Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь позивача грошові кошти у сумі 76\~757,21 грн. У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у січні 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до гр. [PERSON] про стягнення коштів. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.05.2021 у справі №712/380/21 позов АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.09.2018 в сумі 141 181,49 грн та вирішено питання судових витрат. Постановою Черкаського апеляційного суду 16.09.2021 змінено рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.05.2021, зменшено розмір стягнутої заборгованості з 141 181,49 грн до 97 208,95 грн та скасовано в частині стягнення судового збору. Рішення у справі № 712/380/21 за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] на сьогодні набрало законної сили. Під час розгляду справи № 712/380/21 встановлені наступні обставини та факти. 19.09.2018 між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПриватБанк". У справі № 712/380/21 судом встановлено, що матеріали справи не містять підтверджень, що умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані, погоджені [PERSON] при підписанні заяви-анкети про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк". Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Визначаючи заборгованість за тілом кредиту, суд апеляційної інстанції у справі №712/380/21 дійшов висновку, що згідно виписки по картковому рахунку за період з 01.12.2019 по 30.12.2020 вбачається, що [PERSON] користувалася кредитним коштами наданими АТ КБ "ПриватБанк". У постанові Черкаського апеляційного суду від 16.09.2021 у справі №712/380/21 зроблено висновок: «При вивченні даної виписки колегією суддів встановлено, що було фактично використано коштів в розмірі 215 469,02 грн в період з 01.12.2019 року по 23.11.2020 року. В цей же період здійснено погашення заборгованості на суму 118 260,07 грн. Отже, різниця між вказаними сумами становить 97 208,95 грн, дана сума є фактично неповернутою сумою кредитних коштів. При цьому судом не бралися до уваги комісії та відсотки нараховані банком за вказаний період». Загалом сума заборгованості на фактично надані кредитні кошти, на яку "ПриватБанк" безпідставно збільшив заборгованість [PERSON] , за рахунок комісії та відсотки, які судом апеляційної інстанції при розгляді справи № 712/380/21 не бралися до уваги та які не передбачені домовленістю, становить 64 368,31 грн. При розгляді справи № 712/380/21 АТ КБ «Приватбанк» були надані відомості станом на 23.11.2020. Після вказаної дати в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в період із 23.11.2020 по 20.12.2020 здійснила відрахування в рахунок повернення фактично отриманих коштів в сумі 12 388,90 грн. Враховуючи факт того, що коштів у вказаних сумах [PERSON] не отримувала та не користувався ними, а їх погашення відбувалось за рахунок списання з кредитного ліміту, внаслідок чого збільшувалась заборгованість останньої, вказана сума підлягала вирахування із загальної суми, фактично наданих коштів у сумі 200 000 грн. У такому разі, розрахунок заборгованості за фактично отримані кошти в сумі 200 000 грн (ліміт встановлений на кредитну карку) 64 368,21 грн (безпідставно нараховані непередбачені платежі) 112 018,65 грн (сплачена сума) 12 388,90 (відрахування в рахунок погашення заборгованості в період із 23.11.2020 по 30.12.2020) = залишок становить 11 224,14 грн. Як зазначалось вище, при визначенні суми заборгованості в розмірі 97 208,95 грн судом не бралися до уваги комісії та відсотки нараховані банком, а відповідно вбачається, що частина грошових коштів, що включені в суму заборгованості, а саме 64 368,21 грн (безпідставно нараховані та не передбачені платежі) + 12 388,90 (відрахування в рахунок погашення заборгованості в період із 23.11.2020 по 30.12.2020), що загалом становить 76 757,11 грн, є безпідставно отриманим Банком. Відповідач у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що постановою Черкаського апеляційного суду визначено розмір заборгованості з урахуванням усіх платежів, які були здійснені до 16.09.2021. Позивачем не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів у обґрунтування позовних вимог. Ухвалою суду від 03.11.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач до судового засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд виходить з такого. Правовідносини сторін виникли з кредитних відносин. Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого вказувало, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н від 19.09.2018, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, відповідач станом на 23.11.2020 мала заборгованість 155 231,24 грн, з яких: 155 231,24 грн заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія. У ході розгляду справи, а саме 28.04.2021 представник позивача позовні вимоги зменшив та просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 19.09.2018 в розмірі 141 181,49 грн, а також понесені судові витрати. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2021 року у справі № 712/380/21 позов задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19 вересня 2018 року у сумі 141 181, 49 грн, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2116,57 грн. Постановою Черкаського апеляційного суду у справі № 712/380/21 від 16.09.2021 рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2021 року змінено, зменшивши розмір стягнутої заборгованості з 141 181,49 грн до\~97 208,95 грн та скасовано в частині стягнення судового збору з\~ [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові від 16.09.2021 зазначено: «Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,\~19 вересня 2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві від 19.09.2018 року зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. У вищевказаній анкеті-заяві відсутні будь-які відомості про розмір відсотків, який сплачується позичальником за користування кредитом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 09.04.2021 року складає 141 181,49 грн., з яких: 141 181,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до довідки б/н про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , 17.01.2020 року відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн (а.с. 14). Отже, на підтвердження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви, крім анкети-заяви, додано: паспорт споживчого кредиту; витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature; витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку; розрахунок заборгованості; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оформленої на ім`я відповідача; довідку про видачу банківських карток на ім`я відповідача; копію паспорту відповідача… З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що [PERSON] користувалася кредитним коштами наданими АТ КБ «Приватбанк». Виписка по рахунку містить період з 01.12.2019 року по 30.12.2020 року. Колегією суддів при визначенні розміру заборгованості за тілом кредиту береться до уваги той факт, що зменшуючи позовні вимоги банком не змінено дату станом на яку він просив стягнути заборгованості, а саме дату 23.11.2020 року, яку колегія суддів вважає кінцевою для визначення боргу. При вивченні даної виписки колегією суддів встановлено, що [PERSON] було фактично використано коштів в розмірі 215 469,02 грн в період з 01.12.2019 року по 23.11.2020 року. В цей же період здійснено погашення заборгованості на суму 118 260,07 грн. Отже, різниця між вказаними сумами становить 97 208,95 грн, дана сума є фактично неповернутою сумою кредитних коштів. При цьому судом не бралися до уваги комісії та відсотки нараховані банком за вказаний період». На виконання рішення суду відкрито виконавче провадження ВП № 67251078 від 23.10.2021 про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 97\~208,95 грн. Виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним виконанням рішення, про що винесено постанову від 28.08.2023. Позивач зазначає, що при розгляді справи № 712/380/21 АТ КБ «Приватбанк» були надані відомості станом на 23.11.2020. Після вказаної дати в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в період із 23.11.2020 по 20.12.2020 здійснила відрахування в рахунок повернення фактично отриманих коштів в сумі 12 388,90 грн. Враховуючи факт того, що коштів у вказаних сумах, [PERSON] не отримувала та не користувався ними, а їх погашення відбувалось за рахунок списання з кредитного ліміту, внаслідок чого збільшувалась заборгованість останньої, вказана сума підлягала вирахуванню із загальної суми, фактично наданих коштів у сумі 200 000 грн. В такому разі, розрахунок заборгованості за фактично отримані кошти в сумі 200 000 грн (ліміт встановлений на кредитну карку) 64 368,21 грн (безпідставно нараховані непередбачені платежі) 112 018,65 грн (сплачена сума) 12 388,90 (відрахування в рахунок погашення заборгованості в період із 23.11.2020 по 30.12.2020) = залишок становить 11 224,14 грн. При визначенні суми заборгованості в розмірі 97 208,95 грн, судом не бралися до уваги комісії та відсотки нараховані банком, а відповідно вбачається, що частина грошових коштів, що включені в суму заборгованості, а саме 64 368,21 грн (безпідставно нараховані та не передбачені платежі) + 12 388,90 (відрахування в рахунок погашення заборгованості в період із 23.11.2020 по 30.12.2020), що загалом становить 76 757,11 грн, є безпідставно отриманим Банком. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивачем в обґрунтування своїх вимог, а саме нарахування відповідачем відсотків за користування кредитними коштами, не надано жодного доказу. Так, з постанови Черкаського апеляційного суду від 16.09.2021 вбачається, що АТ КБ «Приватбанк», звертаючись з позовом до [PERSON] , не заявляв до стягнення відсотки, до стягнення заявлено лише тіло кредиту. З постанови не вбачається розмір відсотків, нарахованих [PERSON] . У постанові зазначено лише про те, що в анкеті-заяві відсутні будь-які відомості про розмір відсотків, які сплачуються позичальником за користування кредитом. У заяві представника позивача від 25.01.2024 зазначено, що позивачем надані всі наявні докази на підтвердження заявлених вимог, всі підстави та доводи описані у позовній заяві. Так, позивачем надані виписки по рахункам за період з 01.08.2020 по 01.10.2020, з 01.04.2020 по 01.06.2020, з 01.10.2020 по 01.12.2020, з 01.06.2020 по 01.08.2020, з 01.12.2020 по 01.02.2021, з 01.12.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 31.05.2020 (а.с. 33-40). У той же час, указані виписки не містять відомості щодо власника рахунків, номерів карток, найменування банку, в якому відкриті рахунки, вказані документи не містять дати їх видачі та ким вони видані. А отже, є неналежними доказами. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надала. Таким чином, позивачем не доведено, що відповідач нараховував та списував з позивача відсотки за використання кредиту. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення її права відповідачем, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому їх слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed