Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем мають спільну дитину 2013 року народження, яка проживає з матір`ю. Відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини і не бере участі в її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник надав заяву згідно з якою просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в позовній заяві та в заяві про перегляд заочного рішення суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19.12.2019 року місце проживання [PERSON] визначено з її матір`ю [PERSON] . Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд також виходить з заявленого позивачем розміру аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та враховує позицію відповідача, який у заяві про перегляд заочного рішення від 26.02.2024 року заперечує проти заявленого позивачем розміру аліментів та просить задовольнити позовні вимоги частково, проводити стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Відповідно до акту обстеження від 15 лютого 2024 року [PERSON] , має склад сім`ї з шести чоловік з яких четверо неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] які проживають як родина за адресою [ADDRESS] ., відносно вказаних дітей наявні свідоцтва про народження (№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про шлюб актовий запис № 45 [PERSON] , є чоловіком [PERSON] . Відповідно до посвідчення № [NUMBER] [PERSON] , має пільги як багатодітний батько. Відповідно до посвідчення № [NUMBER] [PERSON] , є інвалідом 3 групи. Відповідно до довідки про доходи № 3820 8885 3419 1841 [PERSON] , в період з 01.09.2023року по 29.02.2024 року отримав пенсію в розмірі дев`яносто сім тисяч вісімдесят одна грн. 64 коп. Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протокол №116 від 17 січня 2019 року [PERSON] має ряд складних захворювань, в зв`язку з чим постійно звертається до лікарів, що підтверджується відповідними висновками лікарів. Відповідач не заперечує сплачувати аліменти, але не в тому розмірі який заявлений позивачем, в обґрунтування чого зазначає про наявність в нього четверо дітей які проживають разом з ним, вказує на факт, що він є інвалідом, що потребує постійного лікування і відповідно матеріальних витрат, тому стягнення 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) вважає соціально несправедливим по відношенню до соціального забезпечення його дітей які проживають з ним. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року): «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Позивач, як платник аліментів, довів свої вимоги щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог тобто зменшення розміру аліментів, але разом з тим суд врахувавши потреби дитини, що є першочерговим, проаналізував, що позивач просить проводити стягнення 1/4 на дитину, однак з урахуванням обставин зазначених відповідачем, позов підлягає частковому задоволенню, що надасть змогу забезпечити належний гармонійний розвиток дитини з дотриманням розумного балансу витрат відповідача. Визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: partial