Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області, третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Шабаніна Олена Геннадіївна про визнання права власності на майно в порядку спадкування та зобов`язання вчинити дії. 23.06.2023 до Шевечнківського районного суду м. Києва на запит направлено копію матеріалів спадкової справи № 5/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною Оленою Геннадіївною 29.04.2021. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2023 року клопотання представника позивача про зміну первісного відповідача належним відповідачем задоволено. Замінено Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області на належного відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна» про передачу справи для розгляду за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва задоволено. Справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна», третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Шабаніна Олена Геннадіївна про визнання права власності на майно в порядку спадкування та зобов`язання вчинити дії, передано для розгляду до Печерського районного суду м. Києва. 04.08.2023 до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю з Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г. 08.08.2021 для вирішення питання про відкриття провадження. Мотивуючи позовні вимоги, [PERSON] вказує, що між Акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] 30 серпня 2013 року укладено Договір №10353126 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в іноземній валюті та його розрахунково-касове обслуговування. Відповідно до виписки з рахунку в іноземній валюті від 19.05.2017 року, залишок на рахунку [PERSON] становив 45 963,89 доларів США. 11 січня 2019 року [PERSON] склала заповіт на все своє майно, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право на позивача [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Часом відкриття спадщини став день 12 грудня 2020 року. Позивач, в межах встановленого законодавцем шестимісячного терміну прийняла спадщину, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шабаніній Олені Геннадіївні, яка, в свою чергу, 29.04.2021 року завела спадкову справу №5/2021. Приватному нотаріусу була надана уся наявна у спадкоємиці інформація з приводу спадкового майна. В тому числі, були надані дані щодо наявності грошових коштів на банківському рахунку № [NUMBER] , відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Однак, відповідно до отриманої з Банку відповіді, встановлено, що на рахунку № [NUMBER] , відкритому в ТВБВ №10026/0187 Головного управління по місту Києву та Київській області в АТ «Ощадбанк» знаходиться грошові кошти в розмірі лише 3,89 доларів США. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г., 03.08.2021 року, на ім`я [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в тому числі, на вклади з відповідними відсотками, компенсаціями, які нараховані на день виплати вкладів, та належали померлій, що підтверджено довідкою №46/12-05/11826 БТ від 09.06.2022 року Акціонерним Товариством «Державний Ощадний Банк України», що знаходяться на зберіганні, в тому числі у філії - Головне управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10026/0187 на рахунку № [NUMBER] , з сумою залишку, станом на 04.06.2021 - 3,89 доларів США З відповіді АТ «Державний ощадний банк України» від 05.11.2021 року №46-09/6818-71534/2021-00/вих, представнику позивача стало відомо, що Деснянським УП ГУНП у м. Києві за фактом заволодіння грошовими коштами з рахунку [PERSON] відкрито кримінальне провадження №12021100030000241 від 30.01.2021 року за ч. 4 ст. 190 КК України. Позивач вказує, що співробітниками АТ «Державний ощадний банк України», діючи в порушення п.п. 4.1.3, 4.1.4, 4.1.5 Договору, не забезпечили збереження грошових коштів на рахунку, без проведення належної верифікації, аутентифікації та ідентифікації клієнта банку, незаконно видали грошові кошти в розмірі 43 960 доларів США. Вказані обставини послугували підставою для зверненя до суду з даним позовом, згідно вимог якого позивач просить суд: - визнати за позивачем [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на грошові кошти в розмірі 43 960 доларів США, що на момент відкриття спадщини за фактом смерті [PERSON] зберігались на рахунку № [NUMBER] відкритому в ТВБВ №10026/0187 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області, в порядку спадкування за заповітом. - зобов`язати відповідача - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ : 00032129) виконати умови Договору №10353126 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в іноземній валюті та його розрахункове-касове обслуговування від 30.08.2013 року щодо зарахування грошових коштів в сумі 43960 доларів США на рахунок № [NUMBER] відкритий в ТВБВ №10026/0187 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області на ім`я [PERSON] та повернути кошти належному отримувачу [PERSON] . - судові витрати покласти на відповідача. 08.08.2023 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва було відкрито провадження та призначено до розгляду справу в порядку загального позовного провадження. 13.10.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що АТ «Державний ощадний банк України заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Мотивуючи позицію, представник відповідача зазначив, що встановлення особи [PERSON] , яка 28.01.2021 року звернулась за видачою коштів з поточного рахунку Клієнта, проведення її ідентифікації та верифікації було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства України з пред`явленням нею паспортом громадянина України. Вказаною особою було пред`явлено паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру Клієнта, які унеможливили виникнення будь-яких сумнівів щодо встановлення особи, яка звернулась до Банку за вчиненням даної операції. Зазначено, що саме після належної ідентифікації та верифікації Банком були надані грошові кошти з поточного рахунку Клієнта в іноземній валюті в сумі 43960 доларів США. Станом на 28.01.2021 року (на момент видачі коштів) до АТ «Ощадбанк» відомості про смерть Клієнта не надходили. Окрім цього вказує, що АТ «Ощадбанк» було вжито всіх необхідних, можливих та вичерпних заходів, передбачених чинним законодавством, щодо проведення належної перевірки, ідентифікації та верифікації фізичної особи як клієнта Банку, операція з видачі коштів була проведення Банком з дотриманням вимог чинного законодавства України, зокрема вимог ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Крім того, представник відповідача вказав, що предметом судового розгляду у даній справі є шкода, завдана кримінальним правопорушенням спадкоємцям померлої [PERSON] , тому належним відповідачем у даній справі є саме особа (особи), яка вчинила кримінальне правопорушення, а не Банк. З урахуванням зазначеного, представник АТ «Державний ощадний банк України», просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 08.11.2023 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому не погодився із доводами відповідача зазначивши про недотримання банком процедури ідентифікації та верифікації клієнта банку з огляду на очевидні розбіжності в паспорті клієнта банку, наданому при знятті грошових коштів та справжнього паспорту [PERSON] , а саме невідповідності фотокарток клієнта банку, розбіжностей в по-батькові клієнта банку, де в наданому документі зазначалось по-батькові " [PERSON] ", тоді як в справжньому паспорті зазначено " [PERSON] ". Окрім цього, вказує, що у справжньому паспорті орган реєстрації зазначений Святошинське РУГУ МВС України, дата реєстрації 31.07.2008 рік, а в паспорті, який був наданий сторонньою особою, орган реєстрації зазначено «Ленінградський район», дата реєстрації 22.03.2000 року. Представник позивача в судове засідання з`явився, подав до суду письмові пояснення щодо порушення Банком процедури ідентифікації та верифікації клієнта банку, долучивши копії паспортів [PERSON] та сторонньої особи, яка видавала себе за клієнта банку. Представник відповідача в судове засідання з`явився. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, до справи долучена спадкова справа 5/2021 від 29.04.2021 року за фактом смерті [PERSON] та інформація з АТ «Державний ощадний банк України» про рух коштів по рахунку № [NUMBER] відкритому в ТВБВ №10026/0187 із зазначенням залишку грошових коштів у сумі 43963,89 доларів США на день смерті [PERSON] 12.12.2020 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені у заявах по суті. Представники відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних та просила відмовити. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи надані заперечення відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 12, 13 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що між Акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] , 30 серпня 2013 року укладено Договір №10353126 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в іноземній валюті та його розрахунково-касове обслуговування. Відповідно до предмету договору, банк відкрив вкладнику поточний рахунок № [NUMBER] (Рахунок) в USD для зберігання грошових коштів, проведення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України та умов цього Договору. Відповідно до п. 3.1.1. Договору, Вкладник мав право одержувати кошти з рахунку частково або повністю та поповнювати Рахунок. Відповідно до п. 4.1 Договору, Банк зобов`язувався відкрити Рахунок та зарахувати на нього кошти. Відповідно до п. 4.1.2 Договору, Банк зобов`язався нараховувати та сплачувати проценти за Рахунком відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 4.1.3 Договору, Банк зобов`язався забезпечити збереження і повернення коштів відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 4.1.4 Договору, Банк зобов`язався проводити операції по Рахунку за дорученням Вкладника або його представника відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п. 4.1.5 Договору, Банк зобов`язався гарантувати таємницю по операціях за Рахунком вкладника. Без згоди Вкладника довідки третім особам можуть бути надані лише у випадках, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до п. 4.1.6 Договору, Банк зобов`язався сплачувати нараховані проценти в розмірі та у строки, передбачені умовами Договору. Відповідно до п. 4.1.7 Договору, Банк зобов`язався виконувати доручення Владника на здійснення договірного списання коштів з його Рахунку в порядку, встановленому чинним законодавством України та цим Договором. Відповідно до виписки з рахунку в іноземній валюті від 19.05.2017 року, залишок на рахунку [PERSON] становив 45 963,89 доларів США. 11 січня 2019 року [PERSON] склала заповіт на все своє майно, що їй буде належати на день смерті. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , видане Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) 12.12.2020 року. За заявою позивача, яка прийняла спадщину, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною Оленою Геннадіївною заведена спадкова справа №5/2021 від 29.04.2021 року. Відповідно до інформації з АТ «Державний ощадний банк України», наданої нотаріусу, на рахунку №26204010353126 відкритому в ТВБВ №10026/0187 Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» і належить померлій [PERSON] , знаходиться грошові кошти в розмірі 3,89 доларів США. На ім`я [PERSON] нотаріусом 03.08.2021 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в тому числі на вклади з відповідними відсотками, компенсаціями, які нараховані на день виплати вкладів, та належали померлій, що підтверджено довідкою №46/12-05/11826 БТ від 09.06.2022 року Акціонерним Товариством «Державний Ощадний Банк України», що знаходяться на зберіганні, в тому числі у філії - Головне управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10026/0187 на рахунку № [NUMBER] , з сумою залишку, станом на 04.06.2021 - 3,89 доларів США. В той же час з інформації, наданою до суду АТ «Державний ощадний банк України», судом встановлено, а сторонами не заперечується, що на день відкриття спадщини [INFO] на рахунку [PERSON] № [NUMBER] знаходилось 43963,89 доларів США. Також встановлено, що Деснянським УП ГУНП у м. Києві за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами з рахунку [PERSON] відкрито кримінальне провадження №12021100030000241 від 30.01.2021 року за ч. 4 ст. 190 КК України. З матеріалів кримінального провадження №120211000300000241 від 30.01.2021 року, копії яких додано до матеріалів позову, вбачається, що невстановлена досудовим розслідуванням особа, 28.01.2021 року, діючи нібито від імені [PERSON] , знаходячись в ТВБВ №10026/0076 філії Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» отримала грошові кошти в сумі 43960 доларів США, подавши до банку підроблений паспорт [PERSON] . Так, представник позивача вказує, що з метою реалізації свого права на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , остання звернулись до АТ «Державний ощадний банк України» з листом від 20.07.2022 року про отримання коштів. Однак, листом від 15.08.2022 року 15.08.2022 року №100.22-07/24887/2022-26/вих АТ «Державний ощадний банк України» було фактично відмовлено в одержанні грошових коштів, які належали [PERSON] з посиланням на шахрайське заволодіння коштами, які знаходились на рахунку, про що Деснянським УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №120211000300000241 від 30.01.2021 року, за ч. 4 ст. 190 КК України. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленим у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог глави 72 ЦК України, встановлені загальні положення про банківський рахунок. Так, відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Стаття 1073 Цивільного Кодексу України встановлює правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта. Так, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Крім того, згідно із ст. 1216 ЦК України встановлюється поняття спадкування. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1228 ЦК України встановлено спадкування права на вклад у банку (фінансовій установі) Так, вкладник має право розпорядитися правом на влад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Заповіт, складений після того, як було зроблено розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця. Так, на підтвердження прав [PERSON] на спадкове майно, що залишилось від [PERSON] , представником позивача до позовної заяви долучено копію заповіту від 11.01.2019 року складеного [PERSON] на все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, на ім`я [PERSON] . Наявність вказаного заповіту, підтверджена, наданою на запит суду спадковою справою №5/2021 від 29.04.2021 року, заведеною за заявою [PERSON] за фактом смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, має право на спадкування права на вклад у банку, який належав померлій [PERSON] . Відтак, суд вважає, що стороною позивача доведено спадкові права [PERSON] на грошові кошти, що знаходились на день відкриття спадщини [INFO] на рахунку № [NUMBER] відкритому в ТВБВ №10026/0187 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області на ім`я [PERSON] . З урахуванням зазначеного, суд погоджується з вимогою позивача про необхідність визнання за [PERSON] право власності на грошові кошти в розмірі 43 960 доларів США, що на момент відкриття спадщини за фактом смерті [PERSON] зберігались на рахунку № [NUMBER] , відкритому в ТВБВ №10026/0187 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області, в порядку спадкування за заповітом. Щодо доводів представника відповідача про дотримання працівниками банку всіх необхідних, можливих та вичерпних заходів, передбачених чинним законодавством, щодо проведення належної перевірки, ідентифікації та верифікації фізичної особи як клієнта Банку, то суд оцінює їх критично, оскільки з наявних в матеріалах цивільної справи копії паспортів [PERSON] та особи, яка звернулась за видачою готівки 28.01.2021 року до Банку, тобто після смерті [PERSON] , вбачається суттєві розбіжності, на які не звернули належної уваги працівники банку, а саме невідповідності фотокарток клієнта банку, розбіжностей в по-батькові клієнта банку, де в наданому документі зазначалось по-батькові " [PERSON] ," тоді як в справжньому паспорті зазначено " [PERSON] ". Крім того, розбіжності в органах реєстрації місця проживання та датах реєстрації місця проживання. Щодо доводів представника відповідача про те, що предметом судового розгляду у даній справі є шкода, завдана кримінальним правопорушенням спадкоємцям померлої [PERSON] , тому належним відповідачем у даній справі є саме особа (особи), яка вчинила кримінальне правопорушення, а не Банк, суд зазначає наступне. Предметом розгляду вказаної цивільної справи є немайнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням, а визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та зобов`язання вчинити дії, засновані на Договорі про відкриття банківського рахунку. Стаття 1073 Цивільного Кодексу України встановлює правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта. Так, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Отже, вкладник, який вирішив звернутись із позовом до суду, повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обов`язку за договором банківського вкладу - повернення суми вкладу та процентів за користування ним. Згідно із позицією Європейського суду з прав людини у справі ZOLOTAS проти Греції (No 2) Рішення від 29.01.2013 у пункті 52 Рішення суд зазначив, що: - «якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом». Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказування не може гуртуватись на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи зазначене, суд вважає, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому визнання за позивачем права на спадкове майно, а саме на грошові кошти в розмірі 43960 доларів США, що на момент відкриття спадщини за фактом смерті [PERSON] зберігались на рахунку № [NUMBER] відкритому в ТВБВ №10026/0187 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області, в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню. Також, знайшли своє підтвердження обставини, на які посилалась сторона позивача, щодо обов`язку банку виконати умови Договору №10353126 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в іноземній валюті та його розрахункове-касове обслуговування від 30.08.2013 року щодо зарахування грошових коштів в сумі 43960 доларів США на рахунок № [NUMBER] відкритий в ТВБВ №10026/0187 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області на ім`я [PERSON] та повернути кошти належному отримувачу [PERSON] . На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 12405 гривень, що є судовими витратами. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак судовий збір у розмірі 12 405 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Так, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved