Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СТОВ «Придніпровський край», в якому просив стягнути з відповідача 31489,29 грн заборгованості по орендній платі за 2022-2023 роки. Позов обгрунтовано\~тим,\~що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,3500 га, яка розташована в межах Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області. 16\~вересня 2016\~року між\~ [PERSON] \~та СТОВ\~«Вишневе-Агро»\~було укладено\~додаткову угоду\~до договору\~оренди землі\~ (далі Додаткова угода) на строк 7 років, відповідно до якого орендодавець приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Чорнухинської селищної ради Чорнухинського району Полтавської області. Право оренди на вказану земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексний №31538738 від 23.09.2016. На даний час правонаступником СТОВ «Вишневе-Агро» є СТОВ «Придніпровський край», що підтверджується витягом з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.02.2024 року. Відповідно до умов, вказаної додаткової угоди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,3500 га, кадастровий номер 5325155100:00:028:0037 (п.2.1. 2.2). У пункті 4.1 додаткової угоди визначено, що орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін в грошовому еквіваленті 8414,80 грн і сплачується до 30 грудня за поточний календарний рік оренди (п.4.1). Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату (п.9.4.). В порушення договірних зобов`язань відповідач без будь-якого зазначення причин та обгрунтування не виплатив позивачу орендну плату за 2022-2023 рік, добровільно погасити заборгованість відмовляється. З огляду на викладене, просив стягнути з відповідача 31489,29 грн, судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати з правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється погасити заборгованість, позивач змушений звернутися до суду для примусового стягнення орендної плати. 27 лютого 2024 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Представник позивача [PERSON] в судове засідання 08.04.2024 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача адвокат Литвиненко Д.Г. в судове засідання 08.04.2024 не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила врахувати позицію відповідача, що викладена у відзиві. У поданому до суду відзиві від 13.03.2024 на позов, заперечуючи проти позову в повному обсязі, зазначила про те, що відповідно до п.4.1 Додаткової угоди «орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.2.5. договору), що в грошовому виразі складає 8414,80 грн за один повний рік користування земельною ділянкою». З наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків поо суми виплачених доходів на утримання податків вбачається, що відповідач у грудні 2022 року та у грудні 2023 року нарахував позивачу орендну плату і відповідно до норм діючого законодавства утримав і перерахував з даної суми ПДФО і ВЗ. А саме (за кожен рік): нарахована орендна плата: 10518,48 грн, нарахований та перерахований ПДФО: 1893,33 грн, нарахований та перерахований ВЗ: 157,78 грн. При цьому підтверджено, що орендна палата дійсно нараховувалась і сплачувалась в більшому ніж передбачено умовами договору оренди землі розмірі, що саме по собі не може свідчити про збільшення встановленого договором розміру орендної плати і не дає позивачу підстав вимагати стягнення орендної плати в розмірі, що перевищує погоджений сторонами. В той же час, розмір орендної плати відповідно до положень діючого договору становить (за кожен рік окремо): орендна плата: 8414,80 грн, ПДФО: 1514,66 грн, ВЗ: 126,22 грн, сума наявної заборгованості: 6773,91 грн. Таким чином ПДФО і ВЗ на дату подання позовної заяви фактично сплачені і у відповідача немає перед позивачем заборгованості в цій частині. Більш того стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням ПДФО і ВЗ призведе до повторного їх нарахування та утримання. Враховуючи той факт, що сума наявного боргу становить 6773,91 грн ( за кожен рік окремо) то відповідно позивачем не вірно визначений розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних. З урахуванням вищевикладеного, за 2022 рік сума заборгованості по орендній платі становить 6773,91 грн, розмір 3% річних становить 233,76 грн, розмір пені складає 3336,77 грн, збитки від інфляції становлять 394,29 грн. Отже, сума заборгованості з орендної плати за 2022 рік з урахуванням річних, пені та інфляційних втрат становлять 10738,73 грн. За 2023 рік сума заборгоаності по орендній платі становить: 6773,91 грн, розмір 3% річних становить 30,54 грн, розмір пені складає 305,40 грн, збитки від інфляції становлять 47,50 грн. Отже, сума заборгованості з орендної плати за 2023 рік з урахуванням 3 % річних, пені та інфляційних втрат становить 7157,35 грн. А загальна сума заборгованості за 2022 і 2023 роки з урахуванням 3 % річних, пені та інфляційних втрат становить: 17896,08 грн. Також заперечувала розмір витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн, вважала їх завищеними. Вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений. Представник позивача адвокат Орел В.І. до суду відповідь на відзив на позовну заяву не подавав, натомість подав заяву про уточнення позовних вимог, а саме уточнив, що загальна сума заборгованості за договором оренди землі становить 24422,84 грн, яку просив стягнути з відповідача на користь позивача. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 3,3500 га, кадастровий номер 5325155100:00:028:0037 (а.с.8). 16 вересня 2016\~року між [PERSON] та ТОВ «Вишневе-Агро» було укладено Додаткову угоду вказаної земельної ділянки строком на 7 років (а.с.9-11). Згідно з Додатковою угодою, право оренди земельної ділянки площею 3,35 га, кадастровий номер 5325155100:00:028:0037, зареєстроване 23.09.2016, строком на 7 років, орендар СТОВ «Вишневе-Агро», орендодавець [PERSON] , індексний номер 31538738, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.09.2016. (а.с.12-13). Відповідно до п.4.1 Додаткової угоди, орендар сплачує орендну плату в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складало 8414,80 грн (а.с.09). На даний час правонаступником СТОВ «Вишневе-Агро» є СТОВ «Придніпровський край», що підтверджується витягом з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.02.2024 року (а.с.17-50). Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст.2,3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою ст.15\~ЦК\~України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 629\~ЦК\~України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч.2 ст.409\~ЦК\~України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до норм ч.1 ст.93 ЗК України, ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності. За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду землі", під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону). За нормами ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов`язаний, зокрема , передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Виходячи з вищенаведеного саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач у порушення пунктів 4.1, 4.3, 4.4. Додаткової угоди не виплатив узгоджений договірний розмір орендної плати за 2022-2023 роки, обрахований із урахуванням індексів інфляції, що розрахована наступним чином: Сума заборгованості становить 8414,80 + 8414,80 = 16829,60 грн орендна плата за 2022 та 2023 роки, інфляційне збільшення 2824,99 +463,16 = 3288,15 гривень, пеня 3779,49 + 227,63 = 4007,12 гривень, 3 % річних 275,21 + 22,76 = 297,97 грн. Загальні сума заборгованості за договором оренди становить 24422,84 грн. Суд уважає, що розрахунок заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, що надав позивач, та який міститься в матеріалах справи, є правильним. Представник відповідача, у поданому до суду відзиві, не погодився з таким розміром заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, зазначивши, що розмір орендної плати відповідно до положень діючого договору становить (за кожен рік окремо): орендна плата: 8414,80 грн, ПДФО: 1514,66 грн, ВЗ: 126,22 грн, сума наявної заборгованості: 6773,91 грн. Таким чином ПДФО і ВЗ на дату подання позовної заяви фактично сплачені і у відповідача немає перед позивачем заборгованості в цій частині. Враховуючи той факт, що сума наявного боргу становить 6773,91 грн ( за кожен рік окремо) то відповідно позивачем не вірно визначений розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних. З урахуванням вищевикладеного, за 2022 рік сума заборгованості по орендній платі становить 6773,91 грн, розмір 3% річних становить 233,76 грн, розмір пені складає 3336,77 грн, збитки від інфляції становлять 394,29 грн. Отже, сума заборгованості з орендної плати за 2022 рік з урахуванням річних, пені та інфляційних втрат становлять 10738,73 грн. За 2023 рік сума заборгоаності по орендній платі становить: 6773,91 грн, розмір 3% річних становить 30,54 грн, розмір пені складає 305,40 грн, збитки від інфляції становлять 47,50 грн. Отже, сума заборгованості з орендної плати за 2023 рік з урахуванням 3 % річних, пені та інфляційних втрат становить 7157,35 грн. А загальна сума заборгованості за 2022 і 2023 роки з урахуванням 3 % річних, пені та інфляційних втрат становить: 17896,08 грн. Суд уважає, що такі доводи представника відповідача щодо заборгованості по орендній платі за 2022-2023 рік в сумі 17896,08 грн жодним чином не доведені та не підтверджені належними доказами. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні збитки, 3% річних та пеня. Позивач при поданні позову сплатив 1211,20 гривень судового збору. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, ураховуючи повне задоволення в частині заявленого позову в розмірі 100 %, уважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 1211,20 грн повернення сплаченого ним судового збору при його зверненні до суду з даним позовом. При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з такого. У пункті 82 рішення у справі "Дубовик проти України" від 15.01.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з практикою Суду заявниця має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до приписів\~ст.141ЦПК України\~судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За правилами ч.ч.1-6\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено\~ст.134 ЦПК України. Таким чином відсутність документального підтвердження надання професійної правничої допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. У відповідності до частин 1,4\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження\~понесених витрат\~на правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~договір \~про надання\~ правової\~допомоги від\~01\~лютого 2024\~року; акт приймання-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги, яким передбачено, що клієнт [PERSON] сплатив, а адвокат Орел В.І. прийняв кошти в сумі 6000 гривень. (а.с.62-64). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг наданої правової допомоги, ступінь складності справи, клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про часткову доведеність понесених витрат, стягнувши з відповідача судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем на його користь у розмірі 5000 грн. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

Outcome: approved