Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа\~Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.04.2023 року цивільну справу було направлено до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю. Позовна заява мотивована тим, що 19 серпня 2020 року наказом № 287 о/с [PERSON] було зараховано на навчання до Донецького юридичного інституту МВС України та відповідно до вимог Закону України «Про вищу освіту», статей 63, 74 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою вдосконалення порядку підготовки здобувачів вищої освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських за державним замовленням, між Донецьким юридичним інститутом МВС України, Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області та відповідачем було укладено Контракт про здобуття освіти у Донецькому державному університеті внутрішніх справ від 01.09.2020 № 970/2020 (далі- Контракт). Наказом ректора від 28 червня 2022 року № 260 о/с рядового поліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 28.06.2022 року. Пунктом 3 розділу III Контракту про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України передбачено, що в разі дострокового розірвання Контракту особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач відшкодовує Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов?язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов?язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі-Порядок). Пунктом 1 зазначеного Порядку визначено, що «Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов?язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: ???дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв?язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; ???звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв?язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Тобто звільнення у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є підставою відшкодування особою витрат, пов?язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, яке здійснює підготовку поліцейських. Пунктом 5 Порядку визначено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов?язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунку для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи або вручене такій особі особисто. Відповідно до пункту 6 Порядку особа має право здійснити відшкодування витрат з розстрочення платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. На виконання визначеного вище зобов?язання 14.12.2022 року [PERSON] Донецьким державним університетом внутрішніх справ було направлено повідомлення № 4856 від 09.12.2022 року про зобов?язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов?язані з його утриманням у Донецькому державному університеті у повному розмірі за весь період фактичного навчання за реквізитами вищого навчального закладу та у розмірі відповідно до довідки-розрахунку вищого навчального закладу, який здійснював підготовку поліцейського та договір № 04-01/23 від 01.01.2023 року про розстрочення платежу витрат на утримання, який запропоновано укласти у разі неможливості відшкодування витрат у 30-ти денний термін. Зазначені документи було надіслано відповідачу засобами поштового зв?язку за останньою відомою адресою реєстрації, що підтверджується повернутим на адресу Донецького державного університету внутрішніх справ поштовим запакованим конвертом із вкладенням (супровідним листом, повідомленням та договором). Вважаємо, що позивач на виконання своїх зобов?язань, визначених законодавством, належно вчинив всі можливі дії щодо повідомлення відповідача належним чином про наслідки невиконання умов пункту 3 розділу III контракту. Відповідно до п. 3 Порядку, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов?язаних з: ??грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; ??оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи. Відповідно до п. 4 Порядку, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Довідкою про розрахунок витрат на утримання курсанта [PERSON] за період з 01.09.2020 по 28.06.2022 року навчання у Донецькому державному університет: внутрішніх справ стверджено, що вартість фактичних витрат, пов?язаних відповідача у навчальному закладі, становить : Сума витрат на утримання за 2020/2021 навчальний рік становить 30 817, 75 грн, в т.ч.: грошове забезпечення становить - 2 577, 54 грн.; речове забезпечення - 10 526, 72 грн.; продовольче забезпечення - 12 711, 00 грн., медичне забезпечення - 133, 91 грн; оплата комунальних послуг - 4 868, 58 грн. Сума витрат на утримання за 2021/2022 навчальний рік становить 68 820, 98 грн, в т.ч.: грошове забезпечення становить - 62 086, 03 грн.; речове забезпечення - 3 383, 40 грн.; продовольче забезпечення - 1 276, 20 грн., медичне забезпечення - 0,00 грн; оплата комунальних послуг - 2 075, 35 грн. Сума витрат на утримання за 2022/2023 навчальний рік становить 280, 93 грн, в т.ч.: грошове забезпечення становить - 244, 71 грн.; речове забезпечення - 3 383, 40 грн.; продовольче забезпечення - 1 276, 20 грн., медичне забезпечення - 0,00 грн; оплата комунальних послуг - 36, 22 грн. Таким чином, загальна вартість відшкодування фактичних витрат на грошове, продовольче, речове, медичне забезпечення та витрат на оплату комунальних послуг [PERSON] в Донецькому державному університеті внутрішніх справ складає: 99 919.66 грн (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять грн. 66 коп.). Після звільнення зі служби в поліції відповідач не відшкодував вказану суму витрат добровільно у визначений законодавством строк. Тому, позивач вимушений звернутись до суду з вказаною позовною заявою і просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Донецького державного університету внутрішніх справ вартість його утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 99 919, 66, судові витрати в сумі 2684 за сплату судового збору. Ухвалою суду від 18.09.2023 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідач [PERSON] , отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, через свого представника адвоката Трофименко М.В., скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні, додатково зауваживши наступне. По перше, відповідач [PERSON] не заперечує того факту, що в період часу з 19.08.2020 року по 28.06.2022 року був курсантом денної форми здобуття освіти за спеціальністю 262 Правоохоронна діяльність Донецького юридичного інституту МВС України, що підтверджується наданими позивачем наказом Про зарахування на навчання № 287 о/с від 19.08.2020 року та наказом Про особовий склад № 260 о/с від 28.06.2022 року. 01.09.2020 року між сторонами укладено Контракт № 970/2020 про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався забезпечити навчання згідно з освітньо - професійною програмою підготовки для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра, а відповідач виконати в повному обсязі освітньо - професійну програму підготовки для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра. Однак, наказом ректора від 28.06.2022 року [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію, а отже чинність Контракту припинено. Відповідно до п.3 Контракту у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення від служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання особа зобов`язана відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язанні з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України Про Національну поліцію. Згідно ч. 4 ст. 74 Закону України Про національну поліцію особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Постановою КМУ від 12.04.2017 року № 261, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищих навчальних закладах відшкодовуються у разі: - дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; - звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Саме з підстав дострокового розірвання Контракту з курсантом [PERSON] у відповідача виникло право на відшкодування витрат, пов`язаних з проходженням останнім навчання та його утримання в навчальному закладі. Згідно Довідки витрат на утримання курсанта [PERSON] за період з 01.09.2020 року по 28.06.2022 року, наданої Донецьким державним університетом внутрішніх справ до суду, витрати включають в себе: - грошове забезпечення у розмірі - 64 908, 28 грн.; - речове забезпечення у розмірі -13 910,12 грн.; - продовольче забезпечення - 13 987, 20 грн.; - медичне забезпечення - 133, 91 грн.; - комунальні витрати - 6 980, 15 грн.; Загальна сума витрат становить 99 919, 66 грн. Однак, заявляючи свої позовні вимоги, позивачем не зазначено, що саме входило в поняття грошового, речового, продовольчого, медичного забезпечення та як саме вираховувалися заявлені в позові суми. Вказані суми є необґрунтованими та документально не підтвердженими. Не додано доказів нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення курсанту [PERSON] за період навчання з 01.09.2020 року по 28.06.2022 рік. Не додано доказів речового забезпечення відповідача, а саме не вказано, що саме було йому видано (обмундирування, одяг, взуття, засоби захисту, знаки, фурнітура, господарське, спортивне, санітарне майно, канцелярія, технічні засоби та ін.) та їх вартість станом на момент видачі. Відсутні докази отримання [PERSON] під підпис зазначеного речового забезпечення. Щодо продовольчого забезпечення, не зазначено з якого по який саме час харчувався курсант з урахуванням його відсутності у зв`язку з карантинними заходами пов`язаними з COVID 19 та вартість його щомісячного харчування в навчальному закладі. Відсутні докази надання медичної допомоги курсанту, в тому числі стоматологічної, та розрахунок витрат, пов`язаних з отриманням житлово комунальних послуг, проживаючи в казармі. Звертає увагу суду на те, що матеріали справи також не містять доказів належного сповіщення та особистого ознайомлення відповідача [PERSON] про необхідність добровільної сплати витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, а лише є посилання про направлення відповідного повідомлення на його поштову адресу та повернення вказаного повідомлення адресату. Це в свою чергу позбавило [PERSON] , у випадку згоди із заявленою сумою, права сплатити заявлену суму добровільно та не нести додаткові витрати в суді, про стягнення яких позивач просить в позові. Звертає увагу суду на те, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260). Згідно із пунктом 13 Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає, крім випадків повернення сум грошової допомоги (при звільненні з військової служби) у разі скасування наказу відповідного командира про звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до чинного законодавства України. Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати) врегульований «Порядком відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964). Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (пункт 3 Порядку № 964). На виконання пункту 3 Порядку № 964 Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (далі за текстом Порядок № 419), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання). Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту (підпункт 2.1.1 Порядку № 419). [PERSON] не заперечує той факт, що починаючи з початку навчання по момент його відрахування, ним щомісячно отримувалася стипендія, що підтверджується випискою з банку за вказаний період. Однак, вона не є грошовим забезпеченням в розумінні вищевказаних норм, а тому не може бути повернута позивачу. Позивач обрахував фактичні витрати по грошовому забезпеченню курсанта, що є саме стипендією, яка виплачувалася відповідачу з 01.09.2020 року по 28.06.2022 року у розмірі 64 908, 28 грн. Згідно із пунктом 168.5 статті ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян. При цьому, пунктом 13 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає. \~ \~ \~ \~ Таким чином, у законах України є відсутніми умови щодо відшкодування, повернення правильно обрахованих та виплачених сум грошового забезпечення військовослужбовця, у тому числі з підстав розірвання контракту, звільнення з військової служби, навіть з підстав притягнення до відповідальності за тяжкі злочини, у зв`язку із чим вважаю умови Порядку № 964, Наказу № 419 такими, що мають дискримінаційні ознаки, а також такими, що не відповідають нормам вищою юридичної сили - частині третій статті17, статтям 22, 41, 43 Конституції України, статті 25 Закону № 2232-XII, статті 16 Закону № 1934-XII, статтям 2, 9 Закону № 2011-XII. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки грошове забезпечення військовослужбовця, за своїм змістом, є винагородою за державну службу особливого характеру, вважає, що виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця. З аналізу вищенаведених норм права, доходжу висновку про відсутність підстав для стягнення з колишнього курсанта витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, як особі, яка перебувала на публічній службі, у частині відшкодування сум грошового забезпечення у розмірі 64 908, 28 грн. грн, оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі. Враховуючи викладене, вважаю, що позивачем не доведено позовні вимоги, а тому вони не підлягають задоволенню. По друге, представник відповідача вважає, що даний позов повинен розглядатися в рамках адміністративного судочинства, тому провадження у вказаній справі повинно бути закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з тим, що заявлений позивачем спір пов`язаний з питаннями реалізації прав та обов`язків особи, яка перебувала на посаді публічної служби, зокрема питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до спору про відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, після звільнення військовослужбовця з військової служби. Третя особа не скористалась правом подачі відзиву на позовну заяву. Позивач, отримавши відзивна позовну заяву, скористався правом подачі відповіді на відзив в якому просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі з підстав і мотивів, зазначених у позовній заяві. Правом надання додаткових пояснень сторони не скористались. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. На підставі\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19 серпня 2020 року наказом № 287 о/с [PERSON] з 01 вересня 2020 року було зараховано курсантом першого курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» за кошти державного бюджету. 01 вересня 2020 року між Донецьким юридичним інститутом МВС України, Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області та відповідачем [PERSON] було укладено Контракт про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України № 970/2020. Наказом ректора від 28 червня 2022 року № 260 о/с рядового поліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 28.06.2022 року. Пунктом 3 розділу III Контракту від 01.09.2020 року №970/2020 про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України передбачені обов`язки [PERSON] , зокрема, останній, підписуючи вказаний контракт, зобов`язався у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію». В зв`язку з відрахуванням та звільненням зі служби в Національній поліції України позивач нарахував відповідачу [PERSON] суми про витрати на утримання курсанта [PERSON] за період з 01.09.2020 до 28.06.2022 навчання. Сума витрат на утримання за 2020/2021 навчальний рік становить 30 817, 75 грн, в т.ч.: грошове забезпечення становить - 2 577, 54 грн.; речове забезпечення - 10 526, 72 грн.; продовольче забезпечення - 12 711, 00 грн., медичне забезпечення - 133, 91 грн; оплата комунальних послуг - 4 868, 58 грн. Сума витрат на утримання за 2021/2022 навчальний рік становить 68 820, 98 грн, в т.ч.: грошове забезпечення становить - 62 086, 03 грн.; речове забезпечення - 3 383, 40 грн.; продовольче забезпечення - 1 276, 20 грн., медичне забезпечення - 0,00 грн; оплата комунальних послуг - 2 075, 35 грн. Сума витрат на утримання за 2022/2023 навчальний рік становить 280, 93 грн, в т.ч.: грошове забезпечення становить - 244, 71 грн.; речове забезпечення - 3 383, 40 грн.; продовольче забезпечення - 1 276, 20 грн., медичне забезпечення - 0,00 грн; оплата комунальних послуг - 36, 22 грн. Таким чином, загальна вартість відшкодування фактичних витрат на грошове, продовольче, речове, медичне забезпечення та витрат на оплату комунальних послуг [PERSON] в Донецькому державному університеті внутрішніх справ складає: 99 919.66 грн. З метою доказування своє позиції, позивачем було надано додаткові довідки в обґрунтування нарахованих сум. Так, за бухгалтерською довідкою позивач зазначає, що розрахунок витрат на утримання курсанта [PERSON] за період з 01.09.2020 року до 28.06.2022 року формувався на підставі довідок провідних фахівців кураторів з урахуванням кількості діб навчання та проживання у приміщеннях університету, а також кількості днів передування на продовольчому забезпеченні які складені на підставі журналів обліку. За 2020-2021 навчальний рік, відповідно до довідки провідного фахівця куратора, [PERSON] мешкав в приміщеннях університету 190 діб, на продовольчому забезпеченні перебував 190 діб. За 2021-2022 навчальний рік, відповідно до довідки провідного фахівця куратора, [PERSON] перебував в приміщеннях університету 135 діб, на продовольчому забезпеченні перебував 18 діб. За 2022-2023 навчальний рік, відповідно до довідки провідного фахівця куратора, [PERSON] перебував в приміщеннях університету 6 діб, на продовольчому забезпеченні перебував 0 діб. Відповідно до розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів 1 курсу 2020-2021 навчальний рік, на утримання рядового поліції [PERSON] було розраховано суму, яка складається з: 190 діб мешкання; грошове забезпечення становить - 2 577, 54 грн.; речове забезпечення - 10 526, 72 грн.; продовольче забезпечення - 12 711, 00 грн., медичне забезпечення - 133, 91 грн; оплата комунальних послуг - 4 868, 58 грн. Відповідно до розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів 2 курсу 2021-2022 навчальний рік, на утримання рядового поліції [PERSON] було розраховано суму, яка складається з: грошове забезпечення становить - 62 086, 03 грн.; речове забезпечення - 3 383, 40 грн.; продовольче забезпечення - 1 276, 20 грн., медичне забезпечення - 0,00 грн; оплата комунальних послуг - 2 075, 35 грн. Відповідно до розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів 3 курсу 2022-2023 навчальний рік, на утримання рядового поліції [PERSON] було розраховано суму, яка складається з: грошове забезпечення становить - 244, 71 грн.; речове забезпечення - 3 383, 40 грн.; продовольче забезпечення - 1 276, 20 грн., медичне забезпечення - 0,00 грн; оплата комунальних послуг - 36, 22 грн. Частиною 4 ст. 74 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов?язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі-Порядок). Пунктом 1 зазначеного Порядку визначено, що «Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов?язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: ???дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв?язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; ???звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв?язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Тобто звільнення у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є підставою відшкодування особою витрат, пов?язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, яке здійснює підготовку поліцейських. Пунктом 5 Порядку визначено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов?язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунку для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи або вручене такій особі особисто. Відповідно до пункту 6 Порядку особа має право здійснити відшкодування витрат з розстрочення платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. На виконання визначеного вище зобов?язання 14.12.2022 року [PERSON] Донецьким державним університетом внутрішніх справ було направлено повідомлення № 4856 від 09.12.2022 року про зобов?язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов?язані з його утриманням у Донецькому державному університеті у повному розмірі за весь період фактичного навчання за реквізитами вищого навчального закладу та у розмірі відповідно до довідки-розрахунку вищого навчального закладу, який здійснював підготовку поліцейського та договір № 04-01/23 від 01.01.2023 року про розстрочення платежу витрат на утримання, який запропоновано укласти у разі неможливості відшкодування витрат у 30-ти денний термін. Зазначені документи було надіслано відповідачу засобами поштового зв?язку за останньою відомою адресою реєстрації, що підтверджується повернутим на адресу Донецького державного університету внутрішніх справ поштовим запакованим конвертом із вкладенням (супровідним листом, повідомленням та договором). З приводу заперечень представника відповідача адвоката Трофименко М.В. щодо того, що вказана позовна заява повинна розглядатися в рамках адміністративного судочинства суд зазначає наступне. За умовами укладеного Контракту про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України від 01.09.2020 № 970 було визначено обов?язки сторін, згідно яких Виконавець зобов?язався забезпечити навчання Особи згідно освітньо-професійною програмою, створити умови для якісної теоретичної та практичної підготовки, видати документ про вищу освіту тощо. Замовник зобов?язався забезпечити проходження практики та стажування, призначити Особу на посаду, проінформувати Виконавця, тобто Донецький юридичний інститут МВС України, про звільнення Особи протягом трьох років після закінчення навчання тощо, а Особа зобов?язалася виконувати в повному обсязі освітньо-професійну програму, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, службової та навчальної дисципліни, після закінчення навчання прибути до місця призначення, приступити до виконання службових обов?язків, відпрацювати не менше трьох років тошо. Також згідно з умовами аб3.5 п.3 розділу ІІІ Контракту [PERSON] зобов?язався у разі звільнення зі служби в поліції відшкодувати витрати, пов?язані з утриманням у вищому навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Із наведеного вбачається, що в силу ст.509 ЦК України між сторонами виникли зобов?язальні відносини. Таким чином, спір, предметом якого є відшкодування [PERSON] (як фізичною особою) витрат, пов?язаних з його утриманням під час навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ, у зв?язку з невиконанням ним договірних зобов?язальних відносин, передбачених умовами пункту 3 розділу III Контракту про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України від 01.09.2020 № 970/2020, тобто предметом позову є захист порушених та невизначених прав, що виникають із цивільного договору про здобуття освіти у закладі вищої освіти, та поряд з цим відсутні питання щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому, суд погоджується з позивачем та відхиляє доводи представника відповідача як необґрунтовані. Суд повторно зазначає, що відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, суд розглядає позовну заяву тільки в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, в разі доведення стороною по справі тих чи інших фактів. Тому, з приводу заявлених позивачем сум, які підлягають стягненню з [PERSON] суд зазначає, що стягненню підлягають лише ті суми, які документально підтвердженні. Позивач, з метою підтвердити доведеність сум, які просить суд стягнути з відповідача, надав суду, зокрема, бухгалтерську довідку в якій зазначено, що розрахунок витрат\~на утримання\~курсанта [PERSON] за період з 01.09.2020 року до 28.06.2022 року формувався на підставі\~довідок провідних\~фахівців кураторів з урахуванням кількості діб навчання та проживання у приміщеннях університету, а також кількості днів передування на продовольчому забезпеченні які складені на підставі журналів обліку. Однак, суд констатує той факт, що суду не надані перелічені позивачем довідки фахівців кураторі, журнали обліку, тощо. Надані розрахунки сум утримання курсанта [PERSON] , зокрема, що стосується продовольчого, речового, медичного забезпечення, комунальні витрати суд не бере до уваги та вважає такі розрахунки документально не підтвердженні, тобто, з матеріалів справи не встановлено чи дійсно відповідач харчувався (перебував на продовольчому забезпеченні), чи дійсно відповідач отримував речове забезпечення, яке перелічено позивачем, чи дійсно відповідач, за час навчання, отримував медичне забезпечення, так як суду не надано доказів надання такого забезпечення. Тому, суд частково погоджується з позицією та доводами представника відповідача, що позивачем не доведені позовні вимоги в частині продовольчого, речового, медичного забезпечення, комунальних витрат, а тому вони не підлягають задоволенню. Суд вважає, що єдиною документально підтвердженою вимогою позивача залишається грошове забезпечення відповідача [PERSON] у розмірі - 64 908, 28 грн., тобто позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, аналізуючи доводи сторін, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, а саме в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача вартість його утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 64 908, 28 грн. Щодо судових витрат суду зазначає наступне. Частиною 1статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Представник відповідача у своєму відзиві просить суд стягнути з позивача судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн З цього приводу суд зазначає, що відзив на позовну заяву не є позовною заявою, а відповідно до ст. 178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Суд не бере до уваги вимогу представника відповідача зазначену у його відзиві з огляду на те, що така вимога не є вимогою в розумінні ст. 175 ЦПК України. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем, при зверненні до суду було сплачено 2684,00 грн. судового збору. Оскільки, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, на підставі статті 141 ЦПК України, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1744,60 грн.

Outcome: partial