Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 22.08.2002 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою. Позивач вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачкою не підтримують шлюбних стосунків більше двох років. Кожен із них живе своїми інтересами, у них різні погляди на сімейне життя, спільного бюджету не мають та не ведуть спільне господарство. Вони стали один до одного чужими людьми, намірів врятувати сім`ю не мають. Позивач вважає, що подальше перебування у такому шлюбі є недоцільним, що примирення між сторонами є неможливе. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву просить розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідачка подала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] , виданого 22.08.2002 року, сторони зареєстрували шлюб 22.08.2002 року, у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1109 (а.с. 9). Від шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з яких неповнолітньою є [PERSON] (а.с. 10-11, 12, 13).\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved