Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

14.08.2023 позивачка звернулася із зазначеним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача невиплачену частину заробітної плати за період з 01.01.2022 по 15.09.2022 в сумі 48229,30 грн без урахування податків та зборів; стягнути з відповідача індексацію заробітної плати за порушення термінів виплати грошових доходів за період з 01.01.2022 по 15.09.2022 у сумі 6634,13 грн та середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 07.04.2023 по дату винесення судового рішення; визнати неправомірними дії відповідача щодо ненадання [PERSON] невикористаної щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів та матеріальної допомоги на оздоровлення згідно з умовами колективного договору підприємства за період з 26.05.2021 по 31.12.2022 відповідно до поданої заяви від 10.04.2023; зобов`язати відповідача надати щорічну основну відпустку тривалістю 14 календарних днів та матеріальну допомогу на оздоровлення згідно з умовами колективного договору підприємства за період з 26.05.2021 по 31.12.2022 відповідно до поданої заяви від 10.04.2023, а також стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що з 25.05.1998 позивачка почала працювати в НГВУ «Охтрканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА». 22.12.2006 вона була переведена на посаду економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтрканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА». У лютому 2020 року відповідач незаконно відсторонив її від раніше виконуваної роботи, безпідставно перевів у простій та протиправно припинив виплачувати їй 1/3 частину її заробітної плати. Постановою Сумського апеляційного суду від 05.01.2021 №583/1202/20 визнано незаконним та скасовано наказ №61-к/тр від 05.02.2020 в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» [PERSON] «Про затвердження акту простою» стосовно працівника [PERSON] , стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» на користь [PERSON] невиплачену 1/3 частину заробітної плати у розмірі 25907,70 грн з подальшим утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Крім цього, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.02.2022 №583/4219/21, яке постановою Сумського апеляційного суду від 09.05.2023 залишено без змін, частково задоволені вимоги [PERSON] , стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» на її користь безпідставно невиплачену 1/3 частину заробітної плати працівника за період з 23.09.2020 по 31.12.2021 в сумі 37263,56 грн. Після повного виконання судового рішення від 08.02.2022 №583/4219/21 та закриття виконавчого провадження відповідач знову почав не доплачувати їй заробітну плату у розмірі 1/3 частини від її посадового окладу вже з 01.01.2022. Відповідно до її розрахунку за період з 01.01.2022 по 15.09.2022 відповідач неправомірно не виплатив частину належної працівнику заробітної плати у розмірі 48229,30 грн. Також з відповідача підлягає стягненню й компенсація працівнику частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 6634,13 грн. Крім того, відповідно до наказу заступника голови правління, виконавчого Віце-президента по роботі з персоналом [PERSON] від 13.09.2022 №1418-к про застосування до економіста зі збуту 2 категорії [PERSON] заходу стягнення у вигляді звільнення, згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України, позивачку було звільнено із займаної посади. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023 №551/2250/22, яке постановою Сумського апеляційного суду від 27.06.2023 залишено без змін, [PERSON] поновлено на посаді економіста зі збуту 2 категорії НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» з 15.09.2022. Рішення в частині поновлення підлягає негайному виконанню. Після проголошення 06.04.2023 рішення суду №551/2250/22 позивачка відразу з`явилася до кабінетів співробітників кадрових сервісів, розташованих в адміністративному корпусі підприємства по [ADDRESS] , проте жодний із співробітників її не прийняв, процедуру поновлення на роботі не виконав, вступного інструктажу не провів, їй не було надано робоче місце, не було надано прилади та обладнання для виконання функцій, передбачених її посадовою інструкцією, що, на її переконання, свідчить про її недопущення до виконання раніше виконуваної нею роботи, через що вона не отримує належну їй заробітну плату. Відповідно до наданого нею розрахунку сума середнього заробітку працівника за час затримки виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за період з 07.04.2023 по 31.08.2023 складає 51504 грн. Крім того, після поновлення на роботі вона вирішила скористатися своїм правом на отримання щорічної календарної відпустки та отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, яка передбачена умовами Колективного договору ПАТ «УКРНАФТА», в зв`язку з чим 10.04.2023 подала керівнику відповідну заяву. 