Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

представник позивач [PERSON] адвокат Сікорська І.С. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів з [PERSON] на користь [PERSON] 5439 гривень 11 копійок та з [PERSON] на користь [PERSON] 5439 гривень 11 копійок, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть у позивача відсутнє, він є військовослужбовцем та не має змоги його отримати). Наказом Бориславського міського суду Львівської області від 01.12.2023 р. по справі № 438/1993/23 стягнуто солідарно з боржників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за адресою [ADDRESS] на користь КП «Вододар» Бориславської міської ради 18898,10 грн. заборгованості за надані житлово - комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з грудня 2020 року по вересень 2023 року а також в дольовому порядку витрати зі сплати судового збору в розмірі 268,40 грн. по 67,10 грн. з кожного. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. № 74113278 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 438/1993/23. В межах виконавчого провадження боржником суму заборгованості за виконавчим провадженням сплачено [PERSON] в повному обсязі, а саме суму боргу в розмірі 18 965,20 грн., основну винагороду приватного виконавця в сумі 1896,52 грн., витрати на проведення виконавчих дій в сумі 894,75 грн. Отже, Позивач виконав судовий наказ про стягнення заборгованості солідарно з боржників. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує повністю, просила його задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином,\~подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. У судове засідання [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав заяву про визнання позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи). З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно з ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.10-11). Судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 01 грудня 2023 року по справі № 438/1993/23 стягнуто солідарно з боржників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за адресою [ADDRESS] на користь КП «Вододар» Бориславської міської ради 18898,10 грн. заборгованості за надані житлово - комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з грудня 2020 р. по вересень 2023 р. а також в дольовому порядку витрати зі сплати судового збору в розмірі 268,40 грн. по 67,10 грн. з кожного.(а.с.6). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л. В. № 74113278 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 438/1993/23 (а.с. 7). В межах виконавчого провадження суму заборгованості за виконавчим провадженням сплачено позивачем [PERSON] в повному обсязі, а саме суму боргу в розмірі 18965,20 грн., основну винагороду приватного виконавця в сумі 1896,52 грн., витрати на проведення виконавчих дій в сумі 894,75 грн., що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження від 14 лютого 2024 року ( а.с.8). Надаючи правову оцінку правовідносинами, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. За статтею 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року Про житлово- комунальні послуги, також передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань ЖКГ. Отже, сторони у справі несуть спільну відповідальність по оплаті комунальних платежів на утримання квартири, співвласниками якої вони є. Відповідно позовні вимоги підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] 08 березня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною, відповідно до умов якого адвокат, в порядку та на умовах визначених договором, зобов`язується надати клієнту правову допомогу щодо захисту клієнта, представництва його інтересів у судових органах та у справах досудового врегулювання спорів або надання консультацій щодо захисту та представництва клієнта, а клієнт зобов`язується належним чином прийняти та оплатити її. Відповідно до Акту наданих послуг від 08 березня 2024 року по договору про надання правової допомоги адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною надано наступну правову допомогу: - загальною вартістю послуг з надання професійної правової допомоги 4550,00 грн. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати позивача на правову допомогу в розмірі 4550,00 грн. є розумною та не завищеною. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов [PERSON] задоволено, позивач поніс судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 4550,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу. Окрім цього, відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2\~422, 40 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved