Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Молодіжний-15» (далі - ОСББ «Молодіжний-15») звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своєчасно і в повному обсязі не сплачує обов`язкові внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період часу з 01.05.2021 по 31.05.2023 виникла заборгованість зі сплати внесків у сумі 4 917,78 грн. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території у сумі 4 917,78 грн., інфляційні втрати в розмірі 779,04 грн., 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, в сумі 149,92 грн., а також судові витрати. 27.07.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. ОСББ «Молодіжний-15» створене 23.11.2005 шляхом реорганізації Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-15», є його правонаступником та діє відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». ОСББ «Молодіжний-15» об`єднує власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків [ADDRESS] та власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Відповідно до Статуту ОСББ «Молодіжний-15» метою його створення є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Згідно п. 2 Розділу V Статуту ОСББ «Молодіжний-15» співвласник зобов`язаний виконувати свої обов`язки, передбачені статутом; виконувати рішення статутних органів; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутом обов`язки перед об`єднанням. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,6 кв.м., що підтверджується довідкою від 25.05.2023 ББ-2023 №50.05.2022 Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до розрахунку нарахувань та сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, складеного позивачем, за період з 01.05.2021 по 31.05.2023, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 4 917,78 грн. та нараховані на суму заборгованості 3% річних в розмірі 149,92 грн. та інфляційні втрати в розмірі 779,04 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житла та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». За приписами частини 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Згідно частини 1 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначити управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Згідно нормами ч. 6 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласників сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Таким чином, законодавством України визначено виключну компетенцію загальних зборів співвласників щодо визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників та обов`язок співвласників своєчасно і в повному обсязі сплачувати встановлені загальними зборами співвласників внески і платежі. Рішенням про розмір щомісячних внесків, були прийнятті Загальними зборами ОСББ «Молодіжний-15» відповідно до вимог закону та Статуту ОСББ. Ці рішення оформленні Рішення Загальних зборів ОСББ про визначення розміру щомісячних внесків не оскаржувалися у судовому порядку, є чинними о обов`язковими для виконання відповідачем. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Положеннями статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчиняти на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передавати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негайне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти до яких відносяться рішення співвласників ОСББ, яким встановлено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника [PERSON] покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати встановлених ОСББ внесків і платежів, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати відповідні сплати. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників має право здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплатити всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території з [PERSON] у розмірі 4 917,78 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 779,04 грн. та 3% річних в розмірі 149,92 грн., нарахованих за період з травня 2021 року по травень 2023 року, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 724,56 грн. та 3% річних в розмірі 128,70 грн., нарахованих за період з лютого 2022 року по травень 2023 року, є необґрунтованими, оскільки їх нарахування є безпідставним. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про задоволення цих вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 54,48 грн. та 3% річних в розмірі 21,22 грн., нарахованих за період з травня 2021 року по січень 2022 року. Щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем, суд відзначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем, на підтвердження понесених витрат з розглядом справи, надано акт про надання послуг №281 від 29.05.2023 на суму 596,30 грн. щодо отримання довідки з КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна» та копію платіжного доручення №52 від 23.05.2023. Таким чином, зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (85,41%), у зв`язку з підтвердженням їх понесення в сумі 509,30 грн. Щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу у сумі 2500 грн. суд відзначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що адвокат Дерев`янчук Володимир Анатолійович надавав позивачу правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги №10/01-23, укладеного 10.01.2023. Згідно з актом наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 03.06.2023 сторони засвідчили, що адвокатом було надано клієнту обумовлені договором послуги, а саме: вивчення документів щодо наявності заборгованості у [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] ; надання консультації у питанні підготовки позову до суду про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території; підготовка позовної заяви та документів які необхідні для подачі до суду разом з позовною заявою. Адвокатом було витрачено 5 годин на надання вищезазначених послуг. Згідно п.6.1. договору вартість послуг становить 2 500 грн. Відповідно до платіжного доручення №59 від 30.06.2023 за договором про надання правової від №10/01-23 від 10.01.2023 позивачем на розрахунковий рахунок АО «Дерев`янчук, Макаренко та партнери» було сплачено 2 500 грн. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України»(Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Ураховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 2 500 грн. є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Вказані витрати є фактичними і неминучими, оскільки позивачу необхідна була правова допомога для звернення до суду з позовною заявою для захисту свого порушеного права. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (85,41%) підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 135,25 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (85,41%) в розмірі 2 292,40 грн. Таким чином, загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 4936,95 грн. (509,30 грн. + 2 135,25 грн. + 2 292,40 грн.= 4936,95 грн.).

Outcome: partial