Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

До Дарницького районного суду м.Києва звернувся представник ТОВ «Рада» з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує вказаний будинок є ТОВ «Рада». 09.12.2021 року між ТОВ «Рада» та [PERSON] , було укладено договір № УЖ/Р0-1/09/12/21 про надання житлово-комунальних послуг. З дати укладення договору відповідачем не було здійснено жодного платежу у зв`язку з чим за відповідачем за період 01.12.2021 року по 31.01.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 14998,24 грн. Враховуючи наведене позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 14998,24 грн., інфляційні витрати у розмірі 1264,62 грн., та 3% річних у розмірі 240,98 грн., та пені у розмірі 12048,37 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.05.2023 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надав заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.12.2021 року, [PERSON] , є власницею квартири [ADDRESS] . 09.12.2021 між ТОВ «Рада» та [PERSON] , укладено договір № УЖ/Р0-1/09/12/21 про надання житлово-комунальних послуг. Предметом цього договору є надання підприємством та оплата власником за нормативно встановленими тарифами послуг з утримання будинку (споруд) та прибудинкової території, житлово-комунальних послуг, послуг по санітарно-технічному обслуговуванню будинку, диспетчеризації і технічному обслуговуванню ліфтів, вивозу побутових відходів тощо. Згідно з умовами, визначеним пунктом 1.3 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, а платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Договір укладається на три роки та вважається продовженим на той самий строк, на тих самих умовах, якщо за місяць до закінчення його строку хоча б однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду, одностороннє розірвання договору або відмова від його виконання забороняється (пункти 7 договору). Сторони договору погодили, що він може бути розірваний достроково у разі: переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору; за згодою двох сторін (пункт 7.2). Факт підписання відповідачем вищевказаного договору є доказом ознайомлення його з предметом договору та усіма умовами. За приписами статей 317, 319, 322 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна… (стаття 360 ЦК України). Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону № 2189-VIII від 09.11.2017, далі також - Закон про житлово-комунальні послуги). За нормою статті 2 Закону про житлово-комунальні послуги предметом його регулювання є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг (стаття 6 Закону про житлово-комунальні послуги). За визначенням, наданим у статті 2 Закону про житлово-комунальні послуги, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до положень статей 7, 9 Закону про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги випливає також із положень статей 151, 162 Житлового кодексу України. З набранням чинності Закону України № 2189-VІІІ "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 (далі - Закон № 2189-VІІІ) тариф на послугу з управління багатоквартирним будинком не підлягає державному регулюванню та визначається виконавцями цих послуг. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно з нормами статей 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а договір є обов`язковим для виконання сторонами. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з грудня 2021 року по січень 2023 року на виконання умов укладеного сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг на рахунок позивача платежі від відповідача не здійснювались. Внаслідок невиконання споживачем зобов`язань з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком виникла заборгованість в розмірі 14998,24 грн. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Згідно з умовами, визначеними пунктами 4.1.-4.1.3 договору, споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за: недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; несвоєчасне внесення платежів за послуги-шляхом сплати пені у розмірі 1% від суми простроченого платежу, яка нараховується за кожний день прострочення, але не більше 100 % загальної суми боргу; порушення зобов`язань, встановлених договором і законодавством. У випадку порушення зобов`язань, передбачених договором настає відповідальність споживача: щодо порушення умов договору, передбачених пунктами 8.1, 8.2, та 8.4, споживач сплачує штраф у розмірі 1 000 грн за кожний зафіксований факт порушення; оплата штрафу, передбачена пунктом 4.2.1 договору, не позбавляє обов`язку споживача за власний рахунок усунути виявленні порушення, а також нести відповідальність згідно чинного законодавства України (пункти 4.2, 4.2.1, 4.2.3 договору). За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з наданими позивачем розрахунками, здійсненими станом на 21.02.2023 року, його втрати від інфляції склали 1264,62 грн, три проценти річних - 240,98 грн., нарахованих за період з 21.01.2022 року по 21.03.2023 року, а розмір пені, нарахований за період з грудня 2021 по січень 2023, становить 12048,37 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, індекс інфляції, три проценти річних нараховувався з 21 січня 2022 року по січень 2023 року, а пеня з грудня 2021 року по січень 2023 року. Разом з цим, вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій, нарахованих після 24.02.2022 року, заявлені всупереч положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206, якою передбачено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача лише в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 14998,24 грн., та пені у розмірі 949,46 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 235,17 грн., та 3% річних у розмірі 30,90, які були нараховані за період з грудня 2021 року по січень 2022 року. Стаття 141 ЦПК України визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що позивачем було заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованості на суму 28552,21 грн., позов задоволено на 16213,77 грн., (16213,77х100/28552,21=56,78%), суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1523,96 грн. (2684х56,78%).

Outcome: partial