Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» звернулось до Печерського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] ( [PERSON] ), Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та просив суд: достроково припинити дію свідоцтва України № [NUMBER] від 25.08.2015 на торгівельну марку «[INFO]» повністю та зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру свідоцтв України на торгівельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України № [NUMBER] від 25.08.2015 на торгівельну марку «[INFO]» для усіх товарів 33 МКТП, для яких вона зареєстрована, та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування свої позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач - [PERSON] ( [PERSON] ) не використовує, зареєстровану за останнім, зазначену торгівельну марку протягом 5 (п`яти) років до дати подачі до суду позовної заяви, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення дії свідоцтва України повністю і, як наслідок, здійснення Позивачем права на захист свого охоронюваного законом інтересу щодо реєстрації та використання знаку для товарів і послуг «[INFO]» та «[INFO]» у відповідних класах. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року дану справу прийнято до свого провадження. Також, ухвалою суду від 15 січня 202 року про забезпечення позову заборонено: Відповідачу [PERSON] ( [PERSON] ) ( [ADDRESS] , російська федерація, ідентифікаційний код: [NUMBER] ) у будь якій спосіб повністю або частково передавати (відчужувати) майнові права інтелектуальної власності (право власності) на торговельну марку за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.08.2015, відмовлятись від нього повністю або частково, а також надавати ліцензії на використання торговельної марки за вказаним свідоцтвом будь-яким особам; Відповідачу Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (вул. Годзенка Дмитра, буд. 1, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код: 44673629) вносити будь які зміни (відомості) до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки, пов`язані з повною або частковою передачею (відчуженням) майнових прав інтелектуальної власності (права власності) на торгівельну марку за свідоцтвом України № [NUMBER] 25.08.2015, відмовою від торговельної марки за вказаним свідоцтвом будь-яким способом і здійснювати публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Ухвалою суду від 28 березня 2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 квітня 2024 р. Представник позивача в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю. Представник Відповідача Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, та просить розгляд справи проводить без участі представника Відповідача Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій». Відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву до суду не надав. У зв`язку з неможливістю направлення ухвал суду ані безпосередньо на адресу відповідача, ані шляхом направлення доручення, ані іншими дипломатичними каналами через розірвання дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України та припинення доставки поштових відправлень до російської федерації з перших днів повномасштабного вторгнення, про дату, час і місце розгляду справи Відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників Відповідачів не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами. Розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. 08.12.2023 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» подало на реєстрацію до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» заявки № m202323584 про державну реєстрацію торговельної марки «[INFO]» та № [NUMBER] про державну реєстрацію торговельної марки «[INFO]» для товарів 32, 33 та послуг 35, 43 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач посилається на те, що у зв`язку з подачею зазначених заявок останній здійснив інформаційний пошук за загальнодоступною в Інтернеті в онлайн-режимі спеціальною інформаційною системою УКРНОІВІ (СІС) - https://sis.nipo.gov.ua/ з метою виявлення можливих тотожних та/або схожих марок, які є зареєстрованими або поданими на реєстрацію для таких самих та/або споріднених товарів та послуг. За результатами вказаного пошуку Позивач виявив п`ять охоронних документів на серію торговельних марок із загальними словесними елементами «[INFO]» та «[INFO]», що зареєстровані в Україні для товарів 32, 33 та послуг 35, 42 класів МКТП за Відповідачем [PERSON] ( [PERSON] ), який є громадянином російською федерації. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наданого свідоцтва на знаки для товарів і послуг, Відповідач [PERSON] є власником заявлених на реєстрацію знаку для товарів та послуг: свідоцтво України № [NUMBER] від 25.08.2015 р. на словесну торговельну марку , яка зареєстрована за заявкою № m201405102 від 11.04.2014 для товарів 33 класу МКТП, а саме: клас 33: алкогольні напої (крім пива); аперитиви; арак (рисовий алкогольний напій); бренді; вина; вина ігристі; віскі; ганусова (анісова) горілка (настоянка); горілка особлива; ганусовий (анісовий) лікер; медівка (гідромель); горілка; горілка вишнева; грушевий сидр; джин (ялівцева горілка); коньяки; коктейлі; кюрасо (лікер); лікери; м`ятні настоянки; перегінні алкогольні напої; алкогольні напої, що містять фрукти; настоянки гіркі; пікети (вино з виноградних вичавків); рисовий спирт; ром; саке (рисова горілка); сидри; спиртні напої; спиртові екстракти; спиртові есенції; алкогольні напої, що сприяють травленню; фруктові екстракти спиртові Згідно п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть бути зареєстровані як торговельні марки позначення, які на дату подання заявки або якщо заявлено пріоритет, то на дату пріоритету є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, зокрема, асоціювати з, зокрема, торговельними марками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг. Як встановлено судом, про що також зазначає у своїй позовній заяві Позивач, позначення за заявками № m202323584 про державну реєстрацію торговельної марки «[INFO]» та № [NUMBER] про державну реєстрацію торговельної марки «[INFO]» для товарів 32, 33 та послуг 35, 43 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг, що подані Позивачем, є схожими до ступеня сплутування із торгівельною маркою Відповідача [PERSON] . Згідно п. 4 ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб. У відповідності до п. 2 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику право використовувати торговельну марку та інші права, визначені цим Законом. Крім того, відповідно до п. 5 ст. 16 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом. Статтею 492 Цивільного кодексу України передбачено, що торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. У відповідності до ст. 494 Цивільного кодексу України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 495 Цивільного Кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: 1) право на використання торговельної марки; 2) виключне право дозволяти використання торговельної марки; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, виключне право використовувати знак для товарів і послуг (торговельну марку) належить власнику свідоцтва або іншого охоронного документу, який засвідчує набуття майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг (торговельну марку). Разом з цим, згідно п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п`ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. Судом встановлено, що датою публікації відомостей про видачу Відповідачу [PERSON] охоронного документу є 25.08.2015 р. (бюл. № 16/2015). Позивач вважає, що знак «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.08.2015 р., зареєстрований за Відповідачем [PERSON] для товарів 33 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, не використовується в Україні протягом п`яти останніх років і створює перешкоди для нього у реалізації права на реєстрацію інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг за заявками № m202323584 про державну реєстрацію торговельної марки «[INFO]» та № [NUMBER] про державну реєстрацію торговельної марки «[INFO]» для товарів 32, 33 та послуг 35, 43 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг. Позивач зазначає, що невикористання в Україні Відповідачем [PERSON] торгівельних марок за охоронними документами, зареєстрованих за останнім, порушує не лише законодавчо встановлений обов`язок російської компанії щодо використання торговельних марок в Україні, а й є формою зловживання правом, що призводить до створення для інших осіб штучного бар`єру та порушення їх цивільних та майнових прав, а також їх охоронюваних інтересів щодо вільного та безперешкодного використання та реєстрації словесних елементів «[INFO]» та «[INFO]» в якості марок. Таким чином, предметом спору у даній справі є питання щодо наявності або відсутності правових підстав для дострокового припинення на території України дії свідоцтва України № [NUMBER] від 25.08.2015 р., зареєстрованого за Відповідачем [PERSON] для товарів 33 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 Цивільного кодексу України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом. До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг). Відповідно до ст. 492 Цивільного кодексу України, торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Згідно ч. 2 ст. 157 ГКУ умови використання торговельної марки у сфері господарювання визначаються законом. Відповідно до п. 4 ст. 16 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням торговельної марки визнається: нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки. Статтею 17 цього ж Закону встановлено, що власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва. Згідно п. 5 оглядового листа Вищого господарського суду України від 22.01.2007 №01-8/24 обов`язковою умовою використання знаку для товарів і послуг власником є його використання саме стосовно тих товарів і послуг, щодо яких цей знак зареєстровано. Пунктом 71 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, якщо знак для товарів і послуг без поважних причин безперервно не використовується щодо частини або всіх товарів та/або послуг, внесених до реєстру, протягом трьох років від дати публікації про видачу свідоцтва або від іншої дати, то це є достатньою підставою для дострокового припинення за рішенням суду дії свідоцтва на такий знак повністю або частково щодо відповідних товарів та/або послуг. Разом з цим, відповідно до абз. 2 п. 71 зазначеної Постанови на підтвердження факту використання знаку власник свідоцтва має подати суду докази вчинення принаймні деяких дій з числа зазначених у частині четвертій статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг". Тож, суб`єкт права на торговельну марку зобов`язаний, згідно з вимогами Закону, використовувати належне йому право на марку щодо товарів чи послуг, для яких вона зареєстрована. Уповноважена особа може реалізувати дане право як безпосередньо шляхом маркування виробленої продукції чи при надані послуг, так і через передачу (надання) права на її застосування іншому суб`єкту на підставі відповідних ліцензійних договорів. Отже, аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що виходячи з правової сутності знаку для товарів і послуг умовою належного його використання є використання власником зареєстрованого знаку саме щодо зазначених у свідоцтві товарів і послуг. Відповідач [PERSON] не надав до суду будь-яких доказів на підтвердження використання торгівельних марок та/або поважності причин, обставин щодо їх невикористання. На підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві, Позивач зазначає, що ним проведене дослідження українського ринку, за результатами якого встановлено, що Відповідач [PERSON] не використовував в Україні торговельну марку за оспорюваними охоронними документами стосовно зазначених в ній товарів 33 класу МКТП п`ять років, починаючи з 23.02.2017 до 23.02.2022, у зв`язку з чим її дія може бути достроково припинена за заявою позивача в судовому порядку повністю. Невикористання в Україні Відповідачем [PERSON] торгівельної марки за оспорюваним охоронним документом для зазначених в ній товарів 33 класу МКТП порушує не лише законодавчо встановлений обов`язок російського громадянина щодо використання торговельної марки в Україні, а й є формою зловживання правом, що призводить до створення для інших осіб штучного бар`єру та порушення їх цивільних та майнових прав, а також їх охоронюваних інтересів щодо вільного та безперешкодного використання та реєстрації словесних елементів «[INFO]» та «[INFO]» в якості марок. Завдяки діючим торговельним маркам за оспорюваними охоронними документами, російський громадянин зберігає в Україні за собою неправомірні права, переваги та формальні підстави для юридичного переслідування Позивача та заборони йому використовувати словесні елементи «[INFO]» та «[INFO]» в якості марки для таких самих або споріднених товарів та/або послуг. Таким чином, прагнення Позивача щодо отримання майнових прав на торговельні марки «[INFO]», «[INFO]» за заявками останнього та його бажання щодо подальшого контрактного виробництва та використання вказаних марок в Україні, як охоронюваний законом інтерес, підлягає судовому захисту в порядку ЦПКУ. Суд приймає до уваги у якості належних і допустимих, в розумінні ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України, докази на підтвердження того, що Відповідачем [PERSON] не використовувався в Україні знак « [PERSON] » за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.08.2015 р. для товарів 33 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг, наступні документи: лист УКРНОІВІ від 27.09.2023 № Вих.-10540/2023 про те, що за період з 2018 року по 2023 рік до Національного органу інтелектуальної власності не надходили документи про публікацію в Бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки, Реєстру ліцензій на використання торговельної марки за міжнародною реєстрацією відомостей про видачу ліцензій на використання торговельних марок за свідоцтвом України № [NUMBER] . лист Асоціації «ДжіЕс1 Україна» № 102/01 від 20.09.2023 р. та довідка ТОВ - Компанія «Invest-Consult Park» від 20.09.2023 про надання ТОВ «Фірма «Дісна» послуг з пошуку інформації в Реєстрі Асоціації «ДжіЕс1 Україна» згідно замовлення № 01 від 12 вересня 2023 р., про не виявлення у наявних на 13.09.2023 р. Реєстрі Асоціації «ДжіЕс1 Україна» назвах та описах товарних позицій відповідностей критеріям пошуку за позначенням «[INFO], [INFO], [INFO]» лист ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» від 06.11.2023 р., лист ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», лист ТОВ «ФОРА» від 14.11.2023 № 646, лист ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» від 08.11.2023. № ФР-5908, лист ТОВ «Експансія» від 08.11.2023. № 08/11-23, в яких зазначено, що торгівельні мережі не здійснювали та не здійснюють на поточний момент продаж товарів під торговельними марками «[INFO]» за свідоцтвом № [NUMBER] . Отже, вказані документи підтверджують факт невикористання в Україні знаку «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.08.2015 р., зареєстрованого за Відповідачем [PERSON] для товарів 33 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг. Законом України від 16.09.2014 р. № 1678-VII ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (надалі - Угода про асоціацію). Згідно зі статтею 158 Угоди про асоціацію для цілей цієї Угоди права інтелектуальної власності включають, зокрема, торговельні марки. Статтею 198 Угоди про асоціацію встановлено, що сторони передбачають, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п`ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохмісячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п`ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв`язку з тим, що власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання. Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України встановлює Закон України "Про міжнародні договори України". Статтею 19 Закон України "Про міжнародні договори України" встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Оскільки за приписами частини 1 статті 4 Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 14.04.1891 року, яка набула чинності для України 25.12.1991 року, з дати реєстрації, зробленої у Міжнародному бюро, у кожній зацікавленій договірній країні торговельній марці надається така сама охорона, як і у випадку, коли б вона була заявлена там безпосередньо, у разі невикористання такої торговельної марки, саме з цієї дати починається відлік п`ятирічного строку, встановленого пунктом 4 статті 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», із закінченням якого може бути прийняте рішення про дострокове припинення дії міжнародної реєстрації на території України. Таким чином, з урахуванням положень статті 4 Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 14.04.1891 року та пункту 4 статті 18 Закону України, достроково може бути припинена дія тієї міжнародної реєстрації, торговельна марка за якою не використовується в Україні протягом більше ніж п`ять років від дати реєстрації такої торговельної марки в Міжнародному бюро або від іншої дати після дати реєстрації такої торговельної марки в Міжнародному бюро. Отже, в процесі розгляду спору по суті суд дійшов висновку, що належними у справі доказами позивачем доведено, що знак «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.08.2015 р., зареєстрованого за Відповідачем [PERSON] для товарів 33 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг в Україні не використовується з моменту його реєстрації. Доказів на підтвердження поважних причин невикористання знаків «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.08.2015 р., зареєстрованого за Відповідачем [PERSON] для товарів 33 класу в Міжнародної класифікації товарів і послуг в Україні Відповідач [PERSON] суду не подав і не надіслав. Статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача про дострокове припинення дії свідоцтва України № [NUMBER] від 25.08.2015 р. знаку для товарів і послуг «[INFO]» відносно 33 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг в Україні, що були зареєстровані на ім`я Відповідача [PERSON] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач також звернувся до суду з вимогами до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про зобов`язання останнього внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії оспорюваного документу та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність. Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», Національний орган інтелектуальної власності (НОІВ) - державна організація, що входить до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, визначена на національному рівні Кабінетом Міністрів України як така, що здійснює повноваження у сфері інтелектуальної власності, визначені цим Законом, іншими законами у сфері інтелектуальної власності, актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та статутом, і має право представляти Україну в міжнародних та регіональних організаціях. Пунктом 2 статті 21 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що функції НОІВ виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України. До владних повноважень, делегованих НОІВ, належить зокрема опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі. Розпорядженням Кабінету міністрів України «Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності» від 28.10.2022 № 943-р визначено, що функції Національного органу інтелектуальної власності виконує державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій». Пунктом 3.2 статуту УКРНОІВІ у новій редакції, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 09.08.2023 № 10649 (далі - статут УКРНОІВІ) визначено, що предметом діяльності УКРНОІВІ є виконання делегованих владних повноважень: опублікування офіційних відомостей про об`єкти інтелектуальної власності та про подані заявки на торговельні марки (знаки для товарів і послуг); ведення державних реєстрів у сфері інтелектуальної власності та бази даних заявок на торговельні марки (знаки для товарів і послуг), унесення до них відомостей; здійснення міжнародного співробітництва у сфері правової охорони інтелектуальної власності і представлення інтересів України із зазначених питань у Всесвітній організації інтелектуальної власності та інших міжнародних організаціях відповідно до законодавства; виконання інших функцій та повноважень у сфері інтелектуальної власності, зокрема, здійснення функцій "Національного відомства", передбачених Мадридською угодою про міжнародну реєстрацію знаків та Протоколом до Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків. Згідно п. 2.3 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 № 10 у процесі ведення реєстру до нього вносяться зміни, в тому числі про припинення дії свідоцтва повністю або частково. Відповідно до п. 2.4 вказаного положення підставою для внесення відомостей до реєстру є, зокрема, рішення судових органів. Враховуючи наведене, вимога Позивача про зобов`язання Відповідача Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України № [NUMBER] від 25.08.2015 р. на торговельну марку «[INFO]», для усіх товарів 33 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність», є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженої відповідальністю «Фірма «Дісна» у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1, ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, сума судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, складає 5368,00 грн. З огляду на те, що діями відповідача Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» права Позивача порушені не були, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати понесені ними під час розгляду справи в розмірі 5368,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved