Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Булат Ю. В. звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Матір позивача [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є троє його дітей: дочки [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] . Після смерті батька позивач та її брат [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після смерті батька. Їхня сестра [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась, на день смерті батька не проживала з ним, відповідно спадщину не прийняла. \~ \~ \~ \~ [INFO] брат позивача [PERSON] помер. Спадкоємцями [PERSON] є його дружина та син відповідачі у справі. 17 серпня 2023 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Пастухова Н. В. видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовивши їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом, адже належним чином оформити свої спадкові права у позасудовому порядку позивач не може. На підставі наведеного позивач просить у порядку спадкування за законом визнати за [PERSON] право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 23 жовтня 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Мохнюка М. В. надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач [PERSON] зазначає, що спадкодавцю [PERSON] (батьку її чоловіка) належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки з кадастровими номерами 0721880800:04:000:1029; 0721880800:04:000:1080. Спадкоємцями [PERSON] є її чоловік та його сестри [PERSON] та [PERSON] . При цьому [PERSON] вважає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв лише її чоловік [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав разом з батьками у спірному будинку до дня їхньої смерті та до часу своєї смерті. Водночас [PERSON] не проживала та не була зареєстрована в спірному житловому будинку. Крім того, більшість оригіналів документів покійного [PERSON] зберігались у її чоловіка, в тому числі свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ). На думку відповідача, оскільки в [PERSON] немає правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, то вона не приймала спадщину після смерті батька. Протягом всього часу після смерті батька комунальні послуги сплачував її чоловік або вона. Позивач отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через 5 років після смерті батька, що свідчить про пропуск нею строку для прийняття спадщини. Натомість її чоловік прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, шляхом користування спадковим майном та наявністю оригіналів документів померлого батька. На переконання відповідача, її чоловік [PERSON] успадкував усе майно батька, в тому числі спірний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті чоловіка все його майно успадкувала вона, як його дружина, та їхній син - [PERSON] . Відповідач додає, що вона з сином зареєстровані та постійно проживають у спірному будинку з 1995-1996 року. 25 травня 2021 року вона виготовила новий технічний паспорт на цей будинок і вважає себе з сином його співвласниками після смерті [PERSON] . На підставі наведеного відповідач [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 11 березня 2024 року відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання права власності. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною секретарем судового засідання до протоколу підготовчого засідання від 11 березня 2024 року, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Булат Ю. В. у судове засідання не з`явилася, попередньо подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мохнюк М. В. у судове засідання не з`явився, заявою від 10 квітня 2024 року просить розгляд справи здійснювати без участі сторони відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, заявою від 25 вересня 2023 року повідомляє, що вона спадщину після смерті батька не приймала та на неї не претендує, щодо задоволення цього позову вона не заперечує. У вказаній заяві третя особа також просить здійснювати розгляд справи без її участі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що позивач [PERSON] народилась [INFO] в с. Борохів Ківерцівського району Волинської області, що підтверджується копією її паспорта громадянки України серії [NUMBER] (а. с. 7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 серпня 1983 року Борохівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: батько - [PERSON] та матір [PERSON] (а. с. 9). Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджується, що 17 листопада 1983 року [PERSON] уклала шлюб, в зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 10). Суд установив, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке повторно видане 20 липня 2023 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 14). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). З копії спадкової справи № 41/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Грушицькою В. В., установлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, яким зробив таке розпорядження: частки у спільній власності земельної ділянки згідно Державного акту ЯЛ № 487886 та Державного акту ЯЛ № 487887, яка знаходиться в [ADDRESS] заповів племінниці [PERSON] . Заповіт посвідчено 11 березня 2011 року секретарем Борохівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, заповіт зареєстровано в реєстрі за № 17 (а. с. 57). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 4 ст. 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Копією дубліката свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Луцької міської ради 7 листопада 2000 року на підставі рішення виконкому Вересневої селищної ради від 21 лютого 1969 року № 4, підтверджується, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 86). Таким чином, установлено, що після смерті [PERSON] залишилась частина спадкового майна, яка не охоплена заповітом. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти: син [PERSON] та дочки [PERSON] , [PERSON] . В частині 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] , підтверджується, що із заявами про прийняття спадщини після смерті батька звернулись [PERSON] (заява про прийняття спадщини від 26 вересня 2017 року) та [PERSON] (заява про прийняття спадщини від 26 вересня 2017 року). Суд ураховує заяву третьої особи [PERSON] , яка підтвердила, що вона не подавала заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька, а також повідомила про відсутність наміру в подальшому претендувати на свою частку у спадковому майні. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , які у встановлений законом шестимісячний строк прийняли спадщину, - [PERSON] та [PERSON] , частки у спадщині яких відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України є рівними. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 листопада 2020 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 141). Також установлено, що матір [PERSON] та [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно 20 липня 2023 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 13). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а. с. 160, 161). З матеріалів спадкової справи № 97/2021, яка заведена Першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області, установлено, що спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а. с. 169-176). Постановою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Пастухової Н. В. № 338/02-31 від 17 серпня 2023 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] (а. с. 20). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд установив, що позивач [PERSON] має право на спадкування за законом після смерті батька частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач пропустила строк прийняття спадщини. Цивільним кодексом України передбачено два способи прийняття спадщини: шляхом постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України) та шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Дослідженими письмовими доказами достовірно підтверджується факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем [PERSON] , позивач у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, спірне нерухоме майно входить до складу спадщини та спадкується за законом, оскільки не охоплене заповітом. Аргументи відзиву\~відповідача [PERSON] \~про те,\~що позивач\~не може\~претендувати на\~спадкове майно\~батька,\~оскільки не\~проживала та\~не була\~зареєстрована в\~спірному житловому\~будинку не\~заслуговують на\~увагу,\~адже не\~спростовують факту\~прийняття позивачем\~спадщини у\~спосіб,\~передбачений законом.\~Крім того,\~доводи відповідача\~про те,\~що більшість\~оригіналів документів\~покійного [PERSON] зберігались у її чоловіка, у тому числі правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок, лише підтверджують об`єктивну неможливість реалізації спадкових прав позивача у позасудовому порядку, що й зумовило потребу позивача звернення до суду з цим позовом. А тому, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання права власності за [PERSON] на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі наведеного та

Outcome: approved