Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Адвокат Сенич В.І., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на користь [PERSON] майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.09.2023 року в розмірі 103555,00 грн. та понесені судові витрати за розгляд цивільної справи. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15.09.2023 року о 09 год. 45 хв. по [ADDRESS] погонич гужового транспорту [PERSON] залишив на смузі відведення дороги тварину (коня) із гужовим транспортом без нагляду, внаслідок чого тварина пошколила автомобіль марки «OPEL ZAFIRA», д.н.з. [NUMBER] , та в результаті чого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження, чим [PERSON] було заподіяно майнову шкоду. Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2024 року по справі № 353/1135/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 УпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 30.01.2024 року. Згідно висновку № 0027/ТЛ-23 експертного автотоварознавчого дослідження, визначення вартості матеріального збитку від 22.09.2023 року вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням досліджуваного легкового автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», д.н.з. [NUMBER] , становить 103555,00 грн. Вартість проведення експертизи становить 3000,00 грн. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2024 року прийнято до розгляду дану справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження о 11 год. 00 хв. 15.04.2024 року без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Згідно відстеження Укрпошти про перевірку статусу відстеження (а.с. 58) відповідач [PERSON] особисто отримав вищевказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими матеріалами 06.04.2024 року, однак, станом на 15.04.2024 року відзиву на позовну заяву суду не надав, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст. 15,16 ЦК України вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що 15.09.2023 року о 09 год. 45 хв. по [ADDRESS] мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний [PERSON] транспортний засіб «OPEL ZAFIRA», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2024 року по справі № 353/1135/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 УпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 30.01.2024 року (а.с. 5-8). Даною постановою встановлено, що 15.09.2023 року о 09 год. 45 хв. по [ADDRESS] погонич гужового транспортну [PERSON] залишив на смузі відведення дороги тварину (коня) із гужовим транспортом без нагляду, внаслідок чого тварина пошкодила транспортний засіб марки «OPEL ZAFIRA», д.н.з. [NUMBER] , та в результаті дорожньо-транспортної пригоди вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження, тобто своїми діями [PERSON] порушив п. 7.7 (в) ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Нормами частини 6 статті 82 ЦПК встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена постановоюТлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2024 року, яка набрала законної сили. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», д.н.з. [NUMBER] , є позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (а.с. 27). Згідно висновку № 0027/ТЛ-23 експертного автотоварознавчого дослідження, визначення вартості матеріального збитку від 22.09.2023 року (а.с. 10-44), складеного Філією Українського центру після аварійного захисту «Експерт Сервіс» Судово-експертна фірма «Експо-Фірма» вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням досліджуваного легкового автомобіля OPEL ZAFIRA», д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску становить 103555,00 грн. Вартість проведення експертизи становить 3000,00 грн. (а.с. 9). Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 15.09.2023 року відповідач [PERSON] написав розписку (а.с. 45), в якій зобов`язався відшкодувати нанесені збитки [PERSON] (позивач) за пошкодження автомобіля OPEL ZAFIRA», д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку із ДТП, яка сталася 15.09.2023 року в с. Обертин Івано-Франківського району Івано-Франківської області за його участю. Однак, станом на час розгляду справи заподіяна шкода відповідачем [PERSON] залишається несплаченою, жодних повідомлень з приводу її відшкодування не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що представник позивача подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, та те, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів суду не надав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дородньо-транспортної пригоди в розмірі 103555,00 грн. Також з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] на відшкодування вартості проведення експертизив розмірі 3000,00 грн. (квитанція № 027 від 19.09.2023, а.с. 9). Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 5102-12-021/С від 12.03.2024 року (а.с. 49). У позовній заяві представник позивача зазначив, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. Що стосується детального розрахунку витрат, які [PERSON] може понести на правничу допомогу адвоката, то їх може буде розрахувати тільки в кінці розгляду справи, оскільки дана обставина залежить від часу та порядку розгляду справи, процесуальної поведінки відповідача. У зв`язку з вищенаведеним питання про повернення витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішується. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,

Outcome: approved