Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0662 га кадастровий номер 6323310100:02:001:0141 цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1673780263233) розташованого за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві в підтвердження вимог позивач [PERSON] зазначила, що 11 липня 2017 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, який вони зареєстрували в Красноградському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 75, а 07 листопада 2023 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується копією рішення Красноградського районного суду Харківської області. Під час перебування у шлюбі, а саме 04 березня 2020 року сторони за спільні кошти, придбали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1673780263233) розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0662 га кадастровий номер 6323310100:02:001:0141 цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку. Дане майно зареєстроване на праві приватної власності за відповідачем [PERSON] , що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач відмовляється добровільно визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки,які придбані в період шлюбу. У зв`язку із чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Від [PERSON] 10.04.2024 року до суду надійшла заява в якій просить справу розглядати за відсутності сторони позивача, позов підтримує та просить задовольнити. Від [PERSON] 27.03.2024 року надійшла до суду заява, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянкивизнає. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, та від них надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як визначено в ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст. ст. 368 ЦК України), відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 11.07.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 07.11.2023 року. Під час перебування у шлюбі, а саме 04.03.2020 року сторони по справі придбали земельну ділянку площею 0,0662 га кадастровий номер 6323310100:02:001:0141 цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1673780263233) розташованого за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дане майно зареєстроване за відповідачем. З наведених вище доказів видно, що вищезазначене майно, було набуте сторонами, як подружжям за час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя та позивач має законне право на їх поділ. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За частиною 5 статті 11 ЦК України цивільні прав та обов`язків можуть виникати з рішення суду. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна суд, вважає, що в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя для належного захисту у спірних правовідносинах, необхідно визнати право власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0662 га кадастровий номер 6323310100:02:001:0141 цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) за адресою: [ADDRESS] , та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1673780263233) розташованого за адресою: [ADDRESS] Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір за розгляд даного позову складає 1211,20 грн, які сплачено позивачем при зверненні до суду, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. На підставі ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст. 60, 61, 63, 69,70 СК України та

Outcome: approved