Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що 21.05.2021 р. між страховою компанією та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №УФ242527, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Mercedes Benz, днз [NUMBER] . 27.08.2021 р. [PERSON] , керуючи транспортним засобом КІА, днз [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes Benz, днз [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортним засобам було завдано матеріальної шкоди. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.10.2021 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхувальник звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі поданих документів було складено страхові акти, за якими позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 89 тис. грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то ТдВ «СК «Альфа-Гарант» позивачу виплачена шкода у розмірі 82559,41 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням складає 6440,59 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 11.12.2023 року судове засідання відкладено, витребувано докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 27.08.2021 року близько 13-25 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом КІА Magentis, реєстраційний номер [NUMBER] а/д Н-08Бориспіль-Запоріжжя 420 км.+300 м. перед початком перестроювання з правої полоси руху в ліву не переконався в безпечності маневру, не врахував змін дорожньої обстановки в наслідок чого здійснив зіткнення з т/з Mercedes Benz, н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка рухалася позаду в тій смузі на яку мав намір перестроїтися, чим порушив вимоги п. 2.3 б, 10.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.10.2021 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки Mercedes Benz, н.з [NUMBER] , та обставини даного ДТП, не потребують доказування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що на момент настання вищевказаного страхового випадку транспортний засіб марки Mercedes Benz, н.з [NUMBER] , був застрахований у АТ «СК «Країна» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № УА 242527 від 21.05.2021 р. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. 01.09.2021 р. до АТ «СК «Країна» звернулась особа, яка на законних підставах здійснювала експлуатацію транспортного засобу марки Mercedes Benz, н.з [NUMBER] , - [PERSON] з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, а 10.09.2021 р. до АТ «СК «Країна» звернувся власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. З врахуванням акту огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції, АТ «СК «Країна» затверджено страховий акт № 56/65603/2.1.5.1 від 01.10.2021 р. про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 89000,00 грн. Як встановлено судом, АТ «СК «Країна» на підставі страхового акту №56/65603/2.1.5.1 від 01.10.2021 р. було сплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 89000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 27298 від 01.10.2021 р. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, який на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу марки КІА Magentis, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК Альфа-Гарант» відповідно до поліса 7492521, строком дії до 30.06.2022 р., що підтверджується довідкою про ДТП та витягом з ЦБД МТСБУ. Разом з тим, внаслідок звернення АТ «СК «Країна» до ТДВ «СК Альфа-Гарант» з метою отримання страхового відшкодування в розмірі 89000,00 грн., ТДВ «СК Альфа-Гарант» відшкодувало АТ «СК «Країна» лише 82559,41 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди в сумі 89000,00 грн. та страховою виплатою ТДВ «СК Альфа-Гарант» у розмірі 82559,41 грн. складає 6440,59 грн., яка підлягає стягненню з винної у вчиненні ДТП особи, а саме з відповідача. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.02.2016 р. в справі № 6-2878цс15, яка у відповідності до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується іншими судами. Враховуючи, що до позивача внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, при цьому страховик відповідача здійснив страхову виплату недостатню для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 6440,59 грн. (89000,00 грн. 82559,41 грн.). Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2684 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Outcome: approved