Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

У серпні 2023 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулось з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання та сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі є власниками та споживачами послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] (абонентський номер № [NUMBER] ), які надає позивач, разом з тим відповідачі не оплачують спожиті послуги внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.04.2020 року по 30.06.2023 рік в сумі 29\~803,49 грн., які підлягають стягненню у судовому порядку відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, ст.530 ЦК України та «Правил надання з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення». В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, відзиву суду не надали, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із матеріалів справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (3/4 частки) і [PERSON] (1/4 частки). Так, своє право власності на частку квартири [ADDRESS] [PERSON] набув 23.11.1995 року в порядку приватизації. Право власності на частки квартира [ADDRESS] [PERSON] набув в порядку приватизації (23.11.1995 року на частку) та в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] та якій належало частки у вказаній квартирі. Також встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 01.09.1994 року. За вказаною адресою в МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» на ім`я [PERSON] відкритий абонентський рахунок за № [NUMBER] . Вказані обставини підтверджують той факт, що відповідачі є споживачами послуг МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст.360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, споживач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.п.1,5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.ч 1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Отже, відповідачі користується послугами позивача, разом з тим розрахунки з оплати спожитих послуг з опалення не проводить, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.04.2020 року по 30.06.2023 рік в сумі 29\~803,49 грн., яка підлягає стягненню у примусовому порядку, у розмірах відповідних до належних відповідачам часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Таким чином сума до стягнення з [PERSON] становитиме 22352,62 гривень, із [PERSON] - 7450,87 гривень. Судові витрати по справі складають 2684 грн., які підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача по 1342,00 гривень з кожного.

Outcome: approved