Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал"\~ звернулось до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] . Свої вимоги позивач\~ мотивує тим, що 15.09.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р99.232.72370, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 36700,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісією. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 36700,00 грн. строком до 15.09.2018, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами цього договору. Своїх зобов`язань за договором позичальник належним чином не виконав,\~ в\~ зв`язку з чим, станом на 03.12.2020 р. у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором. 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал»/Фактор було укладено договір факторингу №12/90.\~ Відповідно до п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1). ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020року, відповідно до договору факторингу №12/90, перейшло право за договором № Р99.232.72370 від 15.09.2016, що укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . У зв`язку із невиконанням [PERSON] \~ зобов`язань за договором № Р99.232.72370 від 15.09.2016, станом на 03.12.2020 року, відповідно до довідки-розрахунку заборгованість становить 51 806,46 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом 20245,37 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 13125,99 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 18435,10 грн. Позивач також здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 1907,28\~ грн.;\~ заборгованість за інфляційними втратами - 7372,99 грн. Отже, загальна сума заборгованості [PERSON] \~ станом на 23.02.2023р.,\~\~ включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати становить - 61086,73\~ грн. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № Р99.232.72370\~ в загальній сумі\~ 61086,73\~ грн., суму сплаченого судового збору 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. 03.02.2024\~ р. представник відповідача - адвокат Бойко І.Ю. подала заяву про застосування строків позовної давності та пояснення щодо позовних вимог, просила застосувати позовну давність.\~ Вказала, що [PERSON] перебувала\~ у договірних відносинах з ПАТ «Ідея Банк», однак з позовними вимогами відповідач не погоджується, оскільки з об`єктивних причин, що не залежали від неї не взмозі була погашати кредит, відповідно до графіка погашення.\~ Остання оплата по кредиту\~ була здійснена відповідачем 15.09.2017 року.\~ Станом на вказану\~ дату по кредитному договору всього було сплачено 37 523,50 грн. З моменту останньої оплати до моменту\~ звернення позивача до суду із даною позовною заявою пройшло більше 6 років.\~\~ Позивач звернувся до суду з позовом 11.01.2024 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу. Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики\~ після спливу строку кредитування, відповідач зазначає, що\~ за умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 15.09.2018 року. Відтак, в межах строку кредитування до 15.09.2018 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 15 числа кожного місяця. Починаючи з 16.09.2018 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її\~ періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже припис абз. 2 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.\~ Відповідач посилається на позицію\~ Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, де зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки\~ строк кредитування закінчився 15.09.2018 року, тому і право нараховувати відсотки закінчилось 15.09.2018 року,\~ а строк позовної давності на їх стягнення закінчився 15.09.2021 року.\~ Ухвалою судді від 02.02.2024 року\~ відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач не направив до суду свого представника, подали заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася,\~\~ була\~\~ повідомлена\~\~ належним чином про час і місце судового розгляду справи. Представник відповідача\~ надала\~ суду відзив по справі,\~ просила відмовити в задоволенні позову. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі матеріали, письмово викладену позицію сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом\~ встановлено, що 15.09.2016 року\~ між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] \~ був укладений кредитний договір № Р99.232.72370 (а.с.6,7). Відповідно до п.1.1 договору № Р99.232.72370 від 15.09.2016 року, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 36700,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов договору кредиту. Вказані кошти було перераховано позивачем, що підтверджується ордером-розпорядження №1 про видачу кредиту та ордером-розпорядження про сплату страхового платежу (а.с. 8). Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору, за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 17,5000% річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредитної заборгованості Банком, Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі\~ відповідно до Графіку платежу. Згідно з п.2.1 кредитного договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості\~ в 24\~ щомісячних внесках включно до 15 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Відповідно до\~ п. 5.2 кредитного договору, цей договір\~ вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування,\~ але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами\~ своїх зобов`язань\~ за договором. ПАТ «Ідея Банк» належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 36700,00 грн. Натомість, відповідач\~\~ [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Р99.232.72370 від 15.09.2016 року, станом на 03.12.2020р., має загальну суму заборгованості - 51806,46 грн., в тому числі: заборгованості за тілом кредиту - 20245,37 грн.;\~\~ заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 13125,99 грн.; заборгованості на нарахованими та несплаченими комісіями 18435,10 грн. (а.с. 14). Встановлено, що 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», укладено Договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № Р99.232.72370 від 15.09.2016 року\~ перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (а.с.22-24). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п.4.1.). Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між АТ «Ідея Банк» та відповідачем. При цьому, ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої обов`язки за договором. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором кредиту № Р99.232.72370 від 15.09.2016 року, позивач здійснив нарахування 3% річних за період з 03.12.2020р. по 01.01.2022р. та інфляційних втрат за період з грудня 2020 року по лютий 2022 року,\~ що становить: заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 1907,28 грн.; заборгованість за інфляційними втратами\~ -7327,99\~ грн. (а.с.15). Позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про врегулювання спору в досудовому порядку та запропоновано було відповідачу погасити заборгованість, однак останній не виконав умови вимоги (а.с.16). Разом з тим, представником\~ відповідача [PERSON] заявлено вимогу про застосування спливу позовної давності. В законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Оскільки кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду №444/9519/12 від 28 березня 2018 року. Судом установлено, що кредитний договір № Р99.232.72370 від 15.09.2016 року був укладений між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] , 15.09.2016 на строк 24 місяців, тобто\~ до 15.09.2018. Відповідно до умов кредитного договору кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості встановлено 15.09.2018, шляхом сплати платежів до 15 числа кожного місяця протягом строку погашення. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. З виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що останній платіж за кредитним договором здійснювався 15.09.2017р..\~\~ За весь час користування кредитом відповідачем [PERSON] \~ сплачено в рахунок погашення боргу 37 523,50\~ грн. (а.с.12-13). З огляду на те що останній платіж в рахунок погашення існуючої заборгованості [PERSON] \~ здійснила 15.09.2017\~ року, а позивач звернувся до суду з даним позовом, лише 27.11.2023 р., тобто з пропуском встановленого ЦК України строку позовної давності. Також, з погодженого\~ графіку платежів (п.6 кредитного договору № Р99.232.72370 від 15.09.2016)\~\~ вбачається, що кінцевим строком повернення кредиту визначено 15.09.2018р.\~ Отже, трирічний строк позовної давності для звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості слід обраховувати з 15.09.2017 року У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як роз`яснено в абаці 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Жодних об`єктивних підстав, що перешкоджали б позивачу на час придбання ним права вимоги до відповідача, дійзнатися про умови договору щодо встановленого строку кредитування, не було. Позивач набув у грудні 2020 року вимогу до відповідакча, наразі, позивач\~ необгрунтував пропуску строку звернення до суду\~ і не подав заяви про поновлення строку звернення до суду. За наведеного вище, суд вбачає підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності\~ щодо вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором № Р99.232.72370 від 15.09.2016 р., та суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні таких вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed