Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

18 вересня 2023 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 25.09.2009 р. у розмірі 34\~140,63 грн та судові витрати, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, що призвело до виникнення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не подала. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, у відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого: За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1,2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25.09.2009 [PERSON] підписано заяву, у якій він просив про надання банківських послуг: видати кредит у гривні, сума кредитного ліміту 100,00 грн, базова відсоткова ставка 30 процентів з розрахунку 360 днів у році. Також відповідачем підписана довідка про умови кредитування. У заяві зазначено, що він згоден з цим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин, договір кредитування, що укладався між сторонами повинен був складатися із заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та пам`ятки клієнта. Однак, додані до позову Умови і правила не підписані відповідачем, а роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Позичальник [PERSON] ознайомився та узгодив саме ті Умови та Правила кредитування, до яких він приєднався шляхом підписання 25.09.2009 року заяви про умови кредитування, зокрема, щодо сплати ним щомісячної процентної ставки за використання кредитних коштів. Отже, договір, укладений між сторонами складається з заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, які узгоджені з позичальником в частині особистого підписання ним заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, яка є скороченим варіантом «Умов та Правил надання банківських послуг», зокрема щодо такої суттєвої умови кредитування як річний розмір процентів за користування кредитом (30%). Доданий до матеріалів справи банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг, є належним доказом лише в тій частині, що узгоджена з позичальником, і може бути застосована до правовідносин, які склалися між сторонами. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Великою Палатою ВС у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 та є підставою для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 13.06.2023 становить 34140,63 грн і складається з: 27927,85 грн заборгованість за кредитом; 6212,78 грн заборгованість за відсотками. Проте, з цього розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що він зроблений з відрахуванням коштів на погашення процентів за користування кредитом, як за узгодженою процентною ставкою (30% річних), так і за підвищеною без узгодження з відповідачем процентною ставкою 34,80 %, 43,2 %, 42 %, 40,8 %. За наведеного, при розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом суд виходить з відсутності підстав для нарахування процентів за користування кредитом за підвищеними процентними ставками, та доходить висновку, що розрахована банком заборгованість за процентами за користування кредитом, підлягає зменшенню на суму 1\~644,56 грн. Ця сума помилково нарахована банком, в тому числі у зв`язку з підписанням [PERSON] 03.08.2022 року паспорту споживчого кредиту, оскільки, він не є складовою частиною узгодженого позичальником кредитного договору за підписаною ним 25.09.2009 року заяви. Окрім цього, підписання паспорта споживчого кредиту споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, Постанова КЦС ВС від 22.11.2023 № 619/1384/21 (61-8064св23). Таким чином у позичальника перед банком за період користування кредитними коштами, отриманими ним на підставі заяви від 25.09.2009 року, утворилася заборгованість за процентами, які погоджені ним особисто, та складають суму 4\~568,22 грн. Тому, виходячи із встановлених обставин справи, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає частковому задоволенню. За такого позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2554,71 грн (32 496,07 *2684,00/34140,63).

Outcome: partial