Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач зазначила, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , внаслідок мінометного обстрілу під час окупації м. Маріуполя Донецької області. Факт його смерті встановлений за заявою позивача рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2022р. 07.03.2023р. Бердичівський відділ ДРАЦС Бердичівського району Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видав свідоцтво про смерть 13.03.2022р. [PERSON] \~ \~ \~ \~Позивач як рідна дочка та єдиний спадкоємець 1 черги за законом хоче оформити своє право на спадщину. Але постановою від 19.04.2023р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини, а також за неможливістю встановлення кола спадкоємців, які спадщину прийняли в силу ст. 1268 ЦК України через окупацію м. Маріуполя Донецької області. Просить вважати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин і визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 1 місяць. Представник відповідача позов не визнав, подав відзив, в якому зазначив, що факт смерті спадкодавця був встановлений рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2022 року, яка підлягало негайному виконанню. Натомість позивачка зволікала з отриманням свідоцтва про смерть батька і отримала його у березні 2023р., а до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини звернулася через представника більше ніж через місяць після отримання свідоцтва. Відтак причини пропуску нею строку подання заяви на прийняття спадщини не є поважними, позаяк, вони не обумовлені тривалою хворобою спадкоємців; великою відстанню між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складними умовами праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебуванням на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Також послався на положення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022р. № 64 з відповідними змінами та доповненнями установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Тобто у позивачки було додатково ще 4 місяця для подання відповідної заяви до нотаріальних органів, але вона і цим строком не скористалась. Представник Бердичівської міської ради Житомирської області відзиву не подав, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду сповіщений, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення. Всі учасники процесу подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є дочкою [PERSON] , померлого [INFO] м. Маріуполі Донецької області, на тимчасово окупованій території (а.с7-4). Факт його смерті встановлений за заявою позивача рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2022р. 07.03.2023р. Бердичівський відділ ДРАЦС Бердичівського району Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видав свідоцтво про смерть 13.03.2022р. [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в яку входить квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2005р. (а.с.66), Постановою від 19.04.2023р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини, а також за неможливістю встановлення кола спадкоємців, які спадщину прийняли в силу ст. 1268 ЦК України через окупацію м. Маріуполя Донецької області (а.с.15). Позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця унеможливила вчасне звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З урахуванням інших вчинених позивачем дій, спрямованих на реалізацію її спадкових прав, як спадкоємця є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно із ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 315/386/19, в якій акцентував увагу на тому, що за загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, за встановленого передбачений законом строк на прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними непереборними та істотними труднощами (тяжка хвороба, введення воєнного стану на території України та інші обставини, що випливають з цього). Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, вся територія Маріупольського району з 05.03.2022р. перебуває у тимчасовій окупації. Позивачка є внутрішньо переміщеною особою, про що в матеріалах справи мається довідка (а.с.17), нині проживає у м. Мукачевому Закарпатської області. У зв`язку з перебуванням на тимчасово окупованій території, процедурою встановлення факту смерті спадкодавця в судовому порядку та отриманням свідоцтва про його смерть в органах РАЦС нею пропущений строк на прийняття спадщини після смерті. Таким чином, передбачений законом строк на прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, оскільки останні були пов`язані з об`єктивними непереборними та істотними труднощами (введення воєнного стану на території України, окупація міста Маріуполя, вимушене переселення, втрата документів). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Крім цього, слід зазначити, що згідно п.20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті. Відповідні зміни в національне законодавство були внесені Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30.01.2024р. З цього випливає, що законодавець пов`язав початок плину строку на подання заяви про прийняття спадщини з державною реєстрацією смерті спадкодавця у справах, в яких встановлено, що така реєстрація відбулась у часі пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи. Якщо б цей Закон був прийнятий раніше, то позивачка, зареєструвавши смерть спадкодавця 07.03.2023р. і звернувшись до нотаріуса 19.04.2023р., строк подання заяви про прийняття спадщини не пропустила б. Але наразі вона не може оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги про надання додаткового строку на прийняття спадщини є такими, що підлягають задоволенню, але без вказівки, що строк встановлюється для подання заяви конкретному нотаріусу. І також слід зазначити, що Бердичівська міська рада Житомирської області є у справі неналежним позивачем. Згідно позову та доданих матеріалів, спадкове майно розташоване у м. Маріуполі Донецької області (квартира). Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , єдиною особою, яка звернулася за оформленням своїх спадкових прав, є позивачка і їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском строку подання заяви не прийняття спадщини. Відтак належним позивачем у справі є Маріупольська міська рада Донецької області. На підставі викладеного та

Outcome: partial