Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вони з відповідачкою проживали в шлюбі з 15.11.2007 року, зареєстрованому у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №324. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON] - [INFO] . Позивач у своїй заяві зазначив, що шлюбні відносини з відповідачкою не склалися через несумісність характерів та різні погляди на життя та сімейні цінності. Сторони проживають окремо, шлюб існує лише формально, тому позивач вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини немає сенсу, вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і не підлягає відновленню, відтак просив суд не надавати їм строк на примирення. На сьогоднішній день спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю сторін, немає. Просив суд постановити рішення про розірвання шлюбу.\~\~ В судове засідання позивач [PERSON] подав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак про причини неявки відповідачка суд не повідомляла. Відзиву на позов відповідачкою не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 15.11.2007 року, зареєстрованому у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] за актовим записом №324. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . За наданими до позовної заяви доказами судом встановлено, що сторони на момент розгляду справи фактично не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, разом не проживають і шлюб між ними існує формально. Позивач в поданій до суду заяві висловив своє небажання зберегти шлюб між ними, категорично наполягає на його розірванні, оскільки такий суперечить його інтересам. Від відповідачки жодних заяв або відзиву на позов до матеріалів справи не подавалося. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а [PERSON] категорично наполягає на розірванні шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбних відносин є відсутність взаєморозуміння між сторонами. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб між ними доцільно розірвати.

Outcome: approved