Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивачка в березні 2024 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила стягнути з відповідача одноразово половину вартості додаткових витрат у розмірі 4000 грн на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.10.2023 з відповідача стягнуто аліменти на малолітнього сина у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тисменицького районного суду від 12.01.2024 шлюб між сторонами розірваний. Відповідач сплачує аліменти. У грудні 2023 р. - січні 2024 р. виникла необхідність у проведенні спеціального медичного обстеження дитини, на що вона витратила 8000 грн, що підтверджується належними доказами. Відповідач згідно ст. 185 СК України зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, тому має відшкодувати половину вартості додаткових витрат у розмірі 4000 грн. Позивачка у поданій до суду заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини нез`явлення, не подав відзиву. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що у шлюбі сторін - позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] - народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням від 30.10.2023 Тисменицький районний суд Івано-Франківської області стягнув з відповідача аліменти на користь позивачки на малолітнього сина в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належно виконує свій батьківський обов`язок з утримання дитини. Шлюб між сторонами розірваний згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2024. Суд установив, що в грудні 2023 р. - січні 2024 р. позивачка понесла додаткові витрати у зв`язку з проведенням спеціального медичного обстеження дитини. Як вбачається з наданих позивачкою належних і допустимих доказів (а.с.14-23), на проведення медичного обстеження дитини позивачка витратила 6570,16 грн. Інших доказів, які б підтверджували заявлену вартість додаткових витрат у 8000 грн, позивачка не надала. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. З урахуванням викладеного, з огляду на те, що встановлені в рамках розгляду справи додаткові витрати у розмірі 6570,16 грн покладаються на обох батьків, суд визначає до стягнення з відповідача 3285,08 грн додаткових витрат. З огляду на вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, того, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача 1211,20 грн судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 185 СК України,

Outcome: approved