17.04.2023 в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» Мальчик О. надано письмову відповідь про відмову у задоволенні її вимоги, оскільки їй при звільненні було сплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, тому після поновлення на роботі працівник не має права на отримання відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення. Позивачка не погоджується з такою позиціє відповідача, вважає її незаконною та необґрунтованою, й такою, що суперечить вимогам ч. 4 та ч. 9 ст. 10 Закону України «Про відпустки». Умисне порушення роботодавцем її трудових прав (незаконне позбавлення права на відпустку, незаконна невиплата заробітної плати, не допуск до виконання раніше виконуваної роботи) глибоко вразило позивачку та завдало значної моральної шкоди у вигляді душевних страждань, через що у неї різко погіршився стан здоров`я, відбулися вимушені зміни у її житті, вона втратила можливість професійно себе реалізувати. Маючи складну ситуацію в особистому житті, так як проживає без чоловіка, вона також має на утриманні похилого віку маму, про що неодноразово повідомляла своє керівництво та залишившись без заробітку перебуває у складному матеріальному становище, що спричинило негативні зміни у її житті. Розмір завданої їй неправомірними діями відповідача моральної шкоди оцінює в 50000 грн. 22.08.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 11.09.2023 від представника ПАТ «Укрнафта» надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, пославшись на їх необґрунтованість. Представник відповідача зазначає, що саме у період з 01.01.2022 по 15.09.2022, відповідно до наказу №120-к/тр від 31.05.2018 «Про затвердження актів про простій», [PERSON] встановлено початок простою з 01.06.2018. Даний наказ є чинним, позивачкою не оскаржений та не скасований у судовому порядку. Отже з 01.01.2022 по 15.09.2022 позивачка фактично перебувала у простої. З моменту початку простою, а саме з 01.06.2018 по 24.02.2022, позивачка приходила до адмінкорпусу структурної одиниці ПАТ «УКРНАФТА» у робочі дні, перебувала у визначені години за визначеним місцем перебування та розписувалась у Журналі реєстрації працівників, робочі місця яких перебувають у простої. Починаючи з 24.02.2022 позивачка була відсутня на роботі. ПАТ «УКРНАФТА» не зупиняло свою роботу на території м.Охтирка та всіляко підтримувало працівників. Починаючи з березня 2022 року поступово працівники почали повертатися до виконання своїх обов`язків, а з 01.04.2022 ПАТ «УКРНАФТА» повністю відновило свою діяльність у м. Охтирка, проте позивачка не з`явилася на роботу, про причини своєї відсутності вона також не повідомляла. Через певний час адміністрація НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» була проінформована, що позивачка перебуває в с. Ясеновому Охтирського району Сумської області в зв`язку з бойовими діями. Однак доказів перебування в евакуації в певній місцевості, реєстрації за місцем перебування (набуття статусу ВПО) позивачка не надала. За період з 01.01.2022 по 15.09.2022 товариством було здійснено нарахування виплат [PERSON] , які відповідно до Постанови КМУ від 17.07.2023 №1078 не підлягають індексації, в тому числі і оплати, яка виплачується працівнику за час перебування у простою. Таким чином, законні підстави щодо виплати позивачці 1/3 частини невиплаченої працівнику заробітної плати у сумі 48229,30 грн та 6634,13 грн - суми її індексації за період з 01.01.2022 по 15.09.2022 відсутні. Товариством було розглянуто заяву позивачки від 10.04.2023 щодо надання відпустки тривалістю 14 календарних днів з 24.04.2023 за період з листопада 2021 з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік та відмовлено в зв`язку з тим, що на момент отримання вказаної заяви за період роботи з 26.05.2021 по 25.05.2022 у позивачки не має невикористаних днів щорічної основної відпустки, які б надали їй право на вказану відпустку. За невикористані дні щорічної основної відпустки 15.09.2022 позивачці виплачена грошова компенсація відповідно до наказу від 13.09.2022 №1418-к. Рішенням суду від 06.04.2023 №551/2250/22, що на момент подачі даної заяви не набрало законної сили, позивачку поновлено на роботі з 15.09.2022, рішення в частині поновлення допущено до негайного виконання та виконано відповідно до наказу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» від 07.04.2023 №349-к/тр. З урахуванням приписів чинного трудового законодавства, від дати поновлення позивачки на роботі, тобто з 15.09.2022 по 31.12.2022 вона має право на основну щорічну відпустку у розмірі 7 календарних днів, тобто по 2 календарні дні за місяць збереження середнього заробітку. Крім того, враховуючи умови Колективного договору ПАТ «УКРНАФТА» про те, що матеріальна допомога на оздоровлення надається при фактичному виході у відпустку виключно один раз в календарному році і безпосередньо в той рік, у якому здійснюється вихід в основну щорічну відпустку, права на таку матеріальну допомогу за 2022 рік при виході у щорічну відпустку у 2023 році позивачка не має. Таким чином, позовні вимоги позивачки в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо ненадання їй невикористаної щорічної основної відпустки тривалістю 14 календарних днів та матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до умов Колективного договору за період з 26.05.2021 по 31.12.2022, згідно з поданою працівником заяви від 10.04.2023, є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо добровільного виконання відповідачем рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023 №551/2250/22 представник відповідача зазначає, що ПАТ «УКРНАФТА» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА», на виконання вимог цього судового рішення щодо негайного поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць, було негайно видано наказ по НГВУ «Охтирканафтогаз» №349к/тр від 07.04.2023 «Про поновлення на роботі [PERSON] », з яким позивачку було ознайомлено під особистий підпис. 06.07.2023 на картковий рахунок стягувача товариством було перераховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.09.2022 по 06.04.2023 в сумі 67069,80 грн, з послідуючим утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Однак [PERSON] , з невідомих товариству причин, 07.04.2023 до виконання своїх посадових обов`язків не приступила. Доказів не допуску адміністрацією підприємства [PERSON] до роботи стороною позивача не надано. Крім того представник відповідача зауважує, що до обов`язків фахівців групи кадрових сервісів не входить проведення вступного інструктажу, інформування про місце роботи, початок виконання робіт, ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку, правами та обов`язками, Колективним договором, так як [PERSON] поновлено на посаді, на якій вона працює з 2006 року, і вона не є новоприйнятим працівником, з яким проводяться відповідні інструктажі. У зв`язку з відсутністю [PERSON] на робочому місці з 07.04.2023, адміністрацією підприємства вживались заходи щодо з`ясування причин відсутності працівника на роботі: на адресу позивачки були направлені листи від 26.04.2023 та від 17.05.2023 щодо необхідності її перебування на робочому місці, що визначене роботодавцем, для виконання її посадових обов`язків та просить в найкоротші терміни письмово повідомити роботодавця про причини відсутності з наданням підтверджуючих документів. Станом на 06.09.2023 письмової відповіді про причини відсутності на роботі [PERSON] не надано. Під час розгляду судових справ було встановлено та самою [PERSON] не заперечувалось, що вона безперешкодно відвідує адміністративну будівлю НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА», де знаходиться її робоче місце, та має можливість вільного пересування по всіх поверхах будівлі. Позивачка має вільний доступ до канцелярії підприємства, куди вона подає заяви, які адресовані керівнику НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА», проте на робочому місці, після видання наказу про її поновлення на роботі та ознайомлення з цим наказом, [PERSON] відсутня, що також викладено в ухвалі суду від 19.07.2023 №583/3206/23. Таким чином твердження позивачки щодо наявності факту затримки виконання рішення суду у справі №551/2250/22 в частині поновлення працівника на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час затримки є безпідставними та необґрунтованими. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди представник відповідача зазначає, що в позовній заяві позивачка не наводить, в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позиваці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, доводи позивачки про завдання їй моральної шкоди в розмірі 50000 грн є необґрунтованими, надуманими та такими, що не підлягають задоволенню. Також позивачкою не були надані документи, що підтверджують витрати на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні таких витрат. Крім того, орієнтовний розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, справа не вимагає значних затрат часу та зусиль, а адвокат є постійним учасником такої категорії справ у суді та постійно представляє інтереси позивачки. Участь первинної профспілкової організації НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору є недоцільною та необґрунтованою, оскільки рішення у даній справі жодним чином не вплине на права та обов`язки первинної профспілкової організації НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА». 18.09.2023 від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій вона просила критично оцінити та відхилити доводи та міркування сторони відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву. Позивачка зазначає, що правова позиція відповідача зводиться до того, що, на його думку, на даний момент слід застосувати попередній наказ від 31.05.2018 №120-к/тр, який діяв ще до винесення наступного наказу від 05.02.2020 №61-к/тр також про переведення працівника [PERSON] у простій. Однак з такими доводами та аргументами відповідача не можна погодитися. Визнаючи незаконним та скасовуючи наказ №61-к/тр від 05.02.2020 «Про затвердження акту простою» щодо працівника [PERSON] суди вказали, що відповідач не довів, що робота на виробництві, яку виконувала позивачка, була зупинена. Зміст наведених наказів засвідчує, що виконання функцій та службових обов`язків позивача були покладені на інших працівників, а товариство,

Outcome: partial