Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Колісниченко А.С. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що сторони від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 шлюб між сторонами було розірвано. Як до, так і після розірвання шлюбу, діти фактично проживають з позивачем. Відповідач взагалі не цікавиться вихованням дітей та не бере жодної участі у їх вихованні та утриманні. Спроби позивача переконати відповідача у необхідності брати участь у вихованні дітей були безрезультатними. Відповідач жодним чином не спілкується з дітьми, ані безпосередньо, ані дистанційно. Позивач самостійно займається утриманням та вихованням спільних дітей з відповідачем. Позивач офіційно працює та має стабільний дохід, володіє високим рівнем культури поведінки та спілкування з людьми, дисциплінована та користується повагою у колективі на роботі. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 у справі №646/1023/18 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/7 частки від усіх видів його заробітку доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22 лютого 2018 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також, судом було присуджено надання утримання позивачу у розмірі 1/14 частки від усіх від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 22.02.2018, до досягнення дитиною трирічного віку. На виконанні у Основ?янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження №63298957 від 15.10.2020 на підставі виконавчого листа №646/1023/18 від 15.10.2020, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/7 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22 лютого 2018 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач тривалий час ухиляється від сплати аліментів на користь позивача, що підтверджується довідкою про наявність заборгованості по сплаті аліментів. Згідно з розрахунком заборгованості загальна сума заборгованості відповідача зі сплати аліментів з 22.08.2018 по 01.01.2023 становить 81553,71. Аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/14 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 22.02.2018, до досягнення дитиною трирічного віку також зовсім не сплачувалися. Позивач разом з дітьми постійно проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , умови проживання в якій задовільні, наявні усі необхідні меблі та побутова техніка для комфортного проживання. Умови проживання дітей облаштовані, кожен має окреме спальне місце та свій куточок для навчання та розвитку із усім необхідним для цього. Стосунки у сім`ї добрі, діти забезпечені усім необхідним для нормального виховання та розвитку, що підтверджується актом огляду умов проживання дітей від 19.01.2023. За місцем свого проживання діти мають стійкі соціальні зв`язки: друзів, навчаються у навчальних закладах відповідно до віку, обліковуються у лікарні та мають сімейного лікаря, відвідують додаткові навчальні секції. Діти мають особисту прихильність до позивача та взагалі не знають свого батька, і це є наслідком виключно особистого нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків. Позивач не спричиняла жодних перешкод у спілкуванні батька з дітьми, а навпаки робила спроби встановити контакт відповідача як батька з дітьми. Представник позивача зазначив, що відповідач жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не бере жодної участі у їх навчанні, підготовці до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; не спілкується з дітьми взагалі; не надає дітям доступу до культурних інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу: не створює умов для отримання ними освіти тощо. На думку позивача, формальний запис відповідача як батька дітей на даний час створює суттєві перешкоди для нормального життя і розвитку дітей, оскільки для здійснення багатьох юридично-значущих дій, таких як, наприклад, отримання закордонного паспорту для дитини, виїзд дитини за кордон та інших необхідна згода обох батьків, отримати яку через неналежне виконання батьківських обов`язків відповідачем не має можливості. У зв`язку із вищевикладеним, на думку позивача, існують підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх спільних дітей з позивачем. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.02.2023 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 05.04.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив суд залишити позовну заяву без задоволення через її необґрунтованість. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] піклується про фізичний та духовний стан дітей, цікавиться їх життям та інтересами. Перерва у спілкуванні відповідача з дітьми виникла через його стаціонарне лікування внаслідок оперативного втручання. Крім цього, неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків не підтверджується зверненнями до правоохоронних органів, притягненням відповідача до адміністративної відповідальності за таким фактом. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] сплачує аліменти, а виникнення заборгованості зумовлене перебуванням відповідача на стаціонарному лікуванні та виникненням скрутного матеріального становища у зв`язку з безпідставним звільненням [PERSON] з місця роботи. Відновлення порушеного права зі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за минулим місцем роботи відповідача здійснюється у судовому порядку. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постанові в справі №420/1075/17 від 23.04.2020 представник відповідача зазначив, що наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав, а позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. 01.05.2023 від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представником позивача зазначено, що відповідач до 08.03.2023 ні добровільно, ні в примусовому порядку аліменти не сплачував. Зважаючи на наявність у суді справ про стягнення пені за простроченням зі сплати аліментів, визначення місця проживання дітей з [PERSON] та про позбавлення батьківських прав відповідача зумовили часткове погашення заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів. 30.08.2023 від третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до поданого висновку діти проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де створені належні житлово-побутові умови, мати виконує батьківські обов`язки з виховання та догляду за дітьми. [PERSON] доказів виконання батьківських обов`язків не надав. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Відтак Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважав за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.12.2023 підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов, просила його задовольнити. Позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2015 року, шлюб був розірваний наприкінці 2019 року. Відповідач жодним чином не цікавиться життям своїх дітей, навіть після початку воєнного стану. Позивач зазначила, що ніколи не перешкоджала спілкуванню батька з дітьми, не змінювала засоби зв`язку. Батьки відповідача не бачили своїх онуків, батька знають тільки по фотографіях. Позивач зазначила, що забезпечує дітей усім необхідним, діти відвідують приватну школу та відвідують додаткові секції. Представник позивача підтримав думку позивача, зазначив, що позивач не чинить перепон у спілкуванні батька зі своїми дітьми, діти відвідують школу, додаткові секції, забезпечені усім необхідним. Представник зазначив, що наявні підстави позбавлення батьківських прав відповідача відносно їх спільних з позивачем малолітніх дітей, підтримав поданий позов та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову через його безпідставність. Представник відповідача зазначила, що відповідач позбавлений повною мірою спілкуватися зі своїми дітьми, оскільки свариться з позивачем, через що діти отримують моральні травми. Висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав носить рекомендаційний характер, а неналежність виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків жодним чином не підтверджена. Представником у судовому засіданні долучені на підтвердження стану здоров`я відповідача, зокрема психічного, довідка про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №48/47 від 03.04.2024, медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯТ №854223 від 03.04.2024, відповідно до якої [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває, медичних протипоказань не має та сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, відповідно до якої [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, медичних протипоказань не має. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей у судове засідання не з`явився, відповідно до письмової заяви, поданої разом з висновком про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, просив провести розгляд справи без участі представника Департаменту та при винесенні рішення врахувати інтереси малолітніх дітей. Свідок [PERSON] , будучи приведеною судом до присяги, пояснила, що позивач є хрещеною її доньки, останній раз бачила відповідача після народження меншої дитини Прохора. Пояснила, що [PERSON] та [PERSON] були у шлюбі, після народження другої дитини [PERSON] зник, навіть не забравши позивача з дитиною з пологового будинку. У декретній відпустці з утриманням позивачу допомагали її батьки, тому що відповідач не працював. Свідок пояснила, що відповідач не з`являється у житті дітей, жодним чином не цікавиться їх життям, не виявляє спроб зв`язатися з дітьми телефоном або іншим способом, тому є потреба позбавити відповідача батьківських прав відносно його спільних з відповідачем дітей. Свідок [PERSON] , будучи приведеною судом до присяги, пояснила, що є тіткою та кумою позивача. Пояснила, що бачила [PERSON] ще 7 років тому, він зовсім не з`являється у житті дітей, утриманням та вихованням дітей займається виключно позивач. Відповідач не спілкується з дітьми та не шукає можливості з ними спілкуватися. Свідок [PERSON] , будучи приведеною судом до присяги, пояснила, що є сусідкою позивача. Пояснила, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та жили разом. Ще до народження другої дитини, покинув місце їх мешкання зі своїми котами та після цього не повертався. [PERSON] не цікавився життям своїх дітей та відвідує їх. Суд, заслухавши думку позивача, її представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти. Відповідно до ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.09.2015 у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №492. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 шлюб між сторонами було розірвано (т.1, а.с.18-19). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №697, складений 29.06.2016 Червонозаводським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №143, складений 13.07.2017 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області (т.1, а.с.20-21). Відповідно до службової характеристики на [PERSON] , наданою головою Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, зазначено, що [PERSON] з 2020 року призначена на посаду начальника відділу організаційної та кадрової роботи управління з організаційної роботи та загальних питань Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, з 2022 року займає посаду в.о. начальника управління з організаційної роботи та загальних питань Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради. За місцем роботи характеризується позитивно, бездоганно виконує службові обов`язки, володіє високим рівнем культури поведінки та спілкування з людьми, користується повагою в колективі (т.1, а.с.16-17). Згідно з довідкою №_01-64/4 від 18.01.2023 з Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №96 Комбінованого типу Харківської міської ради» [PERSON] , [INFO] , відвідував цей навчальний заклад з 22.01.2018 по 30.08.2022, вихованням сина займалася мати [PERSON] , [PERSON] жодного разу не приходив до закладу дошкільної освіти, не відвідував батьківські збори та не цікавився досягненнями сина за весь час перебування його у закладі (т.1, а.с.23). Відповідно до довідки №01-77/02 від 18.01.2023 з Харківської гімназії №34 Харківської міської ради [PERSON] , [INFO] , відвідує гімназію, навчається у 1-Б класі, життям дитини у школі займається мати, батько у шкільному житті дитини участь не бере (т.1, а.с.24). З довідки №02-14/2 від 19.01.2023, наданої Комунальним закладом «Центр дитячої та юнацької творчості №4» Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідує гурток паперопластики з 01.09.2021, вихованням займається [PERSON] (т.1, а.с.25). У відповідь на запит представника позивача КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №24» ХМР повідомлено, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають під наглядом лікаря-педіатра КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №24» ХМР, до амбулаторії під час проходження медичних оглядів, проведення профілактичних щеплень та хвороби супроводжує дітей мати [PERSON] , інформації щодо участі батька у вихованні дітей заклад не має (т.1, а.с.26). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 у справі №646/1023/18 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/7 частки від усіх видів його заробітку доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22 лютого 2018 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також, судом було присуджено надання утримання позивачу у розмірі 1/14 частки від усіх від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 22.02.2018, до досягнення дитиною трирічного віку (т.1, а.с.33-39). Відповідно до довідки від 12.01.2023 та розрахунку заборгованості№50876 від 12.01.2023 з Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.01.2023 у розмірі 81553,71 грн (т.1, а.с.27, 30-31). Актом обстеження умов проживання від 19.01.2023, виданого Службою у справах дітей по Основ`янському району Департаменту у справах дітей встановлені задовільні умови проживання, квартира з усіма необхідними зручностями, є необхідні меблі та побутова техніка. Діти мають окремі спальні місця, для розвитку та відпочинку. Забезпечені усім необхідним. У квартирі проживають [PERSON] , [PERSON] (бабуся), [PERSON] (дідусь), діти [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] забезпечує дітей усім необхідним, займається їх вихованням та розвитком (т.1, а.с.28-29). На підтвердження своїх заперечень проти позовної заяви відповідачем подані такі документи: виписку із медичної карти стаціонарного хворого №214 від 27.01.2023 з хірургічного відділення КНП ХОР «ОКТЛ» на [PERSON] , з якої вбачається що відповідач перебував на стаціонарному лікування з 18.01.2023 по 27.01.2023 у зв`язку з оперативним втручанням, проведеним 19.01.2023 (т.1, а.с.84); -чеками у АТ «Укрпошта» про сплату аліментів 08.03.2023 у сумі 3500,00грн та 04.04.2023 у сумі 5000,00 грн (т.1, а.с.85, 87); -роздруківку з веб-сайту «Судова влада» про наявність цивільної справи за позовом представника [PERSON] до ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу» (т.1, 86, 91-92). Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. В свою чергу, відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник... Верховний Суд у своїй постанові від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 зазначив , що висновок органу опіки та піклування … не є обов`язковим для суду , та такий висновок є доказом у справі , який підлягає дослідженню та оцінці судом. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини ( ч.6 ст.19 СК України) . Висновок органу опіки та піклування є рекомендаційним. Суд може ухвалити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Відповідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Суд вважає, що позивачем не доведено факту свідомого, умисного ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Не надано доказів того, що відповідача притягували до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання ним своїх батьківських обов`язків, що з ним проводилися бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування. Слід зазначити, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведена; належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей, позивачем не надано. