Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 29 лютого 2024 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що їх син [PERSON] , [INFO] , є студентом другого курсу денної форми навчання у ВСП «Івано-Франківський фаховий коледж ЛНУП», відділення освітньо-професійного ступеня молодший бакалавр. З огляду на вказане, він позбавлений можливості самостійно утримувати себе, а відповідач [PERSON] , як його батько, не виконує свого обов`язку по утриманню, на період навчання сина. З огляду на вказані обставини позивачка просить стягувати на її користь на утримання повнолітнього сина, на період навчання, аліменти в розмірі 1/6частину усіх видів його заробітку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, не заперечував проти стягнення аліментів, але просив врахувати його майновий стан, те, що він є пенсіонером. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено належно завіреною копією свідоцтва про народження останнього (а.с. 11). Відповідно до витягу №840-АП-01-2024 від 24.01.2024, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані, зокрема, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). В довідці № 337-К від 27 вересня 2023 року вказано, що [PERSON] у 2023 році поступив у ВСП «Івано-Франківський фаховий коледж ЛНУП» і в даний час навчається на ІІ курсі денного відділення освітньо-професійного ступеня молодший бакалавр, термін закінчення навчання 30 червня 2026 року (а.с.13). Згідно з довідкою про доходи № 7028 8308 3306 1087, [PERSON] у період з 01.09.2023 до 29.02.2024 отримав пенсію в загальному розмірі 5826,88 грн. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали [PERSON] у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітнього сина. Суд дійшов висновку, що відповідач не навів доказів, які б об`єктивно доводили, що він, враховуючи його матеріальний стан та обставини справи, не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки доходу. Отже, враховуючи вище викладене, зважаючи на матеріальне становище сторін, а також обов`язок батьків утримувати свого повнолітнього сина до досягнення ним віку 23 років за умови, що він буде навчатися, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , аліментів на утримання їхнього повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до припинення сином навчання. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, то судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в доход держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved