Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивач в особі свого представника адвоката Гуменюка Івана Юрійовича звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з даним позовом, у якому просив визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на три четвертих частки житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] , що належав [PERSON] , 1932 року народження, який помер [INFO] . Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, що складається, у тому числі із садиби по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , але не оформляла своїх спадкових прав. [PERSON] померла [INFO] , вона залишила заповіт, яким заповідала все своє майно позивачу. Позивач прийняв указану спадщину. Також спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] , яка має право на обов`язкову частку у спадщині, розмір якої становить одну четверту частку спадщини. Однак позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну йому частину указаного спадкового житлового будинку, так як відсутній документ, який засвідчує право власності на вказане майно, у зв`язку із чим державний нотаріус Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І. винесла постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому позивач і звернувся до суду. Ухвалою суду від 08.02.2024 відкрито провадження в справі, вирішено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.03.2024 справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача звернувся до суду із заявою, у якій просив розгляд справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримав. Відповідач Селищенська сільська рада свого представника в судове засідання не направив, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутність їхнього представника, просять прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в особі свого представника направила до суду заяву про розгляд справи без неї та її представника, проти задоволення позову не заперечувала. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. [PERSON] помер [INFO] у с. Квітки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим 11.08.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] , який відповідно до довідки Квітчанської сільської ради від 13.10.2014 №869 згідно з даними погосподарської книги №01, особовий рахунок № [NUMBER] , обліковується за [PERSON] . На даний час село Квітки входить до складу Селищенської територіальної громади, представницьким органом місцевого самоврядування якої є Селищенська сільська рада. Відповідно до постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17.07.2020, яка набрала чинності 19.07.2020, Корсунь-Шевченківський район ліквідовано та включено до складу нового Черкаського району (Корсунь-Шевченківська та Набутівська громади) та нового Звенигородського району (Селищенська та Стеблівська громади). Згідно з довідкою Квітчанської сільської ради від 04.08.2011 №709 [PERSON] , [INFO] , на день смерті проживав у [ADDRESS] , а його дружина [PERSON] проживала разом з ним в одному господарстві. Крім них у господарстві ніхто не зареєстрований та не проживав. Таким чином, місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця [PERSON] : с. Квітки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, а спадщину після його смерті прийняла, як спадкоємець першої черги за законом, його дружина [PERSON] , яка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від спадщини. Шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.03.1957. Згідно з довідкою Корсунь-Шевченківської нотаріальної контори від 22.02.2024 №155/01-16 після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заведена, отже, прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] не оформляла своїх спадкових прав. [PERSON] померла [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.05.2013 виконавчим комітетом Квітчанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Вона залишила заповіт, складений 06.05.2013 та посвідчений цієї ж дати секретарем виконкому Квітчанської сільської ради [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №63, яким заповідала все своє майно [PERSON] . Відповідно до даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.09.2013 №35066943 указаний заповіт не змінено і не скасовано. Позивач відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті [PERSON] , так як згідно з довідкою Квітчанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 16.01.2017 №62 він постійно проживав разом із своєю бабою [PERSON] у будинку [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35067506 Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] 10.09.2013 заведено спадкову справу 431/2013. Копію указаної спадкової справи було витребувано судом у нотаріуса. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що крім позивача спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] , яка в межах встановленого ст. 1270 ЦК України строку на прийняття спадщини 16.10.2013 звернулася до Корсунь-Шевченківської державної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №338262 [PERSON] з 28.03.2013 є особою із інвалідністю третьої групи безтерміново, а тому в силу ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку в спадщині своєї матері як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця. При цьому її обов`язкова частка становить половину частки, яка належала б кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом. З матеріалів справи вбачається, що відсутні інші особи, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині [PERSON] і прийняли спадщину. При визначенні розміру обов`язкової частки [PERSON] у спадщині її померлої матері [PERSON] , суд враховує, що спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] є її діти [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] . У разі спадкування за законом частка [PERSON] склала б 1/2 частину, тоді розмір обов`язкової частки [PERSON] у спадщині матері становить половину від 1/2 частини, тобто 1/4 частину. У межах спадкової справи №431/2013 спадкоємцям [PERSON] 22.07.2017 Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку померлої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.4749 га, [PERSON] - на 3/4 частки земельної ділянки, [PERSON] - на 1/4 частку земельної ділянки. Постановою державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І. від 25.01.2024 позивачу та третій особі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на будинок, який розташований в [ADDRESS] , та належав [PERSON] , оскільки документ, який засвідчує право власності на вказане майно відсутній. За даними погосподарського обліку (погосподарська книга №1, особовий рахунок № [NUMBER] за 2011-2015 роки по [ADDRESS] обліковується за [PERSON] , і розміщений на приватизованій земельній ділянці 1,00 га, що підтверджується довідкою виконкому Селищенської сільської ради від 01.11.2023 №7977. Відповідно до даних технічної інвентаризації, які підтверджені технічним паспортом на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , за вказаною адресою знаходяться такі будівлі та споруди: житловий будинок, позначений літерою А-1, збудований в 1960 році, житловою площею 22,3 кв.м, загальною площею 66,5 кв.м, прибудова а1, збудована у 1964 році, прибудова а2, збудована у 1979 році, сарай Б, збудований в 1977 році, прибудова б1, збудована у 1979 році, літня кухня В, збудована у 1967 році, гараж Г, збудований у 1979 році, вбиральня Д, збудована у 1967 році, погріб Е, збудований у 1967 році, ворота з хвірткою №1, хвіртка №2, огорожа №3, колодязь №4. Довідкою №1091, виданою 19.10.2023 Корсунь-Шевченківським відділком КП «ЧООБТІ», підтверджуються ті обставини, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 01.01.2013 року не зареєстровано. Згідно із звітом про оцінку майна №13-240204-001 та висновку про вартість об`єкта оцінки, виданого сертифікованим субєктом оціночної діяльності ТОВ "Оцінка майна України", станом на 04.02.2024 року ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] становить 150027,00 грн. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24-26. Відповідно до п.п. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Будівництво спірного будинку та надвірних споруд відповідно до технічних характеристик є завершеним у 1979 році, тобто цей будинок з надвірними спорудами збудований до 1995 року, знаходиться в сільській місцевості. Отже спадкодавець [PERSON] за свого життя був власником цього будинку, а його право власності було зареєстроване відповідно до вимог чинного на той момент законодавства в погосподарській книзі сільської ради. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. (ч.1 ст. 1235 ЦК України). Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (ч.1 ст. 1241 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач ставить питання про визнання за ним у порядку спадкування за заповітом права власності на 3/4 частини житлового будинку, який належав його покійному діду [PERSON] , а потім був успадкований покійною бабою позивача (дружиною [PERSON] ). Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав. У встановленому законом порядку уповноважений суб`єкт нотаріус встановив, що позивач спадщину прийняв. Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється на підставі документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Нотаріус відмовила позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок з підстави відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Таким чином, позивач довів, що він в установленому законом порядку як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті своєї баби [PERSON] , яка в свою чергу в установленому законом порядку як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] у розмірі 1/4 частки спадкового майна має її повнолітня непрацездатна донька [PERSON] , яка спадщину прийняла, відповідно позивач має право на 3/4 частки указаного майна. Щодо спадкового майна спору між спадкоємцями - позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] не виникає. Через відсутність правовстановлюючого документа на спірний будинок визнання за позивачем права власності на належні йому 3/4 частки цього будинку можливе лише в судовому порядку. З огляду на викладене суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved