Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до відповідача\~та третьої\~особи,\~в якій\~просить стягнути\~заборгованість за\~послуги з\~газопостачання в\~розмірі 17745,61\~грн.,\~та судових\~витрат у\~розмірі 2684,00\~грн.\~Зазначає,\~що відповідач\~не виконував\~в повному\~обсязі умови\~договору та\~допустив утворення\~заборгованості,\~яку в\~добровільному порядку\~не погашає.\~Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що ТОВ\~«Харківгаз Збут»\~з 01.07.2015\~року здійснював\~господарську діяльність\~з постачання\~природного газу\~на території\~Харківської області\~на підставі\~ліцензії на\~постачання природного\~газу,\~виданої Національною\~комісією,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~України згідно\~Постанови №1588\~від 21.05.2015\~року та\~з 11.05.2017\~року -\~згідно Постанови\~№633\~від 11.05.2017\~року.\~Також,\~на ТОВ\~«Харківгаз Збут»\~покладено спеціальні\~обов`язки\~щодо постачання\~природного газу\~населенню Харківської\~області згідно\~Положення про\~покладення спеціальних\~обов`язків\~на суб`єктів\~ринку природного\~газу для\~забезпечення загальносуспільних\~інтересів у\~процесі функціонування\~ринку природного\~газу.\~Вказує,\~що відповідач\~був споживачем\~послуг з\~постачання природного\~газу,\~які надавалися\~ТОВ «Харківгаз\~Збут». Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» №156 від 31.12.2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства. АТ «Харківгаз» відповідно з Постанов НКРЕКП, зокрема, № 789 від 13.03.2015, № 2284 від 08.09.2015, № 809 від 19.06.2017 в контексті обставин даної справи провадив господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області та був Оператором ГРМ. За даними Оператора ГРМ за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . Таким чином між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Зазначив, що внаслідок систематичного нехтування боржником своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість, яка за період з 01.09.2020 до моменту проведення відключення в сумі 17745,61 грн. Несплата відповідачем вартості використаного природного газу шкодить інтересам товариства, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Харківгаз збут», викладені у позові вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх за наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, крім того надав до суду наступні клопотання: 07.11.2023 про залишення позову без розгляду, оскільки 14.04.2023 Лозівським міськрайонним судом Харківської області вже прийнято рішення, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, в задоволенні позову ТОВ «Харківгаз збут» було відмовлено повністю, окрім того зазначено, що в рішенні суду допущено описку у прізвищі відповідача, в зв`язку з чим ним подано заяву про виправлення описки в рішенні суду; 09.11 2023 про повернення позову і закриття провадження по справі, оскільки позивач зловживає процесуальними правами, так як 14.04.2023 Лозівським міськрайонним судом Харківської області вже прийнято рішення, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, в задоволенні позову ТОВ «Харківгаз збут» було відмовлено повністю, рішення набрало законної сили, також вважає, що позов підлягає поверненню оскільки судовий збір при звернені до суду не було сплачено позивачем, так як платіжна інструкція про сплату судового збору не має ознак бухгалтерського документу, у представника позивача відсутні повноваження для представництва ТОВ «Харківгаз збут». Представник третьої особи [PERSON] судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ «ОГС «Харківгаз», позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов ТОВ «Харківгаз збут», також надала письмові пояснення по справі в яких зазначила, що ТОВ «Харківгаз збут» був постачальником природного газу за адресою: [ADDRESS] , а фактичне споживання здійснювалось [PERSON] (ЕІС-код 56ХМ33С979548065) Відповідач не звертався до ТОВ «Харківгаз збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Харківгаз збут», а фактично користувався послугами із газопостачання визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. [PERSON] приєднався до умов Типового договору є і факт фактичного споживання природного газу про що зазначено у відповідях АТ «Харківгаз» та ТОВ «Оператора газотранспортної системи України» на адвокатські запити представника ТОВ «Харківгаз збут» О.Романенко. Адвокатом О.Романенко було направлено адвокатський запит до АТ «Харківгаз» стосовно надання інформації про фактичний обсяг розподіленого природного газу за адресою: [ADDRESS] (споживач [PERSON] , а також просив підтвердити постачальника за вказаною адресою). У відповіді на адвокатський запит від 02.06.2023 за №1896 АТ «Харківгаз» повідомило про обсяги споживання у період з 01.09.2020 до моменту проведення відключення, які визначені та відображені на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи. Також у відповіді було зазначено, що у зв`язку з виявленням працівниками Красноградського відділення АТ «Харківгаз» самовільного втручання в систему газопостачання, 03.08.2021 року у присутності власника домоволодіння за вищевказаною адресою було проведення механічне від`єднання від газотранспортної мережі. Щодо підтвердження постачальника, у відповіді зазначено, що АТ «Харківгаз», як Оператор ГРМ не має доступу до інформації про постачальника природного газу протягом розрахункових періодів, а тому не має можливості підтвердити постачальника за вказаний період за вищезазначеною адресою. Адвокатом О.Романенко було направлено адвокатський запит до ТОВ «Оператора газотранспортної системи України» стосовно надання інформації про фактичний обсяг розподіленого природного газу за адресою [ADDRESS] (споживач [PERSON] ЕІС-код 56ХМ33С979548065) та підтвердження постачальника за вказаною адресою. У відповіді ТОВ «Оператора газотранспортної системи України» за № ТОВВИХ-23-7182 від 01.06.2023 на адвокатський запит зазначено, що споживач з ЕІС-кодом 56XM33С979548065 у вищезазначений період був закріплений в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ «Харківгаз збут» Також проінформовано щодо обсягів природного газу використаного споживачем та віднесеним в алокацію постачальника ТОВ «Харківгаз збут». Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» надавав послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . За вище вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно довідки з відділу реєстрації місця проживання, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] .(а.