Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 27 вересня 2001 року Куп`янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, актовий запис № 56. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачкою перебувають у шлюбі з 2001 року. Від шлюбу у Сторін дітей немає. Поступово відносини почали погіршувались і фактичні шлюбні стосунки повністю припинені, ведення між подружжям спільного господарства остаточно припинено. Спору щодо майна та місця проживання дітей між Сторонами немає. За переконанням Позивача, подальшого сенсу налагоджувати сімейні відносини немає, оскільки як у Позивача, так і у Відповідача, на ґрунті сімейно-побутових проблем та кардинально протилежних поглядів на сімейне життя втрачено почуття любові та бажання продовження спільного побуту. Позивач вважає, що надання строку для примирення є неможливим, повна відсутність діалогу між сторонами ще раз підтверджує неприйнятність відновлення шлюбних відносин. Збереження шлюбу не відповідає моральним інтересам Позивача. За таких обставин, а також враховуючи різні погляди на цінності у житті, та втрату почуття любові Позивача до Відповідача, повного фактичного припинення шлюбних стосунків, шлюб підлягає розірванню. Подальше сумісне життя та збереження сім`ї неможливе. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.02.2024 провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи. Надіслав до суду заяву, просив розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачці за місцем її реєстрації, поштова кореспонденція повернулась без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про розгляд даної справи, з огляду на що відповідачка, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином, але у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та\~відзиву на позовну заяву суду не надала. Відповідачка в установлений ч. 7\~ст.178 ЦПК України\~строк не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8\~ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Між [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] \~(дошлюбне\~прізвище -\~ [PERSON] ), [INFO] , укладено шлюб, який зареєстрований 27 вересня 2001 року Куп`янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, актовий запис №56. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.09.2001 серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін дітей немає. Шлюбні стосунки між подружжям припинені, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не створили міцної сім`ї, внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно\~ст. 112 СК України\~з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують сімейних відносин. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердив у тексті позовної заяви. Таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved