Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та припинення стягнення аліментів. Заявлена вимога мотивована тим, що 10.07.2015 він, [PERSON] , зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка взяла прізвище [PERSON] . Але відносини між ним та відповідачкою розпочалися задовго до державної реєстрації шлюбу. В 2013 році відповідачка переконала його подати до Монастирищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану документи на визнання його [PERSON] батьком [PERSON] . [INFO] в шлюбі народилась дочка [PERSON] . Рішенням Монастирищенського районного суду від 23.02.2022 у справі №702/35/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Монастирищенського районного суду від 23.02.2022 у справі №702/34/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти проживають з матір`ю. Він регулярно спілкується із [PERSON] . Із [PERSON] стосунки не склалися і це робить неможливим подальше виконання ним батьківських обов`язків. Після розірвання шлюбу відповідачка почала стверджувати, що він не є біологічним батьком [PERSON] . Але при цьому вона не відмовляється від аліментів на її користь на утримання [PERSON] . Він вважає, що потрібно виключити запис про нього, як про батька з актового запису [PERSON] , [INFO] , оскільки не має з нею ніякого кровного споріднення. Просить виключити запис про нього, [PERSON] , як про батька з актового запису № 101 складеного 11.09.2006 Монастирищенським районним відділом державні реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Черкаській області про народження [PERSON] , [INFO] та припинити стягнення аліментів на утримання [PERSON] [INFO] відповідно до рішення Монастирищенського районної' суду від 23.02.2022 у справі №702/34/22. Ухвалою суду від 11.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.11.2023 у справі призначено судову генетичну експертизу, зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 17.01.2024 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 17.01.2024 надано експертам дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів експертизи, зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 01.04.2024 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 01.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та додатково пояснив, що з відповідачкою знайомий досить давно, ще задовго до реєстрації шлюбу. На момент визнання батьківства він вважав себе батьком [PERSON] та до розірвання шлюбу з позивачкою вважав [PERSON] своєї рідною донькою. Проте, після розірвання шлюбу йому стало відомо, що біологічним батьком дитини є інший чоловік, з даним чоловіком [PERSON] наразі спілкується та вважає його своїм батьком. Після розірвання шлюбу спілкування з донькою припинилося, вона не вважає його своїм батьком та з ним не спілкується. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення та додатково пояснила, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини, проте на момент визнання батьківства про це не знав. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони 10.07.2015 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.07.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області та який розірвано рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.02.2022, яке набрало законної сили 26.03.2022 (а.с. 5, 7). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041171577 від 29.08.2023, [PERSON] народилась [INFO] , в графі «мати» зазначено « [PERSON] », в графі «батько» зазначено « [PERSON] ». Відомості про батька записані відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (а.с. 6). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народилась у період коли сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте позивач у справі визнав походження дитини від нього у порядку ст. 126 Сімейного кодексу України. Згідно з рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.02.2022 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2022 до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 8 - 9). Відповідно до письмової заяви відповідача [PERSON] від 02.11.2023, [PERSON] позов визнала повністю, не заперечує проти його задоволення, оскільки [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Щодо позовної вимоги про виключення запису про батька з актового запису про народження дітей, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ст. 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Отже, за змістом зазначених норм права, походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження. За життя особи, записаної батьком дитини, ніхто інший, крім нього самого, оспорювати батьківство не має права. Як було встановлено судом вище, [PERSON] , [INFO] народились у період коли сторони не перебували зареєстрованому шлюбі між собою. Як зазначалось вище, відомості про батька записані відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1 - 3 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Зміст статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз. При вирішенні спору про оспорювання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. ЄСПЛ вказував у своїй практиці, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009). Висновок судово - медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку на підтвердження або спростування батьківства. Експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц, від 25.08.2020 у справі № 478/690/18, від 15.04.2021 у справі № 645/1098/18, від 19.05.2021 в справі № 207/789/19. За клопотанням позивача [PERSON] ухвалою суду від 20.11.2023 у справі призначено судово - медичну молекулярно - генетичну експертизу, зобов`язано відповідача [PERSON] з`явитися у визначений експертом день і час для відібрання біологічних зразків та проведення експертного дослідження, а також зобов`язано відповідача [PERSON] забезпечити явку в експертну установу дитини - [PERSON] , [INFO] . Про дату, час та місце проведення експертизи відповідач повідомлена у встановленому законом порядку. Проте, ухвалу суду від 20.11.2023 про призначення судово - медичної молекулярно - генетичної експертизи повернута без виконання, у зв`язку із неприбуттям 06.02.2024 [PERSON] та дитини [PERSON] до експертної установи для одночасного відбору біологічних зразків; до Київського НДЕКЦ прибував [PERSON] (а.с. 67). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 4, п. 3 - 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Як було встановлено судом вище, у призначену дату явки, а саме 06.02.2024 відповідач із дитиною до експертної установи не з`явилась без поважних причин. Відповідачем не надано належних та достатніх доказів на спростування даних обставин, а саме поважності неприбуття відповідача із дитиною до експертної установи, клопотання про повторне направлення справи для проведення експертизи від відповідача не надходило, що свідчить про ухилення відповідача від проведення судово - медичної, молекулярно - генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду. При цьому, судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідачки разом із дитиною у її проведенні, неодноразово роз`яснено наслідки ухилення від участі в експертизі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.08.2020 у справі № 478/690/18, судом також встановлено, що у разі не доведення відповідачем наявності поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитися разом із дитиною до експертної установи для забору відповідних зразків її та дитини, надали суду можливість визнати факт, який відповідачем (її представником) заперечується. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, у зв`язку з ухиленням [PERSON] від участі в проведенні судово - медичної, молекулярно - генетичної експертизи, у зв`язку з чим провести експертизу з метою встановлення факту кровного споріднення між ними не представилось можливим, роз`яснення сторонам про наслідки ухилення від участі в експертизі, суд, враховуючи положення ст. 109 ЦПК України, відсутності клопотань сторін про проведення будь - яких інших експертиз, визнає факт відсутності кровного споріднення дитини з її батьком та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Підстав вважати, що в момент реєстрації себе батьком дитини [PERSON] знав, що не є її біологічним батьком немає, оскільки сторони підтвердили той факт, що позивач був необізнаний з приводу відсутності кровного споріднення з дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно з п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» (далі - Правил) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 2.16.2. Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів. Як було встановлено судом вище, згідно з рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.02.2022 з [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 26.03.2022 (а.с. 8 - 9). Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач, як на обставину, яка має істотне значення для припинення стягнення аліментів, посилається на те, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON] . Позов в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] задоволено, що підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком [PERSON] . Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актових записів про народження дитини [PERSON] відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання [PERSON] , адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, і відповідно, є підставою для припинення стягнення його від сплати аліментами, а тому суд вважає, що позов в частині припинення стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до задоволення. Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного суду від 21.07.2021 у справі № 477/1165/20, провадження № 61-19171св20, від 29.04.2022 у справі № 201/6658/18, провадження № 61 - 8844св21. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції АТ КБ «Приват Банк» № 0.0.3231743218.1 від 04.10.2023 позивачем [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved