Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх спільної дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з ним (батьком) за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2019 року (справа № 636/3784/18). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . У вересні 2022 року відповідачка без будь-яких причин та пояснень привезла до нього сина, який залишився проживати з ним та знаходиться на його утриманні та вихованні. З цього часу відповідачка не цікавиться життям дитини, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток сина. При обстеженні умов проживання комісією встановлено, що умови проживання для сина добрі, він має окреме спальне місце, місце для навчання та відпочинку, забезпечений всіма необхідними речами та одягом відповідно до його віку, та потребам, виявляє бажання й подалі проживати з батьком. Рішенням комісії з питань захисту дитини Чугуївської міської ради Харківської області № 8/3 від 13 червня 2023 року було визнано за доцільне визначити місце проживання сина з ним(позивачем). Подалі позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує за заявленими підставами та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася повторно, повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини своєї неявки до суду не повідомила, відзив на позов не надала. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області - до судового засідання не з`явився, до суду надано рішення № 8/3 від 13 червня 2023 року комісії з питань захисту прав дитини Чугуївської міської ради Харківської області про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком. У зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наданих доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 18 квітня 2012 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2019 року (справа № 636/3784/18, провадження №2/636/306/19). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.03.2013 року виконкомом Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис 04 від 26.03.2013. Сторони проживають окремо. Син сторін до вересня 2022 року проживав із матір`ю [PERSON] . У вересні 2022 року відповідачка без будь-яких причин та пояснень привезла до [PERSON] сина, який залишився проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Комунального закладу «Чугуївський ліцей №1 ім. І.Ю. Рєпіна» Чугуївської міської ради Харківської області від 29.03. № 57 [PERSON] навчається в 4-«Б» класі КЗ «Чугуївський ліцей №1 ім. І.Ю. Рєпіна» з вересня 2021 року освітній процес відбувається дистанційно. Уроки у синхронному режимі не пропускає, про відсутність на уроках батько завчасно попереджає, Має чистий, охайний вигляд. [PERSON] засвоює програмний матеріал на середньому рівні, слідкує за ходом уроку, не завжди активний. Батько бере активну участь у шкільному житті сина, цікавиться успіхами в навчанні та контролює зі свого боку процес навчання, спілкується та співпрацює з класним керівником. Статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з рішення про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , ухваленого 13 червня 2023 року за №8/3 комісією з питань захисту дитини Чугуївської міської ради Харківської області, за заявою батька [PERSON] мати сина [PERSON] не може приймати участь у вихованні дитини, тому що знаходиться на примусовому лікуванні у психіатричній лікарні. Відповідно до інформації КНП Київської обласної ради`Київський обласний центр ментального здоров`я» від 19.05.2023 № 164 [PERSON] перебуває в закладі на стаціонарному лікуванні з 23.09.2022 по теперішній час. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.06.2023 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, умови проживання добрі, дитина має окреме спальне місце, місце для навчання та відпочинку. [PERSON] забезпечений всіма необхідними речами, одягом відповідно до його віку та потребам. Під ачс розмови, що відбулася за згодою та в присутності батька, повідомив,що проживає з батьком і надалі бажає проживати з ним. Вихованням, утриманням навчанням та лікуванням сина займається батько [PERSON] . У зв`язку з наведеним комісія вирішила вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Відповідно до наказу начальника Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області від 28.06.2023 за № 188 вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Попереджено [PERSON] про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків стосовно утримання та виховання малолітнього сина, який проживає з батьком. Суд вважає, що висновок органу опіки та піклування узгоджується з наданими доказами у справі та враховує вимоги закону щодо першочергового значення саме забезпеченню найкращих інтересів дитини. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин зазначену правову позицію Верховного Суду. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з його батьком [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ,відповідає інтересам дитини, тому вважає за необхідне задовольнити позов. При цьому суд зауважує, що мати дитини не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно неї та участі у вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Outcome: approved