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду\~від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц, провадження № 61-40224св18, від 16 січня 2019 року у справі № 465/3694/14-ц, провадження № 61-36265св18, від 21 серпня 2019 року у справі № 592/14785/18, провадження № 61-8567св19, від 03 жовтня 2019 року у справі № 356/642/18, провадження № 61-12661св19, від 29 січня 2020 року у справі № 756/1967/16-ц, провадження № 61-13009св19, від 25 лютого 2020 року у справі № 492/1091/18 (на які посилається заявник), від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у\~справі № 601/928/22, від 17 січня 2024 року у справі № 627/900/23, від 14 лютого 2024 року у справі №332/1203/22, від 06 березня 2024 року у справі № 317/2256/22. Судова практика щодо застосування\~статті 164 СК України\~є усталеною. Суд зазначає, що права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Разом з тим, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надані безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем [PERSON] , які б свідчили про ухилення від виховання синів і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України, тому позбавлення батьківських прав не буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дітей та стимулювання батька до належного виконання своїх обов`язків. Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно його синів, не знайшли свого беззаперечного доведення, виняткових обставин для задоволення позову суду не наведено, позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання синів і свідомого нехтування ним своїми обов`язками, позивачем також не доведено, що неналежне виконання батьком його батьківських обов`язків створило загрозу життю дітей чи інші тяжкі наслідки, відсутні докази того, що відповідач притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням щодо дітей, вчиненням насильства відносно них, позбавлення його батьківських прав відносно інших дітей. Під час судового розгляду суд дійшов висновку, що між сторонами виникли непорозуміння, які спочатку слугували підставою для розлучення, а згодом призвело до неспілкування батька з дітьми, але ці непорозуміння можливо усунути шляхом налагоджування спілкування спочатку між батьками, а згодом між батьком та дітьми за сприяння матері. Встановлені в ході судового розгляду окремі обставини відносин відповідача із дітьми, зокрема неактивна участь батька в їх житті, недостатня зацікавленість батька в їх підготовці до дорослого життя, необізнаність про стан здоров`я дітей, їх успіхи, не можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчать про відсутність емоційного зв`язку між батьком та дітьми, що може бути результатом відсутності сталого спілкування, різних світоглядів, тощо. Про зацікавленість батька брати участь у житті дітей свідчить те, що він залучив для участі у даній справі представника, надав заперечення на позов, почав здійснювати погашення заборгованості з аліментів, має намір встановити дні побачень з дітьми, надав згоду на реєстрацію дітей за іншою адресою, що свідчить про виправлення його поведінки. Враховуючи практику\~Європейського суду з прав людини, суд вважає, що вже факт невизнання відповідачем [PERSON] цього позову та наявність у нього заперечень щодо позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до його дітей. Відповідно до ст.ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним також є ставлення батька/матері до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, тому виникнення між дітьми і батьком конфлікту, погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. Водночас судом при складанні повного тексту рішення, встановлено, що проголошена вступна та резолютивна частини рішення містить технічну описку у другому та третьому абзацах, а саме, що діти є неповнолітніми, замість зазначення, що вони є малолітніми, оскільки не досягли 14-річного віку. Відповідно до\~ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Передбачену цією статтею можливість усунення судом окремих недоліків рішення не можна вважати його зміненим. Саме тому деякі недоліки рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив рішення шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок. Виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі №6-788цс16 від 22.02.2017), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився. Отже аналізуючи приписи законів України, суд вважає за необхідним виправити арифметичну помилку та зазначити в повному тексті рішення суду відомості у резолютивній частині рішення, що діти є малолітніми. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в позові [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід відмовити, однак попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання синів, а на службу у справах дітей за місцем проживання дітей покласти контроль за виконанням батьком своїх батьківських обов`язків відносно дітей. Частиною 2\~статті 141 ЦК України\~передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed