Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

23 січня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного\~товариства Акціонерний\~банк «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 25843,12 гривень та судовий збір у розмірі 3028 гривень. Обґрунтовуючи вимоги даного позову, вказує на те, що між Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 168/2012 від 28 вересня 2012 року, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 174000 грн. на строк з 28.09.2012 року по 27.09.2027 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком, позичальником та [PERSON] був укладений договір поруки №1 від 28 вересня 2012 року, за умовами пункту 1.1. якого останній зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по Кредитному договору. У зв`язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року у справі № 757/8164/20-ц вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №168/2012 від 28 вересня 2012 року, в розмірі 156 364,12 грн. Вищезазначене судове рішення було виконане тільки у грудні 2023 року (в частині заборгованості по тілу кредиту та по процентах). Позивач, згідно ст. 625 ЦК України, нарахував за період з 04.11.2020 по 23.02.2022 (включно): 5 521,56 гривень - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних); 20 321,56 гривень - заборгованість з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. Зазначені кошти відповідачами не сплачені, що свідчить про порушення майнових прав та інтересів позивача. З метою захисту та відновлення своїх порушених прав та інтересів позивач вважає за необхідне вимагати стягнення такої заборгованості в судовому порядку. Ухвалою судді від 24.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомленням та участю сторін. Представник позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Поліщук П.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися без поважних, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, із будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталися. Відзив у визначений судом строк відповідачі не подали. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 3 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~1\~ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Судом встановлено, що\~ між Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 168/2012 від 28 вересня 2012 року, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 174000 грн. на строк з 28.09.2012 року по 27.09.2027 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком, позичальником та [PERSON] був укладений договір поруки №1 від 28 вересня 2012 року, за умовами пункту 1.1. якого, останній зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по Кредитному договору. У зв`язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року у справі № 757/8164/20-ц вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №168/2012 від 28 вересня 2012 року, в розмірі 156 364,12 грн. Судове рішення було виконане у грудні 2023 року (в частині заборгованості по тілу кредиту та по процентах). Постановою заступника начальника відділу Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павловою Наталією Сергіївною від 25 грудня 2023 року було закінчено виконавче провадження №71794893 (боржник - [PERSON] ) на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦІІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідник норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц надано висновки про правильне застосування норм права, де зазначено наступне: «Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524. 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у гривневому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора». За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки це є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц вказано наступне: «Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16- ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася невиплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання,щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №361/7939/15-ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Позивач, згідно ст. 625 ЦК України, нарахував за період з 04.11.2020 по 23.02.2022 (включно): 5 521,56 гривень - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних); 20 321,56 гривень - заборгованість з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. Нормою\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. Згідно ч.1, ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 25843,12 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved