Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу сторін, обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім`ї, неможливістю подальшого збереження шлюбу, відсутністю взаєморозуміння, та поваги один до одного. Можливості зберегти сім`ю немає оскільки вони не проживають разом 17 років. Вказує на покладення на відповідачку судових витрат зі сплати 1211,20 грн судового збору. 12.03.2024 судом ухвалено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано відповідачеві повідомити суд свою позицію щодо можливості розірвання шлюбу та протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі скласти відзив на позов тощо. Відповідачка повідомлення суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви і доданих до неї документів у справі отримала особисто 23.03.2024. Відзивом від 25.03.2024 на розірвання шлюбу погоджується оскільки їх стосунки припинилися у 2008 році; просить залишити набуте у шлюбі прізвище " [PERSON] "; просить відмовити у стягненні з неї судових витрат, але доказів свого скрутного матеріального становища судові не надає. Позивач 01.04.2024 надав до суду оригінал свідоцтва про шлюб сторін. Суд встановив, що 27.11.1999 між сторонами зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 5, 23). Сторони є батьками двох дітей: нолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають із 2008 року, не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження їх шлюбу неможливе. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дітей, а відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 1211,20\~грн судового збору, а відповідачка визнала позов повністю, то позивачеві згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути з державного бюджету 605,60 грн судового збору, сплаченого при поданні позову (1211,20\~* 50 %), а решту 605,60 грн стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved