Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

1.Позиція позивача. 17.01.2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, заявив наступні позовні вимоги: 1.Розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 2. Зобов`язати. Акціонерне Товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль», код ЄДРПОУ: 00130820 виключити із особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] заборгованість попередніх власників (споживачів) за послуги теплопостачання у сумі 14678 грн. 88 коп., що виникла за період часу до 01 грудня 2022року; 3. Зобов`язати Акціонерне Товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль», код ЄДРПОУ: 00130820 не включати до суми боргу [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] заборгованість попередніх власників (споживачів) за теплопостачання у сумі 14678 грн. 88 коп., що виникла за період часу до 01 грудня 2022 року; 4. Судові витрати покласти на Відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що являється власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири НРС №2-1479 від 13 грудня 2022 року. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.12.2022 року, номер запису про право власності: 48692119. Після набуття права власності на квартиру та переоформлення особового рахунку на квартиру на своє ім`я, позивач постав перед фактом заборгованості попередніх власників зазначеної квартири за теплопостачання перед АТ «ДТЕЦ». 30 жовтня 2023 року Позивач на адресу Відповідача надіслав заяву з проханням перевести (переоформити) особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я Позивача за адресою належної позивачу квартири та виключити з обліку по даному особовому рахунку заборгованість, яка виникла до набуття [PERSON] у власність даної квартири. Заяву було направлено електронним листом. 30 жовтня 2023 року, на адресу Відповідача, було надіслано заяву з проханням перевести (переоформити) особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] за адресою належної позивачу квартири та виключити з обліку по даному особовому рахунку заборгованість, яка виникла до набуття ним у власність даної квартири. Заяву було направлено електронним листом. 29.11.2023 на адресу відповідача, було надіслано адвокатський запит щодо надання інформації: -чи переведено (переоформлено) особовий рахунок на ім`я [PERSON] за адресою належної клієнту квартири [ADDRESS] ; - \~ \~ \~ \~чи виключено з обліку заборгованість по особовому рахунку, яка виникла до набуття [PERSON] у власність квартири [ADDRESS] . 13.12.2023 на електронну пошту представника позивача адвоката Донець В.В. надійшла відповідь на адвокатський запит та повідомлено, що 08.12.2023 на підставі наданих документів особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] переоформлено на ім`я [PERSON] . Також повідомлено, що за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та абонентської плати та надано довідку відповідно до якої заборгованість без нарахувань на 2007 рік складає 2060,76 грн. та станом на 01.12.2022 загальна заборгованість становить 14678,88 грн., яка складається з заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії становить 13872,78 грн. та заборгованість за житлово комунальні послугу з абон.плати 806,10 грн. Згідно наданої відповіді Відповідач зазначає, що для здійснення списання заборгованості попередніх власників приміщення за адресою: [ADDRESS] , не має законних підстав. Таким чином на особовому рахунку № [NUMBER] продовжує обліковуватися сума боргу, яка виникла до придбання Позивачем квартири, що підтверджується довідкою наданою Відповідачем про стан заборгованості станом на 01.12.2022, згідно якої вбачається, що на особовому рахунку № [NUMBER] рахується борг у розмірі 14678,88 грн. з чого вбачається, що Відповідачем покладено на Позивача суму боргу, який утворився до набуття останнього квартири у власність, що є порушенням його прав. Зобов`язальні правовідносини між сторонами виникли з часу набуття права власності на квартиру, тобто з 01 грудня 2022 року, згідно положень якого кожна зі сторін має як права так і обов`язки. Крім вищезазначеного договору, жодних угод (правочинів) між Позивачем та Відповідачем (в тому числі договору про реструктуризацію заборгованості) не укладалось. Жодних дій, які б свідчили про взяття на себе обов`язків попередніх мешканців (власників) квартири, в тому числі обов`язку зі сплати боргу за теплопостачання, Позивач не вчиняв. Не зважаючи на це, Відповідач, не маючи жодних правових підстав вимагати сплати заборгованості за послуги яких Позивач не отримував, здійснив дії з самовільного переведення обов`язків попередніх мешканців квартири на Позивача. Відповідач зловживаючи своїми правами та використовуючи адміністративний ресурс незаконно вимагає від Позивача сплати заборгованості за теплопостачання, яка виникла до придбання Позивачем квартири та початку користування послугами, що є грубим порушенням цивільного законодавства України. Незаконні дії Відповідача полягають у виставленні заборгованості за теплопостачання попередніх мешканців саме Позивачу, не зважаючи на надання всіх необхідних документів. Позивач категорично заперечує проти покладення на нього боргу, який виник з вини попередніх власників квартири (споживачів послуг). У відповіді на відзив адвокат Донець В.В. вказав, що суть заперечень Відповідача проти позову полягає у твердженні про те, що Позивач як власник квартири зобов`язаний сплачувати заборгованість за теплопостачання, проте не обґрунтовано жодним нормативним документом такого обов`язку. В той же час у відзиві посилається на п.39 тап.40 Правил надання послуги з постачання теплової енергії постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №830, зазначає, що споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладання договору (мається на увазі договір про надання послуг) та не звільняється від оплати послуги у разі самовільного (без дотримання встановленої законодавством процедури) відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання),Рішення Кам`янської міської ради, щодо яких відповідач здійснював функції з реалізації виробленої підприємством теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання споживачів 1-ї, 2-ї, 3-ї групи, які проживають у правій частині міста та Закон України «Про житлово-комунальні послуги» спираючись на те, що договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Позивач як власник вказаної квартири став споживачем послуг з теплопостачання з моменту набуття права власності на квартиру після 13.12.2022 року.До придбання квартири позивач не був власником цього житла, а так само не був споживачем послуг по теплопостачанню цієї квартири. Позивач не вчиняв правочинів щодо зобов`язання сплати боргу по оплаті послуг за теплопостачання попереднього власника квартири. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. У договорі дарування квартири за вказаною вище адресою від 13.12.2022 прямо не оговорено про те, що покупець зобов`язується сплатити борги продавця за надані послуги з теплопостачання житла. Таким чином, на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги з теплопостачання квартири в період часу до 13.12.2022 року, тобто до набуття права власності на квартиру. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі на її придбання. Договір дарування квартира від 13.12.2022, згідно з яким позивач став власником квартири не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України. Позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу по оплаті послуг за теплопостачання попереднього власника вказаної квартири. За таких обставин, на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за послуги теплопостачання, надані відповідачем попереднім власникам, що нараховані до 13.12.2022, тобто до набуття квартири у власність. 2. Позиція відповідача. Представник Відповідача, Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», [PERSON] через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, заперечуючи правомірність вимог позивача. АТ «Дніпровська ТЕЦ» надало послуги з теплопостачання в правобережній частині міста Дінпродзержинська, в тому числі і за адресою: [ADDRESS] . Надання послуг не оспорюється. В порушення виконання обов`язків щодо їх оплати за жаною адресою, за особовим рахунком № [NUMBER] утвоилась заборгованість. 30.10.2023 року [PERSON] звертався до АТ «Дніпровська ТЕЦ» з письмовою заявою та вимогами виключення суми заборгованості попереднього власника житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Станом на 08.12.2023 року на підставі наданого пакету документів особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] переоформлено з ім`я [PERSON] на [PERSON] . Для здійснення списання заборгованості попередніх власників приміщення не має законних підстав. Ніяких дій з самовільного переведення обов`язків попереднього власника до [PERSON] щодо стягнення з нього заборгованості, яка виникла від попередніх власників приміщення за адресою: [ADDRESS] АТ «Дніпровська ТЕЦ» наразі не здійснюється. Станом на лютий 2024 року обліковується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та за абонплату. Переоформлення осбового рахунку у випадку зміни власника відбувається на підставі правовстановлюючих документів. Відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на нового квартиронаймача або власника. Особовий рахунко може бути закрито лише у разі відсутності боргу або його списання. Списанню підлягає безнадійна заборгованість, визнана такою відповідно до правил п.14.1.11 ст.14 Податкового кодексу України. За відсутності ознак безнадійної заборгованості списання заборгованості списання заборгованості є неможливим. У виключення з обліку заборгованості у АТ «Дніпровська ТЕЦ» немає законних підстав, оскільки послуга з теплопостачання за даною адресою реально надавалась. Відкриття особового рахунку вібувається шляхом переоформлення вже існуючого особового рахунку, який відкритий від попереднього власника. Таким чином, відкриття нового номерного особового рахунку за адресою: [ADDRESS] на власника [PERSON] є неможливим. Переведення номерного особового рахунку на ім`я власника [PERSON] здійснено. Проте відкриття нового особового рахунку і не є предметом позовних вимог. Предметом позовних вимог є саме виключення із особового рахунку № [NUMBER] , заборгованість попередніх власників приміщення за адресою: [ADDRESS] за послуги з теплопостачання, яка виникла до 01.12.2022 року. Проте така вимога є безпідставною. Інформація щодо боргу попереднього власника по особовому рахунку № [NUMBER] відображатись не буде лише після повної сплати заборгованості попереднім власником. У зв`язку з тим, що попередній власник приміщення за адресою: [ADDRESS] не добросовісно виконував свої зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання на рахунку є заборгованість. АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» має намір звернутись до суду з позовом до попереднього власника про стягнення з нього цієї заборгованості за послуги теплопостачання. Зі сторони АТ «Дніпровська ТЕЦ» ніяким чином права позивача не було порушено, а тому позов не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що спір про право між сторонами відсутній. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 17 січня 2024 року адвокат Донець В.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» «про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії» (а.с. 1-3). 17 січня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 15). 19 січня 2024 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 16). 12 лютого 2024 року від представника відповідача Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» - адвокат Кісілевич Є.Є. до суду надійшло клопотання, у якому просить надати представнику матеріали справи (а.с. 22). 19 лютого 2024 року представник відповідача Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» - адвокат Кісілевич Є.Є. подав до суду відзив (а.с. 26-29). 20 лютого 2024 року адвокат Донець В.В. подав до суду заяву, у якій просить відкласти розгляд справи для подання відповіді на відзив (а.с. 38). 26 лютого 2024 року адвокат Донець В.В. через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив (а.с. 41-45). 13 березня 2024 року адвокта [PERSON] через систему «Електронний суд» подав до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи без участі сторін, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати покласти на відповідача (а.с. 51). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 13 грудня 2022 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру під номером шістдесят, житловою площею 25,9 кв.м., загальною площею 41,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири, посвідченим де5ржавним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., зареєстровано в реєстрі за № 2-1479 (а.с. 6). Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.12.2022 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 7). 30 жовтня 2023 року адвокат Донець В.В., інтересах заявника [PERSON] , подав до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» заяву, у якій просить відкрити (переоформити) особовий рахунок на ім`я [PERSON] , виключити з обліку заборгованість по особовому рахунку, яка виникла до набуття [PERSON] у власність квартири [ADDRESS] (а.с. 8). 29 листопада 2023 року адвокат Донець В.В. направив на адресу Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» адвокатський запит, у якому просить надати інформацію та документи (а.с. 10). 13 грудня 2023 року представником Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» надано відповідь щодо адвокатського запиту, у якому зазначили, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] рахувався за [PERSON] . За період з 01.10.2020 по 01.12.2022 роки за квартирою за адресою: [ADDRESS] обліковується заборгованість за послуги з теплопостачання, яка складає 14678,88 грн., у зв`язку неповної сплати за надані послуги. Станом на 08.12.2022 року на підставі пакету документів особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] переоформлено на ім`я [PERSON] . Для здійснення списання заборгованості попередніх власників приміщення також немає законних підстав (а.с. 12). Згідно до довідки про заборгованість за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та абон плати дана [PERSON] , що є власником особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] станом на 01.12.2022 року загальна заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 14678,88 грн. (а.с. 13). Згідно до розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання теплової енергії та абон плати за період 01.10.2020-01.02.2024 року споживач [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , нараховано 23839,70 грн., споживач оплатив 1880,00 грн. (а.с. 31). 5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до частини першої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Згідно з частиною першою\~статті 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статей 66, 67, 162\~ЖК\~України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20\~Закону\~України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього\~Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322\~ЦК\~України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382\~ЦК\~України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. Як встановлено судом, між сторонами виник спір щодо обліку за особовим рахунком заборгованості за надані комунальні послуги, яка виникла до набуття позивачем права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна. Судом встановлено що до 13 грудня 2022 року власниками квартири [ADDRESS] , були [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , і [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а з 13 грудня 2022 року право власності на зазначену квартиру перейшло до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі договору дарування квартири, укладеного від 13 грудня 2022 року, посвідченого нотаріально. Як з`ясовано, станом на час набуття [PERSON] права власності на зазначену квартиру, а саме станом на 13 грудня 2022 року за особовим рахунком № [NUMBER] за квартирою [ADDRESS] , АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» обліковується заборгованість за послуги теплопостачання обліковується заборгованість у розмірі 14678,88 гривні, яка виникла до 13 грудня 2022 року. Враховуючи приписи статей 66, 67, 162 ЖК України, п. 1 ч. 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 5 ч. 3 статті 20 цього Закону, суд погоджується із позицією відповідача, що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322\~ЦК\~України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382\~ЦК\~України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі дарування. Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно до позиції Верховного Суду, викладену в постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 та від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 про те, що договір дарування квартири від 26.07.2022 року, згідно з яким [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] , не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попередніх власників вказаної квартири. На неї не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги теплопостачання, надані відповідачем попереднім власникам, що нараховані до 01 грудня 2022 року, тобто до укладення ним договору дарування квартири. Аналогічна правова позиція вкладена в постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року усправі № 201/11406/20. Суд дійшов до висновку, що вимоги [PERSON] про зобов`язання Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» виключити із особового рахунку [NUMBER] за адресою: квартира [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників (споживачів) за послуги теплопостачання, що виникла за період часу до 01 грудня 2022 року; та зобов`язання Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» не включати до суми боргу [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників (споживачів) за послуги теплопостачання у сумі 14678,88 грн., що виникла за період часу до 01 грудня 2022 року, є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем до 01 грудня 2022 року. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 6. Розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved