 03.08.2023 року зобов`язано стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини -дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розмірі 2500 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Березнівської міської ради Рівненської області № 444 від 12.12.2023 року, орган опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання дитини- [PERSON] , [INFO] з матів"ю- [PERSON] . Відповідно до п.1. ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Як матір, позивач належним чином виконую свої обов`язки щодо забезпечення належних умов проживання, виховання, навчання, харчування та задоволення всіх потреб спільних з відповідачем дітей. Багато часу приділяє дітям, забезпечує їм належні умови для фізичного і духовного розвитку та матеріального достатку. Має житло з усім необхідним для нормального проживання та розвитку дітей. Згідно висновку про визначення місця проживання дитини , затвердженого рішенням виконавчого комітету Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області № 444 від 12.12.2023 року , орган опіки та піклування Березнівської міської ради вважає доцільним визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір"ю- [PERSON] ./а.с. 32/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1, 2 статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи те, що відповідач на даний час не працює, не має постійного доходу, достатнім буде розмір утримання на користь позивача в розмірі 1000 гривень.

Outcome: approved