с.31) Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. ТОВ «Харківгаз Збут» здійснювало господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №1588 від 21.05.2015 та постанови №633 від 11.05.2017 року. На ТОВ «Харківгаз Збут» було покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ №758 від 01.10.2015з 01.04.2017-відповідно до постанови КМУ №187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до постанови КМУ №867 від 19.10.2018). Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» №156 від 31.12.2015 та розміщений на офіційному сайті Товариства. Тобто, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. За договором постачання природного газу постачальник був зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п. 4 розділу III Правил постачання природного газу - для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Фактом згоди про приєднання відповідача до умов договору є нерегулярні сплати відповідно до розрахунків заборгованості, а також факт фактичного споживання природного газу. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 14 Розділу III Правил закріплено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. Відповідно до абз.2 п.22 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Статтями 526-527,530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Внаслідок не виконання відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період 01.09.2020 по 31.07.2021 складає 17745,61 грн. Ст.15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч.2 ст.77 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» в повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за послуги з газопостачання в розмірі 17745,61 грн. Що стосується доводів клопотань наданих відповідачем [PERSON] , суд вважає їх безпідставними та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Стосовно клопотань про залишення позову без розгляду, закриття провадження по справі та повернення позову. Згідно з ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; \Пункт 3 частини першої статті 257 в редакції Закону № 3200-IX від 29.06.2023\ 4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Зі змісту даної норми випливає, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили, та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав. У розумінні процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд перевіряє, на підставі яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761 /7978/ 15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-1б1гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу». Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від28липня 2021року у справі №640/9380/19(провадження№ 61-6741св21),від 15листопада 2021року у справі №428/9280/20(провадження№ 61-12194св21),від 21грудня 2021року у справі №295/983/21(провадження№ 61-13906св21);№ 766/4505/20(провадження 61-14440св21)від 19січня 2022року;№ 295/983/21 ( провадження № 61-13906св21) від 21 грудня 2021 року ; № 522/11482/20 (провадження № 61-12240св21) від 01 грудня 2021 року; № 428/9280/20 ( провадження № 61- 12194св21) від 15 листопада 2021 року. Відповідно до\~рішення Лозівського\~міськрайонного суду\~від 14.04.2023,\~в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до [PERSON] , третя особа Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання- відмолено в повному обсязі, оскільки судом було встановлено, що позов пред`явлено до [PERSON] та документи, надані позивачем на підтвердження наявності боргу у відповідача, крім заяви -приєднання, стосуються [PERSON] та відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження суми основного боргу та взагалі наявності заборгованості у [PERSON] , який мешкає за адресою, за якою здійснювалось постачання природного газу позивачем та яким підписана заява-приєднання. Рішення набрало законної сили 19.05.2023. Тобто, відмовлено у задоволенні позову пред`явленого саме до [PERSON] , а не [PERSON] , а отже відсутні підстави для задоволення клопотання про залишення позову без розгляду та закриття провадження по справі. Стосовно клопотання відповідача про повернення позову позивачу оскільки судовий збір при звернені до суду не було сплачено позивачем, так як платіжна інструкція про сплату судового збору не має ознак бухгалтерського документу, цивільну недієздатність представника позивача та відсутності повноважень для представництва ТОВ «Харківгаз збут». Як вбачається з матеріалів справи при звернені до суду з позовом на підтвердження сплати судового збору позивачем надано платіжну інструкцію в національній валюті від 26 вересня 2023 №56409 з відміткою банку про проведення платежу та підписами платників здійснених за допомогою ЕЦП, тобто про проведення оплати за допомогою онлайн сервісу. (а.с.1). Згідно постанови Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 609/538/19 (провадження № 61-14017св20) зазначено: «Частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду. Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 826/2429/18 та від 20 лютого 2019 року у справі № 823/1940/18». Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VІII, яким з урахуванням змін, поміж іншого, вилучено норму щодо обов`язкової сплати судового збору виключно через установи банків або відділення зв`язку, що дозволяє платнику судового збору використовувати більш зручний для нього спосіб сплати судового збору, у тому числі - через онлайн-системи, банкомати для приймання платежів, Інтернет-банкінг тощо. Відтак сплата судового збору онлайн в кабінеті клієнта банку відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір», а квитанція, що надходить на електронну адресу як підтвердження сплати судового збору, є єдиним можливим документом на підтвердження оплати судового збору онлайн та має доказову силу на виконання його вимог». Позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви та надав платіжну інструкцію з відміткою банку про сплату судового збору. Відповідно до матеріалів справи, до суду звернулося ТОВ Харківгаз збут, від імені якого на підставі довіреності, виданої директором ТОВ Харківгаз збут, діє представник - адвокат Хом`як Р.В., про що свідчить копія довіреності та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю(а.с.12-13). Відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до ст.131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Беручи до уваги вище вказане, посилання [PERSON] щодо несплати позивачем при зверненні до суду з позовом судового збору та відсутності повноважень представника для звернення з позовом до суду, не знайшли свого підтвердження. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved