Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про поділ спільного майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.05.2000 між [PERSON] та [PERSON] (після шлюбу прізвище [PERSON] ) укладено шлюб, який зареєстрований Таїровською селищно радою Одеської області на підтвердження чого видано свідоцтво про шлюб № [NUMBER] , запис № 3. 17.01.2023 рішенням Южного міського суду Одеської області у справі № 519/996/22 шлюб між сторонами розірвано. У період перебування у шлюбі, а саме 13.10. 2011 подружжям придбана чотирикімнатна квартира за договором купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Чебаном М.І., реєстр. № 2118, за адресою: [ADDRESS] . Загальною площею: 82,39 кв. м. Після розлучення позивач з відповідачем не дійшли згоди щодо розподілу спільного мана, зокрема зазначеної квартири. Оскільки, квартира була придбана позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищевказане майно, шляхом визначення за позивачем частки квартири в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою Южного\~міського суду\~Одеської області\~від 28.11.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 04.12.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, ухвалено розгляд справи здійснено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Южного\~міського суду\~Одеської області\~від 25.01.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснити за його та позивача відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, з заявами та клопотаннями не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи 17.05.2000 сторони уклали шлюб (а.с.11). 13.10.2011 було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] прийняв у власність чотирикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] . Відповідно до п.5 вищевказаного договору покупець [PERSON] стверджує, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] , та квартира. Що ними набувається буде належати їм на праві спільної сумісної власності (а.с.14-17). 17.01.2023 рішенням Южного міського суду Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11-12). Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.10.2023 квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8-9). За загальним правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові № 725/1776/18 від 12.02.2020 року, норми сімейного кодексу свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. В даному випадку позивач заявляє про наявність презумпції спільності майна подружжя, у зв`язку з чим претендує на майно в рівних частинах, яке набуто подружжям в період шлюбу. Відповідач, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаної презумпції, зокрема того, що спірна квартира придбавалась за особисті кошти відповідача, суду не надав, із заявами та клопотаннями не звертався. За таких обставин, суд робить висновок, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved