Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

У грудні 2023 із позовом до Вінницького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] , який просив стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за договором позики від 10.12.2020 станом на 05.12.2023 в сумі 180 000 грн. Мотивував позовні вимоги тим, що 10.12.2020 між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно з яким позивач передав у власність останньому грошові кошти у сумі 180\~000 грн, а позичальник зобов`язався повернути вказані кошти. Відповідач у встановлений у договорі термін кошти не повернув, на неодноразові усні вимоги повернути кошти не реагує. Тому з метою захисту своїх прав позивач був змушений звернутися до суду. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.01.2024 справу передано для розгляду за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвалою суду від 02.02.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу. Ухвалою суду від 18.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, суду надав заяву у якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що 10.12.2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 180\~000 грн. В свою чергу [PERSON] зобов`язався повернути кошти до 01.12.2023 року. Сторони також погодили, що договір є безвідсотковим. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з того, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти отримані у позику в сумі 180 000 грн у встановлений строк не повернуто, враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, які той поніс у сумі 1800 грн, що складається із судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved