Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Броварської міської ради Броварського району Київської області, 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяна Миколаївни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 21.09.2001 року [PERSON] було укладено шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області та про що складений актовий запис №412, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей, про другого подружжя №00039722165 від 18.05.2023 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2021 року. До цього часу позивач хворіла та тривалий час проходила медичні обстеження, оскільки вона є людиною похилого віку та в силу захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України, Позивач практично з моменту початку повномасштабного вторгнення перебувала поза межами території України, та була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою. 18.05.2023 року Позивач звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяни Миколаївни із проханням відкриття спадкової справи. Постановою про відмову у відкритті спадкової справи №31/01-16 від 18.05.2023 року у відкритті спадкової справи після померлого [PERSON] відмовлено. Позивач вважає таку відмову неправомірною та такою, що порушує права та інтереси Позивача, оскільки позбавляє її права на прийняття спадщини, яку залишив її чоловік після смерті. Позивачу невідомо про складання [PERSON] заповіту на користь Позивача або третіх осіб. Звертають увагу суду на той факт, що [PERSON] , на момент смерті був зареєстрований [ADDRESS] , що підтверджується постановою нотаріуса. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Броварської міської ради Броварського району Київської області, 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяна Миколаївни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини передано для розгляду до Деснянського районного суду міста Києва. Справа надійшла до Деснянського районного суду міста Києва 12 січня 2024 року. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче засідання у справі. 27.02.2024 року Представника позивача - [PERSON] подано письмові пояснення по справ. Під час підготовчого засідання представником позивача [PERSON] заявлено клопотання про заміну відповідача з Броварської міської ради Броварського району Київської області на Територіальну громаду міста Києва в особі Київської міської ради. Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва внесеної до протоколу судового засідання від 28.02.2024 року, суд ухвалив замінити відповідача на Територіальну громаду міста Києва в особі Київської міської ради Протягом підготовчого розгляду представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач та третя особа до підготовчого розгляду справи не з`явились, повідомлялися належним чином про день та місце проведення судового засідання. Причина неявки суду не відома. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені. Відповідач та третя особа до судового розгляду справи не з`явились, повідомлялися належним чином про день та місце проведення судового засідання. Причина неявки суду не відома. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей, про другого подружжя №00039722165 від 18.05.2023 року вбачається, що 21.09.2001 року [PERSON] було укладено шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області та про що складений актовий запис №412. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2021 року. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25 липня 2023 року №340296305 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1282 га, кадастровий номер: 3221283201:02:014:0005, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а також житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 288,6 кв. м., житловою площею 169,4 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами. Постановою про відкриття спадкової справи вих. №31/01-16 від 18 травня 2023 року приватного нотаріуса Бондар Т.М. Київського міського нотаріального округу зазначено про те, що [PERSON] (по паспорту [PERSON] ) у відкриття спадкової справи після померлого [INFO] чоловіка, [PERSON] [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відмовлено у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та відсутності документального проживання разом з померлим чоловіком за вказаною вище адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У Рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. В свою чергу, відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, які не залежали від волі позивача. Отже, на підставі вказаних доводів та письмових доказів, суд прийшов до висновку про те, що у позивача існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні ним дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті її матері. Причини пропуску строку на подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини наведені позивачем у позові судом приймаються як поважні. Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вище викладених обставин справи, які були встановлені у судовому засіданні, та нормативних положень Законів України, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду України, суд вбачає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved