Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Представник позивача адвокат Власенко В.І., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до Коломацького районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , присуджених за рішенням Коломацького районного суду Харківської області, ухваленим 20 листопада 2018 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 20 листопада 2011 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який в подальшому рішенням Коломацького районного суду Харківської області, ухваленим 20 листопада 2018 року, розірваний, а також із [PERSON] на користь [PERSON] присуджено стягувати аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень 00 копійок, починаючи з 14 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Також, обґрунтовуючи позов представник позивача вказав, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення із [PERSON] на користь позивачки аліментів розмір витрат на утримання дітей значно зріс, позаяк суттєво збільшилися потреби дітей, які навчаються, зросли ціни на продукти харчування, одяг та на інші потреби життєдіяльності, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, погіршився матеріальний стан позивачки. З огляду на вищезазначене, вважаючи, що з часу присудження стягнення аліментів із відповідача на користь позивачки змінилися обставини, що істотно впливають на спроможність в повному обсязі утримувати дітей, з врахуванням того, що відповідач є працездатною особою і здійснює трудову діяльність та має регулярний дохід,представник позивачки адвокат Власенко В.І., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , з метою задоволення потреб дітей в умовах сьогоденняпросив суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, присуджених за рішенням суду, визначивши розмір стягуваних із відповідача аліментів в 1/3 частці від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 07 березня 2024 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. В судове засідання представник позивачка та позивачка не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином (а.с. 52-53, 62, 63), при цьому 16 квітня 2024 року представником позивача адвокатом Власенком В.І. до суду подано заяву за вх. ЕП№ 628/01-51/24 (а.с. 58-60), в якій він просив суд провести розгляд справи за його відсутності, а також за відсутності позивачки. Крім того, представник позивачки у заяві повідомив про підтримання заявлених ним вимог та на підтвердження підстав зміни позивачкою прізвища, просив суд долучити до матеріалів справи копію відповідного свідоцтва про шлюб. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.54, 61), у судове засідання також не з`явився, при цьому 16 квітня 2024 року ним до канцелярії суду подано заяву за вх. №632/01-51/24 (а.с. 64), в якій відповідач повідомив суд, що він не заперечує проти задоволення позову та просив розгляд справи провести за його відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання. Окрім того, судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, і, таким чином, перевіривши доводи, викладені представником позивача у позові, а також врахувавши позицію відповідача, викладену ним у його відповідній заяві, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області 17 січня 2012 року, неповнолітня [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 14 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с. 10). Рішенням, ухваленим Коломацьким районним суду Харківської області 20 листопада 2018 року за результатами розгляду справи №625/492/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 червня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №09, розірвано, а також [PERSON] , [INFO] присуджені на користь [PERSON] , [INFO] періодичні платежі - аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошевій сумі в розмірі 2000 гривень 00 копійок, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 14 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6-8). Як вбачається із довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих Валківською міською радою Богодухівського району Харківської області 09 вересня 2021 року за №03.05-37/54, №03.05-37/55, №03.05-37/56, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-15). Довідками Пенсійного фонду України за формами ОК-5 та ОК-7 від 27 березня 2023 року підтверджується, що [PERSON] за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2019 року отримала дохід у розмірі 293821 гривня 52 копійки (а.с. 31-36). Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 березня 2022 року Чутівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що 17 березня 2022 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, прізвище дружини після одруження змінено на - « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис за № 14 (а.с. 5). Відповідно до частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991року, №789XII 78912, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 цієї Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно імперативних приписів, закріплених у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтями 183, 184 СК України передбачено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив: по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі; по-друге, що правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статті 182 та статті 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Як з`ясовано судом відповідачу присуджені на користь позивачкиперіодичні платежі - аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, у твердій грошевій сумі 2000 гривень 00 копійок, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 14 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.Пред`явивши вимогу про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів та визначивши її розмір у 1/3 частині, позивачка фактично заявляє вимоги про збільшення розміру аліментів. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Чинне законодавство України надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а за наявності необхідності змінювати його. Позивачка скористалася своїм правом, визначившись із способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Приписами статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У частині 1 та 2 статті 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Крім того слід зауважити, що відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»(на час звернення з позовом 02 лютого 2024 року) установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить розмір 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні 00 копійок; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень 00 копійок. Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача. Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, в той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. У § 54 рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі "М.С. проти України" йдеться про визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вказаних вище норм права та практики ЄСПЛ дає підстави зробити висновок про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Суд виходить з принципу захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувались обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, враховує, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до приписів п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно поданої до суду письмової заяви відповідач [PERSON] визнав заявлені позивачкою вимоги, а тому фактично не заперечував проти зміни способу стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , присуджених у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень 00 копійокза рішенням Коломацького районного суду Харківської області, ухваленим 20 листопада 2018 року, визначивши їх у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу). За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість заявленої вимоги та необхідність задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі суд вважає за доцільне зазначити наступне. Так, за правилами, визначеними ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані вимоги, взявши до уваги ту обставину, що позивачка при поданні позовної заяви до суду на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а також те, що відповідач до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву про визнання ним позову, суд вважає за необхідне стягнути частину судового збору в розмірі 50 відсотків його суми із відповідача на користь держави.

Outcome: approved