Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, в якому просив суд поновити [PERSON] на посаді заступника директора школи з навчально-виховної роботи Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, скасувати наказ директора Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області Ірини Миколаєнко № 32-К від 19.06.2023 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з навчально-виховної роботи, за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України з 31.08.2023 року, а також стягнути з Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 01.07.2021 року був прийнятий на посаду вчителя фізики Крюківщинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, згідно наказу № 55-к від 01.07.2021 року. 02.08.2021 року позивача переведено на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи, згідно наказу № 58-к від 30.07.2021 року. 29.08.2022 року наказом № 31 о/д від 29.08.2022 року була змінена назва Крюківщинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вишневої міської ради Бучанського району Київської області на Крюківщинський ліцей «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області. З 14.06.2023 року по 31.08.2023 року позивач вказує, що знаходився у відпустці на підставі заяви про надання відпустки від 06.06.2023 року. 31.08.2023 року позивача було звільнено за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, на підставі заяви позивача (яку за словами позивача його змусили написати в примусовому порядку) від 30.08.2023 року, згідно наказу № 32-к від 19.06.2023 року. Вказане звільнення, позивач вважає незаконним та безпідставним. Крім того, позивач відзначав, що вважає грубим порушенням дату наказу від 19.06.2023 року, тому як підстава оформлення наказу є заява про звільнення від 30.08.2023 року. Зауважував, що наказ не може бути написаний без наявних на це підстав. Також позивач зазначав, що роботодавець грубо порушив норми діючого законодавства про працю, звільнивши його датою наказу 19.06.2023 року, раніше написаної ним заяви на звільнення 30.08.2023 року, та не надав позивачу строку в два тижні на роздуми, як це передбачено ст .38 КЗпП України. 20.11.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувати у Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08136,\~Київська область,\~Бучанський район,\~с.\~Крюківщина,\~вул.\~Мічуріна,\~12А) належним чином завірені копії: наказу про прийняття на роботу [PERSON] , наказу про звільнення [PERSON] , заяви [PERSON] про звільнення, заяви [PERSON] про надання відпустки, наказу про надання [PERSON] відпустки та довідки про середню заробітну плату за останні шість місяців. 23.01.2024 року представником відповідача через канцелярію суду на виконання вимог ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.11.2023 року надано витребувані судом докази. 08.02.2024 року представник позивача через канцелярію суду зареєструвала додаткові пояснення у справі. 19.03.2024 року та 27.03.2024 року директором Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області І. Миколаєнко через канцелярію суду зареєстровано відповідь на позовну заяву. 08.04.2024 року позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі. 08.04.2024 року представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі. 08.04.2024 року представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення та доводи сторони позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно наказу директора Крюківщинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вишневої міської ради Бучанського району Київської області І.В. Миколаєнко № 55-к від 01.07.2021 року [PERSON] призначений на посаду вчителя фізики. Згідно наказу директора Крюківщинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вишневої міської ради Бучанського району Київської області І.В. Миколаєнко № 58/1-к від 30.07.2021 року [PERSON] переведений на посаду заступника директора школи з навчально-виховної роботи. Згідно наказу директора Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області І.В. Миколаєнко № 143-в від 08.06.2023 року [PERSON] надано щорічну оплачувану відпустку за 2022-2023, тривалістю 56-ть календарних днів з 14.06.2023 року. Згідно наказу директора Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області І.В. Миколаєнко № 144-в від 08.06.2023 року [PERSON] надано відпустку тривалістю сім календарних днів з 09.08.2023 року. Згідно наказу директора Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області І.В. Миколаєнко № 145-в від 08.06.2023 року [PERSON] надано невикористану щорічну відпустку тривалістю шістнадцять календарних днів з 16.08.2023 року. Згідно наказу директора Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області І.В. Миколаєнко № 32-к від 19.06.2023 року [PERSON] звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи, за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України з 31.08.2023 року. Крім того, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 30.08.2023 року про звільнення його з посади заступника директора з навчально-виховної роботи за власним бажанням з 31.08.2023 року. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Так, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода обов`язкових яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Однією з головних гарантій від незаконного звільнення, яка ґрунтується на положеннях Конвенції Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця від 22.06.1982 (далі Конвенція МОП № 158), є те, що роботодавець не може діяти довільно, на власний розсуд визначаючи як підстави, так і процедуру звільнення. Згідно статті 9 Конвенції МОП № 158, тягар доказування наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві. Аналогічний правовий висновок щодо принципу розподілу тягаря доказування у трудових спорах та застосування до спірних правовідносин Конвенції МОП № 158 міститься в постановах Верховного Суду від 11.09.2019 по справі № 235/3148/17-ц, від 23.01.2019 по справі № 520/211/16-ц. В той же час, як вбачається зі змісту статті 7 Конвенції МОП № 158 трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов`язаних з його поведінкою і роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв`язку з висунутим проти нього звинуваченням. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Таким чином, з наведеного вбачається, що позивача [PERSON] було звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області передчасно, тобто до закінчення двотижневого терміну, адже написана заява позивача датується 31.08.2023 року, а звільнено позивача наказом директора Крюківщинського ліцею «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області до 19.06.2023 року, тобто за більше ніж за два місяці до написання заяви про звільнення. Тому вбачається порушення трудових прав позивача. Щодо вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2023 до дня поновлення на роботі. Судом встановлено, що позивач дійсно перебував у вимушеному прогулі з вини роботодавця, адже оспорюваний наказ визнаний судом протиправним, а видання цього наказу призвело до невиплати заробітної плати позивачеві. Згідно п. 1 розділу 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до п. 2 розділу 2 вказаного вище Порядку, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Розділом 4 Порядку визначено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду. Розрахунок середньої заробітної плати позивача судом здійснюється відповідно до наданої Крюківщинським ліцеєм «Лідер» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області довідки про доходи [PERSON] в 2023 році. Період вимушеного прогулу позивача становить (з 31.08.2023 року по 08.04.2024 року) 153 робочих днів. Отже, заробітна плата позивача за час вимушеного прогулу з 31.08.2023 року по 08.04.2024 року становить (192954,80 грн (загальна суму доходу за період з 01.01.2023 по 31.08.2023) : 164 (робочі дні) = 1176,55 грн (середньоденний заробіток) х 153 (робочих днів вимушеного прогулу) = 180012,70 грн. Суд звертає увагу, що при виплаті стягнутої судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідач до проведення фактичної виплати зобов`язаний нарахувати й утримати з цієї суми прибутковий податок та інші обов`язкові платежі, оскільки такий обов`язок по їх нарахуванню покладений на підприємство, а не на суд, який під час ухвалення рішення не може вираховувати та утримувати ці платежі. Тому з суми 180012,70 грн відповідач до проведення фактичної виплати зобов`язаний нарахувати й утримати встановлені законодавством податки і збори. Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Тому рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved