Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Представник КП «Харківські теплові мережі» Пономарьова Н.В. звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з теплопостачання за період з 01 липня 2016 року по 31 січня 2022 року у розмірі 59506,41 грн., 3 % річних у розмірі 874,66 грн., інфляційних витрат у розмірі 5484,95 грн. та суми сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн. Вказані послуги надаються позивачем власнику квартири за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підприємство надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання відповідачу, яка є споживачем вказаних послуг з теплопостачання. Відповідач своїх обов`язків щодо оплати наданих послуг тривалий період часу не виконує, добровільно заборгованість не сплачує. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2024 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто\~з [PERSON] на користь\~КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 липня 2016 року по 31 січня 2022 року у розмірі 59506 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот шість) грн 41 коп., стягнуто інфляційні витрати в розмірі 5484 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн 95 коп., три відсотки річних в розмірі 874 (вісімсот сімдесят чотири) грн 66 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. 12 лютого 2024 року адвокатом Максимовим М.І., який діє в інтересах [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення від 12 січня 2024 року. Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року скасовано заочне рішення по справі та відкрито провадження, сторонам роз`яснено, що справа розглядатиметься у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У заяві адвоката Максимова М.І. про скасування заочного рішення містяться заперечення відповідача, в яких представник просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи це неправильним визначенням позивачем суб`єктного складу відповідачів, оскільки наймачами квартири за адресою: [ADDRESS] , є відповідач та [PERSON] , у зв`язку з чим стягнення має відбуватися у солідарному порядку. Крім того, представник відповідача вказує на порушення позивачем строку позовної давності, про що 18 березня 2024 року з використанням електронного сервісу «Електронний суд» подав окрему заяву. Адвокат Максимов М.І. 14 лютого 2024 року електронними засобами зв`язку подав заяву про розгляд справи за наявними доказами без участі сторони відповідача. 22 лютого 2024 року представник позивача через канцелярію суду подала клопотання про поновлення строку позовної давності, з 01 березня 2017 року по 31 січня 2022 року, в якому послалася на внесення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби SARS-CoV-2 (COVID-19)» змін до\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби SARS-CoV-2 (COVID-19), строки, визначені положеннями статей\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину», на підставі чого [PERSON] просила поновити строк позовної давності за період з березня 2017 року по січень 2022 року та задовольнити позов в межах строку позовної давності. Технічна фіксація судового засідання не здійснювалась на підставі положень статті 247 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, об`єктивно оцінивши докази окремо та в сукупності, врахувавши позиції сторін, суд дійшов наступних висновків Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з теплопостачання, які надає КП «Харківські теплові мережі». КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Так, положення ст.ст.\~68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених\~постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача (орендаря) та власника житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Суд акцентує увагу, що відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку сплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. З наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачів за користування житлово-комунальними послугами за період з 01 липня 2016 року по 31 січня 2022 року становить 59506,41 грн. за послуги з теплопостачання, 3 % річних у розмірі 874,66 грн., інфляційних витрат у розмірі 5484,95 грн. та суми сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку, де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачами подано заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ч. 1\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до положень ч. 1\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою\~статті 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим,\~постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України установлено карантин з 12.03.2020 року, дію якого неодноразово продовжено. Згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року № 1423\~дію карантину продовжено до 30.04.2023\~року,\~постановою КМУ\~від 25.04.2023\~року №\~383 до 30.06.2023 року. Суд акцентує увагу, що\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільний кодексу України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом 04.08.2023 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2»в Україні встановлено карантин з 12.03.2020 року, який діяв до 30.06.2023. Таким чином, строк позовної давності було продовжено на період дії карантину. Окрім того, відповідно до п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У зв`язку з викладеним, починаючи з дня набрання чинності\~Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, тобто з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні. Суд не вбачає правового підґрунтя у зазначених представником позивача відомостях щодо неправильного суб`єктного складу відповідачів та посилань на необхідності стягнення заборгованості у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] , зважаючи на надану адвокатом Максимовим М.І. копію свідоцтва про смерть [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис: 2766. Враховуючи викладене, розмір заборгованості позивача з урахуванням клопотання про поновлення строків позовної давності за період з 01 березня 2017 року по 31 січня 2022 року складає 51511 грн. 13 коп. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком (відомістю) нарахувань інфляційних витрат та 3% річних з останні три роки до подання позовної заяви, відповідно до якого загальна сума інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з вересня 2020 по січень 2022 становить 5484,95 грн., загальна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання становить 874,66 грн. На підставі зазначеного вище, суд вбачає правові підставі для часткового задоволення позовних вимог, заявлених в межах строку позовної давності. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial