Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

13 лютого 2024 року заявник [PERSON] , звернулася до суду з зазначеною заявою. В обґрунтування зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Зарудинецькою сільською радою Немирівського району Вінницької області 30 липня 1990 року серії [NUMBER] . [INFO] помер її дядько (по лінії батька) [PERSON] [INFO] , житель с. Вовчок Тульчинського (колишнього Немирівського) району Вінницької області. На момент смерті [PERSON] , вона [PERSON] , з ним спільно проживала в одному житловому будинку в с. Вовчок Тульчинського (колишнього Немирівського) району Вінницької області. [PERSON] під час проживання з [PERSON] , перебувала на його утриманні оскільки вона ніде не працювала, доходу не отримувала, жила за рахунок пенсії [PERSON] . Вона вела спільне господарство з [PERSON] мала з ним спільний бюджет. Таким чином вона у відповідності до вимог ст. 531 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) являлася спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] вона продовжувала проживати в житловому будинку за адресою с. Вовчок Тульчинського (колишнього Немирівського) району Вінницької області, проводила ремонт в будинку, сплачувала комунальні послуги, обробляла земельну ділянку біля будинку, тобто фактично здійснювала оперативне управління майном покійного. Інших спадкоємців окрім неї, у [PERSON] не було. Під час звернення до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів факту перебування на утриманні та факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] шляхом фактичного управління майном. Представник заявника адвокат Нечепуренко Г.І., в судовому засіданні заяву підтримує з підстав, викладених у ній, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 26.02.2024 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд о 09 годині 00 хвилин 21 березня 2024 року. Факт перебування на утримані [PERSON] , який помер [INFO] його племінниці [PERSON] , [INFO] , підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які ствердили, що за життя [PERSON] перебувала на повному утриманні [PERSON] , постійно проживала разом з ним за адресою с. Вовчок Тульчинського (колишнього Немирівського) району Вінницької області. Суд, заслухавши представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] помер батько заявника - [PERSON] (а.с.10). [INFO] помер дядько заявника по лінії батька [PERSON] . Згідно ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК Української РСР). Згідно з положенням ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України (ЦК) не менше одного року. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17 та від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено факт, про встановлення якого просить заявник, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved