Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

У грудні 2023 року перший заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Ніжинської міської ради Чернігівської області звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03.05.2023 №7443/2023/3797279 транспортного засобу TOYOTA CAMRY, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , та застосувати наслідки недійсності правочину. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області розслідувалося кримінальне провадження №12022270000000417 від 27.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст.366 КК України. У ході досудового розслідування [PERSON] 28.04.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. Враховуючи, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та враховуючи можливість відчуження [PERSON] належного йому майна з метою уникнення відшкодування збитків, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно [PERSON] . Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.05.2023 накладено арешт на рухоме і нерухоме майно [PERSON] , зокрема і на транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Однак, вiдповiдно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 03.05.2023 № 7443/2023/3797279 [PERSON] продав своєму 19-річному сину [PERSON] цей транспортний засіб. Даний договір є фіктивним та порушує законні права Ніжинської міської ради, так як не направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором купівлі-продажу, а на фіктивний перехід права власності на транспортний засiб з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення у рахунок виконання вироку суду про конфіскацію майна. [PERSON] , який відчужив майно на пiдставi договору купівлі-продажу на користь свого сина після оголошення йому підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 1 КК України, усвідомлюючи можливі наслідки у вигляді конфіскації майна і відшкодування шкоди, завданої злочином, діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами щодо Ніжинської територіальної громади в особi Ніжинської міської ради, уникаючи матеріальної відповідальності, оскільки підозрюється у спричиненнi збитків мiсцевому бюджету на загальну суму 937 959,28 грн. Укладення [PERSON] з [PERSON] оспорюваного договору направлено на уникнення звернення на вартісне рухоме майно [PERSON] , оскільки з оголошення йому підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, виникло право у слідчого судді, суду в порядку ст. 170 КПК України позбавити його права відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом чи підлягає спеціальній конфіскацiї, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації. Фактично ліквідне майно, яке можливо було б конфіскувати та за рахунок якого відшкодувати шкоду, завдану злочином, на виконання ухвали суду вiд 02.05.2023 у кримінальному провадженні №12022270000000417, відчужено [PERSON] на користь сина [PERSON] та до фактичної конфіскації майна. [PERSON] відчужив майно після оголошення 28.04.2023 підозри та винесення Новозаводським районним судом м. Чернігова ухвали вiд 02.05.2023 про накладення арешту на його майно, яка виконується негайно; майно відчужене на користь 19-річного сина, який є студентом за правочином, тобто фактично не вибуло з сім`ї. Після відчуження майна інше, за рахунок якого можна було б відшкодувати завдані злочином, у якому обвинувачується [PERSON] , збитки у сумі 937 959,28 грн відсутнє. Правочин вчинено на шкоду позивачу та порушує майнові права як кредитора, а тому у Ніжинської міської ради, яка представляє інтереси Ніжинської територіальної громади, виникло право на його оскарження. Незважаючи на очевидність порушення інтересів держави та спрямованість оспорюваного правочину на уникнення виконання ухвали про арешт майна, Ніжинська міська рада, будучи належним чином обізнаною про наявність спірних правовідносин, маючи достатність розумного часу для вжиття заходів, спрямованих на визнання договору купівлі-продажу недійсним, їх не вживала, що обумовлює необхідність вжиття прокурором заходів, спрямованих на захист інтересів держави. З урахуванням наведеного, з посланням на практику Верховного Суду, зокрема на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц, стверджує, що оспорюваний правочин має ознаки фраудаторності, суперечить ст. 6, 13, 234 ЦК України, внаслідок чого підлягає визнанню недійсним відповідно до ст. 215 ЦПК України. Позивачем, Ніжинською міською радою Чернігівської області, заяв по суті справи не подано. У поданому в інтересах відповідача [PERSON] відзиві, представник відповідачів - адвокат Луговий О.Є. у задоволенні позовної заяви просить відмовити, зазначаючи про її необґрунтованість, недоведеність, неналежно обраний спосіб захисту права чи інтересу. В обґрунтування зазначає наступне. Прокурор не обґрунтував у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, не надав доказів заподіяння збитків Ніжинській міській раді, не довів наявності підстав для представництва інтересів держави в суді. Прокурором не доведено належними доказами наявності у [PERSON] зобов`язання перед Ніжинською міською радою та що [PERSON] є боржником у цивільних правовідносинах, як не доведено і вчинення [PERSON] кримінального правопорушення і заподіяння збитків Ніжинській об`єднаній міській територіальній громаді та місцевому бюджету. Відтак, [PERSON] не мав обмежень вчиняти правочини щодо відчуження свого майна. Протилежне є втручанням держави у право [PERSON] мирно володіти своїм майном. При цьому, в силу презумпції невинуватості, таке втручання невиправдане. Рішення ж Верховного Суду, на які посилається прокурор при обґрунтуванні позовних вимог, не є релевантними для даної справи, оскільки вони ухвалені щодо боржників, які мали зобов`язання перед кредитором, та уклали, зловживаючи правом, фраудаторні правочини на шкоду законних інтересів кредитора. Наявності ж зобов`язань у [PERSON] перед позивачем не доведено. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення законодавством не передбачено підставою виникнення цивільних зобов`язань, а тому оспорюваний договір не є фраудаторним. Прокурор додав до позовної заяви докази, що отримані з порушенням закону. Так, додав до позову документи із кримінального провадження №12022270000000417 і постанову прокурора від 29.06.2023 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, хоча в дійсності така постанова під час досудового розслідування не виносилася і відповідне рішення не приймалося, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування, у якому відомості про прийняття такого рішення відсутні. Оспорюваний договір був спрямований на настання реальних правових наслідків, він виконаний, [PERSON] реально володіє автомобілем, а тому є неспроможними доводи позовної заяви про його фіктивність. Прокурор, стверджуючи, що [PERSON] відчужуючи майно діяв очевидно недобросовісно та зловживав цивільним правом щодо Ніжинської міської ради, уникаючи матеріальної відповідальності, оскільки підозрювався у спричиненні збитків, вводить суд в оману, оскільки у кримінальному провадженні №12022270000000417 Ніжинська міська рада потерпілим не визнана. У відповіді на відзив заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури просить відзив на позовну заяву, поданий адвокатом Луговим О.Є. в інтересах відповідача [PERSON] , залишити без розгляду у зв`язку з подачею його після спливу встановленого судом строку та невідповідністю вимогам ЦПК України і не підтвердження повноважень адвоката Лугового О.Є. на представництво інтересів відповідача [PERSON] . Також наполягає, що оспорюваний правочин має ознаки фраудаторності, суперечить ст. 6, 13, 234 ЦПК України, внаслідок чого підлягає визнанню недійсним відповідно до ст.215 ЦПК України. Акцентує увагу, що 28.04.2013 у п`ятницю [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. Ухвалою суду 02.05.2023 накладено арешт на майно [PERSON] . Однак, з метою недопущення виконання вказаної ухвали, [PERSON] , до внесення відповідних відомостей до реєстрів, 03.05.2023 у середу відчужено майно сину [PERSON] , тобто саме після оголошення підозри у найкоротші строки, і таким чином, що воно залишилося у родині [PERSON] . Докази на підтвердження позовних вимог отримані з кримінального провадження №12022270000000417 з дотриманням вимог ст. 222 КПК України. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Ковальової Т.Г. 13.12.2023 заяву першого заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на транспортний засіб «ТОYОТА CAMRY», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . Розпорядженням керівника апарату Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.12.2023 № 146 відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку з припиненням повноважень судді Ковальової Т.Г. призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2023, визначено головуючого суддю Карпуся І.М. Ухвалою судді 31.01.2024 провадження у справі відкрито, прийнято справу до свого провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні 12.04.2024 судом задоволено заяву адвоката Лугового О.Є. та поновлено строк на подання відзиву на позов, прийнято його. Адвокат Луговий О.Є. зазначив, що наміру скористатися процесуальними правами подати заперечення на відповідь на відзив, не має, та не заперечує проти розгляду справи. Прокурор [PERSON] позов підтримала із наведених у ньому підстав. Представником позивача, Ніжинської міської ради Чернігівської області, - БережнякО.О. подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Також подано заяву, у якій зазначено, що до Ніжинської міської ради не надходило рішень суду про стягнення з [PERSON] на користь Ніжинської міської ради коштів. Заборгованість [PERSON] перед Ніжинською міською радою станом на 09.04.2024 відсутня. Представник відповідачів - адвокат Луговий О.Є. у задоволенні позовної заяви просив відмовити з підстав, наведених у відзиві. Також пояснив, що на момент укладання оспорюваного договору [PERSON] не знав про арешт автомобіля, а дізнався через кілька місяців. Істиним мотивом укладення оспорюваного правочину було бажання не допустити зайвих правових та бюрократичних процедур щодо оформлення за сином прав на автомобіль у разі, якщо настануть ризики щодо [PERSON] при виконанні військового обов`язку, оскільки на час укладення договору [PERSON] знав, що надана йому відстрочка від мобілізації закінчується і він підлягатиме мобілізації, а відповідно і можливі ризики, пов`язанні з військовою службою у період воєнного стану. Звертав увагу, що додані до позову копії документів не завірені належним чином. Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області розслідувалося кримінальне провадження №12022270000000417 від 27.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України (а.с. 21-22). У ході досудового розслідування [PERSON] 28.04.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України (а.с. 24-27). Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.05.2023 накладено арешт на рухоме і нерухоме майно [PERSON] , зокрема і на транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (а.с. 28-29). Як вбачається зі змісту даної ухвали слідчого судді, в обґрунтування клопотання про накладення арешту на майно слідча зазначала, що [PERSON] , обіймаючи посаду начальника управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради, будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою з директором ТОВ «Чернігів Буд» [PERSON] , здійснив видачу завідомо неправдивих офіційних документів та розтратив кошти місцевого бюджету Ніжинської міської ради на загальну суму 937 959,28 грн. Між відповідачами 03.05.2023 укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] зобов`язується передати у власність [PERSON] транспортний засіб марки TOYOTA, модель CAMRY, 2008 року виготовлення, колір сірий, унікальний VIN-код: [NUMBER] (а.с. 71). За умовами договору продавець гарантує, що майно, яке є предметом продажу за договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору у суді. Передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати. Право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання договору. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає сто тисяч гривень. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання. Договір оформлений та підписаний сторонами у сервісному центрі 7443 РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області за № 7443/2023/3797279 в присутності адміністратора. Відповідач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , про що свідчить копія актового запису про народження №253 від 19.05.2004 (а.с. 82). Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12022270000000417 затверджено 28.08.2023 (а.с. 31-63). Згідно з обвинувальним актом [PERSON] висунуто обвинуваченя у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України. Майнова шкода, завдана кримінальними правопорушеннями територіальній громаді м. Ніжина в особі Ніжинської міської ради становить 980 119,35 грн. За правилами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статі 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята статті 203 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законом. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар ) і сплатити за нього певну грошову суму ( статті 655 ЦК України). За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України до основних засад цивільного законодавства віднесено справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). У Рішенні Конституційного Суду України від 28.04.2021 №2-р(ІІ)/2021 у справі №3-95/2020(193/20) зазначено, що словосполучення «а також зловживанням правом в інших формах», що міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вомагам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної ( легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману ( до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасника правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №735/6676/20 зазначено, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу ( коштів,збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживанням правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню свідчить те, що: особа ( особи) «використовувала/використвували право на зло»; наявні негативні наслідки ( різного прояву) для інших осіб ( негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб ( особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення ; особ не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є триваючими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір; ціна, наявність/ відсутність оплати ціни контрагентом боржника. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення ( в тому числі й вироку). У постанові Верховного Суду від 05.04.2023 №523/17429/20 зазначено про необхідність розмежування конкурсного оспорювання та позаконкурсного оспорювання фраудаторних правочинів. Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має ґарантувати інтереси кредитора ( кредиторів) через «можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на це майно стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину. При цьому, та обставина, що правочин між відповідачами, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно може бути визнаний недійсним. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.09.2023 у справі №509/2517/20. Суд погоджується з доводами представника відповідачів в тій частині, що повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення законодавством не передбачено підставою виникнення цивільних зобов`язань. У контексті обставин цієї справи такою підставою може бути делікт, у даному випадку кримінальне правопорушення, що по суті є особливим юридичним фактом, який підлягає доведенню за особливою чітко регламентованою законом процедурою і порядком, та може бути встановлений лише вироком суду. Як слідує з матеріалів справи, судове рішення про встановлення такого факту з констатцією заподіяння діями [PERSON] збитків територіальній громаді, відсутнє і такий факт наразі і на час укладення оспорюваного договору не встановлено. Водночас, з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України, у кримінальному провадженні починається стадія притягнення до кримінальної відповідальності, особа набуває статусу підозрюваного, що має наслідком наділення її процесуальними правами та обов`язками, а також можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і накладення арешту на майно до прийняття рішення по суті підозри, обвинувачення, зокрема для забезпечення цивільного позову, виконання покарання у виді конфіскації майна. За такого, підозрюваний розумно може припускати і передбачати можливість настання для нього негативних наслідків, у тому числі і майнового характеру за результатами кримінального провадження. Жодного сумніву у розумінні цього [PERSON] суд не має, так як з пояснень його представника слідує, що до повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, упродовж кількох місяців [PERSON] вже надавалася професійна правнича допомога, консультації у кримінальному провадженні, адже відбувалися численні обшуки. Означене свідчить, що доводи позовної заяви про фіктивність укладеного [PERSON] у даному випадку правочину мають бути ретельно перевірені у ході судового розгляду. Водночас підозра у вчиненні кримінального правопорушення є тільки обгрунтованим припущенням і означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Оскільки з повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення цивільні права і обов`язки не виникають, і не встановлюється наявність фактів, деліктів, з яких вони виникають, а лише припускаються такі на основі зібраних доказів у встановленому законом порядку уповноваженою на те службовою особою відповідного органу досудового розслідування чи прокуратури, то підозрюваний не має доведеного майнового зобов`язання. Допоки його речові права не обтяжені чи він не обізнаний про такі обтяження підозрюваний не обмежений у праві вчиняти правочини, предметом яких є його майно, за умови відповідності цих правочинів положенням цивільного законодавства, у тому числі принципу добросовісності, їх направлення на досягнення реальних правових наслідків. Якщо допустити протилежне, будь-який правочин, вчинений підозрюваним у вчиненні злочину з спричиненням збитків, за який передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, не відповідав би цивільному законодавству і міг бути трактований як вчинений із зловживанням правом на шкоду інтересам потерпілого, коли вчинення злочину не доведено. З цих же причин не було б і потреби в існуванні забезпечувальних інститутів, як то арешт майна до рішення у справі по суті, адже у цьому разі сам факт повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення мав би наслідком недійсність правочинів підозрюваного з відчуження майна, у разі їх укладання. За умов встановлення обтяження у праві власності, зокрема щодо розпорядження майном, та обізнаності про це особи, але ігнорування обтяження та вчинення розпорядження майном, слід вважати наявним порушення правового режиму обмежених в обігу об`єктів цивільного права, а відповідно і порушення публічного порядку, що свідчить про нікчемність правочину (ст. 228 ЦПК України). Разом з тим, угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається для виду, «про людське око», таким критеріям відповідати не може. За встановлених обставин справи вбачається, що [PERSON] 28.04.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. За змістом повідомленої йому підозри розмір збитків становив 937 959,28 грн. [PERSON] усвідомлював можливість настання для нього негативних наслідків майнового характеру у кримінальному провадженні. Після цього у короткий проміжок часу, 03.05.2024 [PERSON] уклав договір купівлі-продажу з сином, 19-ти років, та за умовами договору передав йому у власність автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року виготовлення, за ціною 100 000 грн. Суд ураховує: час укладання договору - майже відразу після повідомлення продавцю про підозру у вчиненні злочину зі значними збитками, що законодавчо дозволяє застосувати правові процедури арешту майна, звернення на нього стягнення у рахунок відшкодування шкоди у разі доведення вини; особу контрагента - близький родич, син продавця, який на час правочину лиш рік як досягнув повноліття; ціну договору - 100 000 грн для автомобіля TOYOTA CAMRY, 2008 року виготовлення. У сукупності дані обставини підтверджують фіктивність оспорюваного договору, та є переконливими викладені у позовній заяві доводи, що дії [PERSON] щодо відчуження автомобіля не можна вважати добросовісними, направленими на настання реальних правових наслідків, обумовлених умовами договору купівлі-продажу, та вказаний договір купівлі-продажу укладений з метою ухилення від можливого обтяження прав на автомобіль та звернення стягнення на це майно. Безпідставними є доводи представника відовідачів про те, що прокурор не обґрунтував у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, не довів наявності підстав для представництва інтересів держави в суді. До позовної заяви додано лист Чернігівської обласної прокуратури від 30.10.2023 №15/3/2-1762-23, яким детально інформовано Ніжинську міську раду про обставини, якими обгрунтовано позовні вимоги, та запитано, чи заплановані міською радою заходи, направленні на визнання договору недійсним. Як слідує з відповіді Ніжинської міської ради від 01.12.2023 №01.1-15/5-1283, остання повідомила, що самостійно здійснює захист своїх прав та законних інтересів. З позовною заявою до суду Ніжинська міська рада не звернулася. Доходи місцевих бюджетів становлять одну з фінансових основ місцевого самоврядування. Прокурор, при зверненні до суду, зазначив, що через відчуження [PERSON] арештованого автомобіля, неможливо забезпечити виконання ухвали суду про арешт майна та його подальшу можливу реалізацію з метою відшкодування збитків, завданих бюджету Ніжинської територіальної громади. Отже, у відповідносні до приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ч. 3, 4 ст.56 ЦПК України, прокурор обгрунтовано звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави. Ніжинською міською радою заяв по суті справи не подано, а у судове засідання надіслано заяву про те, що до Ніжинської міської ради не надходило рішень суду про стягнення з [PERSON] на користь Ніжинської міської ради коштів, і заборгованість [PERSON] перед Ніжинською міською радою станом на 09.04.2024 відсутня, з чого слідує, що Ніжинською міською радою позовні вимоги не підтримуються, у зв"язку з чим суд ураховує, що відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті (ч. 4 ст. 57 ЦПК України). Щодо доводів про отримання прокурором доданих до позовної заяви доказів з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства в частині порядку розголошення відомостей досудового розслідування, то суд ураховує, що за правилами ст. 36 КПК України нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування здійснює прокурор у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Згідно зі ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Надання дозволу на використання матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022270000000417 під час реалізації представницьких повноважень прокурором підтверджується постановою про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування від 29.06.2023 (а.с. 23) та листом прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури Коваля В. від 10.04.2024 № 09/1/1-951вн-24, з яких слідує, що уповноваженою особою, а саме прокурором, який здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, відповідний дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування було надано. У межах цивільної справи суд не оцінює відповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, у тому числі повновти відображений у ньому прийнятих процесуальних рішень і виконаних процесуальних дій, а тому за обставин коли суб"єктом, уповноваженим на прийняття рішення про розголошення відомостей досудового розслідування, надання такого дозволу підтверджується, суд не має підстав сумніватися в допустимості доказів, отриманих з кримінального провадження. Суд, вирішюючи переданий на розгляд у цивільній справі спір про недійсність правочину, не вдається до оцінки правильності визначення суб"єктного складу учасників кримінального провадження №12022270000000417, а виходить з того, що за змістом повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення і обвинувального акта у кримінальному провадженні №12022270000000417, у спірних цивільних правовідносинах зачіпаються законні інтереси Ніжинської територіальної громади, представницьким органом якої є Ніжинська міська рада, у зв"язки з чим відхиляє доводи представника відповідачів про безпідставність позовних вимог з причин не залучення Ніжинської міської ради потерпілим у кримінальному провадженні №12022270000000417. Не переконливими є доводи представника відповідачів, що оспорюваний правочин відповідачем [PERSON] вчинений для недопущення зайвих правових та бюрократичних процедур щодо оформлення за сином прав на автомобіль у разі мобілізації [PERSON] та настання ризиків, пов"язаних з військовою службою у період воєнного стану, адже оспорюваний договір укладений через кілька днів саме після повідомлення [PERSON] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, на наступний день після постановлення слідчим суддею ухвали про накладення арешту на автомобіль, тоді як згідно з наявними в матеріалах справи документами, [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] у [ADDRESS] з 23.11.2023. Спростовуються матеріалами справи доводи представника відповідачів про неналежне засвідчення копій документів, доданих до позовної заяви. Згідно п.8, 9 глави 10 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України за № 1000/5 від 18.06.2015 року, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія». Сторінки копії документів (за винятком тих, що мають один аркуш) нумеруються і відмітка про засвідчення копії може доповнюватися відміткою «Всього в копії _____ арк.». За рішенням установи або на вимогу установи, якій надається копія документа, допускається засвідчувати копії документів поаркушно. В п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Вищевказаним вимогам законодавства додані прокурором до позовної заяви вцілому відповідають. Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним спірного договору є обґрунтованими, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY, 2008 року виготовлення, колір сірий, унікальний VIN-код: [NUMBER] , за [PERSON] , проведену 03 травня 2023 року в Територіальному сервісному центрі МВС № 7443 РСЦ ГСЦ МВС у Чернігівській області. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Чернігівською обласною прокуратурою за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн, а за подання заяви про забезпечення позову - 1 342,00 грн, що разом становить суму 4 026,00 грн. Беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд доходить висновку, що понесені витрати на сплату судового покладаються на відповідачів в рівних долях по 2 013,00 грн.

Outcome: approved