Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

20 лютого 2024 року позивач [PERSON] , через свого уповноваженого представника адвоката Костенка О.М., звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вище зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4486 га, кадастровий номер 3221985801:01:007:0031, яка розташована на території Згурівської селищної територіальної громади Броварського району Київської області, а також право на державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] права власності на цей об`єкт нерухомого майна, шляхом проведення державним реєстратором державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності. Просить не стягувати з відповідачів понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , який до дня своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняли: його сини [PERSON] та [PERSON] , та дружина [PERSON] . Між спадкоємцями було досягнуто згоди з приводу спадкового майна, укладено письмову угоду між собою про зміну розміру частки у спадщині, земельна ділянка (право на завершення її приватизації), яка є предметом позову, за домовленістю повинна належати позивачу. До складу спадщини, окрім іншого майна, входить право на земельну ділянку площею 0,4486 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221985801:01:007:0031. За життя померлий [PERSON] висловив свою волю на приватизацію вищевказаної земельної ділянки та відповідно звернувся до органів місцевого самоврядування. Рішенням Згурівської селищної ради № 1766-14-VІІІ від 17.11.2021 було надано дозвіл на розробку технічної документації. Технічна документація (проект землеустрою) була розроблена 23.11.2021 ФОП « [PERSON] ». Вищевказана земельна ділянка була сформована, визначено чітку площу, їй присвоєно кадастровий номер та проведено реєстрацію в Державному земельному кадастрі від 26.01.2022 відділом № 6 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області. 24 січня 2024 року позивач звернувся до Згурівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4486 га, кадастровий номер земельної ділянки 3221985801:01:007:0031, яка розташована на території Згурівської селищної територіальної громади Броварського району Київської області після смерті батька. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку оскільки згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, отриманої державним нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до реєстру, за померлим [PERSON] відсутня інформація щодо реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку. У поданому позивачем Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, інформація про зареєстроване право власності в Державному земельному кадастрі відсутня. Враховуючи те, що [PERSON] помер до здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку в реєстрі речових прав, до його спадкоємця в порядку спадкування перейшло право на завершення приватизації, тобто реєстрацію у вказаному реєстрі сформованої ділянки. Право власності на земельну ділянку у померлого не виникло, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку на ім`я позивача. Саме тому позивач має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та проведення державної реєстрації за ним права власності на цю земельну ділянку. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 29.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 15 березня 2024 року до суду надійшли заяви від відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання позову. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 27.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засіданні строни не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] адвокат Костенко О.М., подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] направили заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повном обсязі, просять їх задовольнити. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Обставини, викладені в позовній заяві підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] (а. с. 16 копія свідоцтва про смерть, а. с. 13 копія свідоцтва про народження). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно. У Згурівській державній нотаріальній конторі 07 липня 2023 року заведена спадкова справа № 100/2023 до майна померлого (а. с. 57-112 - копія спадкової справи). З копії спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] (син померлого) спадщину прийняли. 24 січня 2024 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] склали договір про поділ спадкового майна, одержаного ними у спадщину за законом після смерті [PERSON] , 1940 року народження, який помер [INFO] , та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно згідно договору про поділ спадкового майна. До складу спадщини входить: земельна ділянка площею 3,0000 га, кадастровий номер 3221985800:02:005:0024, вклад у сумі 904,94 грн у АТ КБ «ПриватБанк», житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 2,9999 га, кадастровий номер 3221985800:02:005:0043. Крім іншого майна, до складу спадщини входить право на земельну ділянку площею 0,4486 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3221985801:01:007:0031. Спадкодавець [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки. Так, рішенням Згурівської селищної ради Броварського району Київської області восьмого скликання № 1766-14-VIII від 17 листопада 2021 гр. [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах с. Стара Оржиця, на підставі якого ФОП [PERSON] розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. України [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17 копія рішення, а.с. 22-33 копія проекту землеустрою). За життя [PERSON] не завершив процедуру приватизації та не зареєстрував своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Фактично земельна ділянка сформована, має чітку площу та розміри, винесена в натурі на місцевості, їй присвоєний кадастровий номер, про неї наявна інформація в Державному земельному кадастрі (а. с. 18-20 копія Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку). 24 січня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Згурівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4486 га, кадастровий номер земельної ділянки 3221985801:01:007:0031, яка розташована за адресою: село Стара Оржиця Броварського району Київської області після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, оскільки позивач не надав нотаріусу документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. В результаті безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] відсутня інформація щодо реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку. У поданому позивачем нотаріусу Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2100047672022, виданому 26 січня 2022 року, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с. 34 відмова нотаріуса). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. В силу ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землі приватної власності є громадяни та юридичні особи. Згідно зі ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В силу ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. В силу положення ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, зазначив наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Судом встановлено, що за життя спадкодавцем [PERSON] розпочато процедуру приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4486 га, кадастровий номер 3221985801:01:007:0031, місце розташування якої: Київська область, Броварський район, Згурівська селищна рада, с. Стара Оржиця. Фактично земельна ділянка сформована, має чітку площу та розміри, винесена в натурі на місцевості, їй присвоєний кадастровий номер, про неї наявна інформація в Державному земельному кадастрі. У зв`язку зі смертю спадкодавця [PERSON] процедура приватизації не завершена, право власності за [PERSON] не зареєстроване. Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв. Також спадщину прийняли відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі. Право власності на земельну ділянку у [PERSON] не виникло, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача [PERSON] . У цьому випадку така земельна ділянка входить до складу спадщини, а спадкоємець померлого позивач [PERSON] набуває право на завершення приватизації. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачами, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за необхідне позов задовольнити повністю та визнати за [PERSON] в порядку\~спадкування \~після смерті\~батька [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4486 га, кадастровий номер 3221985801:01:007:0031, а також право на державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на цей об`єкт нерухомого майна. Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки 11804,87 грн (а.с. 21 інформація ДЗК). Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с. 37 квитанція). У позовній заяві позивач просив не стягувати понесені судові витрати з відповідачів.

Outcome: approved