Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

03 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] в м. Самбір Львовської області помер його батько [PERSON] . З 2 червня 1993 року до дня смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] було набуто в спільну сумісну власність наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] , загальною площею 68,0 кв. м, право власності на яку зареєстровано на [PERSON] , інвентаризаційна вартість якої становить 835631,00 грн.; квартира [ADDRESS] , загальною площею 41,8 кв. м, право власності на яку також зареєстровано на [PERSON] , інвентаризаційна вартість якої становить 391574,00 грн. Нерухомим майном, яке було набуто за життя [PERSON] (було його особистою власністю та зареєстровано на нього) є квартира [ADDRESS] , загальною площею 64,1 кв. м, інвентаризаційна вартість якої становить 170284,00 грн. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: -1/2 частину квартири [ADDRESS] ; -1/2 частину квартири [ADDRESS] ; -на квартиру [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та його сини: [PERSON] , [PERSON] . У встановлений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулися до Самбірської державної нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини за законом, [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь брата [PERSON] . Нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в спадкову масу входить майно, що є спільною сумісною власністю, частки в якому не визначені, а також зв`язку з наявністю спору між спадкоємцями. Позивач просить визнати за ним право власності на: ?1/3 частину житлового приміщення - квартиру [ADDRESS] ; ?1/3 частину житлового приміщення - квартиру [ADDRESS] ; ?2/3 частини житлового приміщення - квартиру [ADDRESS] (том 1 а.с.1-2). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у згаданій справі призначений суддя Пташинський І.А. (том 1 а.с.19). Ухвалою судді від 23 червня 2021 року відкрито провадження у справі; визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання, відповідачці запропоновано у встановлений судом строк (п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали) надіслати відзив (том 1 а.с.20). Відповідачкою [PERSON] \~10\~грудня 2021\~року до\~суду наданий\~відзив на\~позовну заяву\~з клопотанням\~про поновлення\~строків на\~його надання.\~Позовні вимоги\~відповідачка не\~визнала,\~просила у\~позові відмовити.\~Посилалася на\~ті обставини,\~що квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбані за кошти, що належали [PERSON] особисто хоча і під час перебування у шлюбі. А саме отримані нею від продажу квартири, набутою нею у попередньому шлюбі а також за надані їй у позику від сестри [PERSON] кошти у 2015 році в сумі 10000 доларів США. 18 листопада 2006 року вона з сином [PERSON] продали квартиру, що знаходилась у [ADDRESS] на загальну суму 166650,00 грн. 3 грудня 2005 року [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] договір будівництва житла, квартири [ADDRESS] та\~сплачувала відповідно до нього внески. 17 лютого 2005 року [PERSON] уклала договір з ЖБК «Транспортник» про участь в будівництві житла, предметом якого була квартира квартиру [ADDRESS] та в платіжних дорученнях платником значиться вона. 20 жовтня 2011 року рішенням Самбірської міської ради Львівської області за № 524 оформлено право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . 15 листопада 2011 року рішенням Самбірської міської ради Львівської області за № 720 оформлено право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Отже вказані квартири не є об`єктом сумісної власності подружжя, а тому не можуть входити до спадкової маси (том 1 а.с.224-226). Також 10 грудня 2021 року до суду наданий зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення останнього від спадкування з клопотанням про поновлення строку на його подання. Зустрічний позов обґрунтований тими обставинами, що [PERSON] був особою з інвалідністю 1 групи, постійно хворів, вона його доглядала, останні десять місяців життя він не міг самостійно пересуватись через ампутацію ноги, пересувався на інвалідному візку, їй було важко, враховуючи її вік та стан здоров`я. Жоден з синів не навідувався до батька, не надавали йому допомоги, ні матеріальної, ні по догляду. Позивач за первісним позовом знав про безпорадний стан батька, але допомогу не надавав. Тому просила усунути [PERSON] від спадкування на квартиру [ADDRESS] (том 1 а.с. 158-163). 17 жовтня 2022 року представником позивача за первісним позовом [PERSON] адвокатом Дашиничем І.Б. наданий відзив на зустрічну позовну заяву, в якій він позов не визнав, просив у задоволенні відмовити. Посилався на ті обставини, що [PERSON] , будучи колишнім військовим, а відтак міцним та загартованим часом хворів, інколи перебував на лікуванні, однак ніколи не перебував у безпорадному стані. В 2019 році він перебував у Андрушівській міській лікарні Житомирської області, де його було прооперовано 13.11.2019 року ампутовано праву нижню кінцівку. Тобто, [PERSON] був обмежений в пересуванні, що ще не свідчить про його безпорадний стан, як заявляє [PERSON] . При цьому догляд за хворим батьком, окрім медперсоналу, в лікарні здійснював саме він, що підтверджується відповідною довідкою з лікарні. Також він закуповував медичні препарати та засоби. Також [PERSON] проходив стаціонарне лікування з 31.12.2019 року по 11.01.2020 року та з 23.01.2020 року по 01.02.2020 року в Андрушівській міській лікарні Житомирської області, де знову ж таки догляд за батьком здійснював саме він. [PERSON] є військовим з 1995 року по теперішній час, проходить службу далеко за межами м. Самбора, де проживав батько, а відтак, обмежений службовим становищем, проте при першій же можливості приїздив до батька, в тому числі у відпустки. А тому твердження [PERSON] , що він ухилявся від надання допомоги батьку є безпідставними (том 2 а.с. 42-43). Ухвалою суду від 17 червня 2022 року задоволена заява відповідачки про відвід головуючому судді Пташинському І.А. (том 1 а.с.133). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20 червня 2022 року цивільну справу № 452/2094/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання власності на спадкове майно розподілено судді Бікезіній О.В.(том 1 а.с.135). Ухвалою судді від 28 червня 2022 року справу прийнято до свого провадження, призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с.136). За результатами підготовчих засідань судом постановлялися такі ухвали: ?14 липня 2022 року провадження у справі зупинено за заявою позивача у зв`язку з перебуванням позивача та його представника адвоката Дашинича І.Б. у складі ЗСУ (том 1 а.с.151); ?26 вересня 2022 року поновлено провадження у справі за клопотанням позивача (том 1 а.с.156); ?17 жовтня 2022 року задоволено клопотання відповідачки [PERSON] про поновлення строку надання відзиву на позовну заяву та на подання зустрічного позову; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадкування об`єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання власності на спадкове майно (том 2 а.с. 40-41); ?1 листопада 2022 року за клопотанням представників сторін витребувані докази; задоволено клопотання представника відповідачки за первісним позовом адвоката Телішевсього І.Д. про виклик та допит в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 2 а.с.110-112); ?16 листопада 2022 року відмовлено в залученні до участі у цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання власності на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадкування, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] (том 2 а.с.171-172); ?16 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] (а.с.175-176); ?01.12.2022 відмовлено в задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Телішевського І.Д. про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а також відмовлено в задоволенні клопотання відповідачки за первісним позовом [PERSON] про зупинення провадження до перегляду ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2022 року в порядку апеляційного провадження (том 2 а.с. 212-213). Постановою Львівського апеляційного суду від 24 лютого 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Самбірського міскрайонного суду від 16 листопада 2022 року без змін (том 1 - контрольний а.с. 77-82). 6 лютого 2023 року [PERSON] надала суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тими обставинами, що її син [PERSON] загинув [INFO] на фронті. Правонаступником його майна є його син [PERSON] , 2020 року народження та вона його мати. Просила зупинити провадження у справі до прийняття спадщини спадкоємцями, оскільки спірні квартири по [ADDRESS] та по [ADDRESS] були придбані їхні спільні кошти її та сина [PERSON] (том 2 а.с.235). В підготовчі судові засідання, призначені на 21.02.2023, 10.03.2023, 26.04.2023 відповідачка за первісним позовом [PERSON] не з`явилася, про поважні причини неявки суд не повідомляла. Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадкування; дану цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (том 3 а.с. 5-6). Ухвалою суду\~від 28\~червня 2023\~року взадоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання власності на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадкування відмовлено (том 3, а.с.31). В судові засідання, призначені на 15.05.2023 року, 07.06.2023 року, 28.06.2023 року, 17.08.2023 року, 19.09.2023 року, 11.10.2023 року, 07.11.2023 року, 07.12.2023 року, 23.01.2024 року, 01.03.2024 року відповідачка за первісним позовом [PERSON] не з`являлася, про поважні причини неявки суд не повідомила. Судові повістки, скеровані на адресу [PERSON] , яку вона самостійно зазначила в зустрічній позовній заяві ( [ADDRESS] ), та яка є адресою її офіційної реєстрації (том 3 а.с. 39), так і за адресою: [ADDRESS] , яку вона зазначала як адресу для кореспонденції (том.1 а.с.146) поверталися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», або «за закінченням терміну зберігання». 14 березня 2024 року від відповідачки за первісним позовом [PERSON] надійшла заява про відвід судді у даній цивільній справі. Як зазначає [PERSON] позивачем подано «брехливу позовну заяву», а суддя «не перевіривши фактичну наявність матеріалів призначає справу до розгляду», суддя «займається судовою тяганиною, маючи свій інтерес», «в судових розкладах постійно фігурує призвіще адвокатів [PERSON] та Качор», хоча вони вже не є її «захисниками», суддею не винесено ухвалу з цього приводу. Отже враховуючи зазначені обставини відповідачка «не довіряє судді», «не відвідує судові засідання з січня 2023 року», на підставі п. 5 ст. 36 ЦПК України просить задовольнити відвід судді (том 3 а.с. 96-98). Ухвалою суду\~від 15\~березня 2024\~року у задоволенні заяви відповідачки за первісним позовом [PERSON] про відвід судді відмовлено (том 3 а.с.101-102). Ухвалою суду від 15 березня 2024 року зустрічну позовну\~заяву [PERSON] \~до [PERSON] \~про усунення\~від спадкування\~ залишено\~без розгляду,\~з огляду на те, що належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи [PERSON] двічі поспіль не з`явилася в судові засідання, не повідомивши суд про причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи за її відсутності (том 3 а.с.104-105). Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року в задоволенні заяви [PERSON] про залучення його в якості співвідповідача по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Також відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про залучення [PERSON] до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору. В судове засідання 11 квітня 2024 року, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, шляхом особистого отримання повістки (том 3 а.с. 115), відповідачка [PERSON] не з`явилася, про поважні причини неявки суд не повідомила. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що [PERSON] була належним чином повідомлена про судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, суд розглядає справу за її відсутності. Представник позивача адвокат Дашинич І.Б. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Допитаний в якості свідка (за клопотанням відповідачки [PERSON] ) в судовому засіданні 19 вересня 2023 року [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити. Суду показав, що його батько [PERSON] був військовим, проходив службу в різних місцях. В 1990 році родині [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS] , яку в подальшому батько приватизував. Він був прописаний та проживав в даній квартирі, в 1995 році вступив до військового закладу. Після смерті матері, батько одружився вдруге. Після смерті батька він намагався домовитися з [PERSON] щодо поділу спадкового майна, а саме щодо виділення йому вказаної квартири, навіть готовий був сплатити [PERSON] 5000 доларів США, потім вона забажала 10000 доларів США, а потім взагалі відмовилася. Відносини з батьком були добрими, він допомагав батькові як міг, враховуючи те, що перебуває на військовій службі в іншій місцевості, постійно телефонував. Також приїжджав у відпустку з онуками, відвідував батька при першій можливості. Батько, як військовий пенсіонер завжди отримував добру пенсію, тому квартири, хоча й були зареєстровані за [PERSON] придбані на сумісні кошти подружжя. Його брат [PERSON] проживає в росії, відмовився від отримання спадщини після смерті батька на його користь (том 3 а.с.47-51). Викликана до суду (за клопотанням відповідачки [PERSON] ) свідок [PERSON] (рідна сестра [PERSON] ) в судовому засіданні 07 грудня 2023 року відмовилася від надання свідчень на підставі ст. 63 Конституції України (том 3 а.с.71-76). Вислухавши доводи учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд,\~відповідно до\~ст.\~13\~ЦПК України,\~розглядає справи\~не інакше\~як за\~зверненням особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] у м. Самбір Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Львів) 17 жовтня 2020 року (том 1 а.с. 11). [PERSON] та [PERSON] з 2 червня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Самбірської райдержадміністрації Львівської області 02 червня 1993 року (том 1 а.с.3). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Раздольнинською посілковою радою Надеждинського району Приморського краю РСФСР 06.06.1978 року, батьком позивача є [PERSON] (том 1 а.с.15). [PERSON] перебуває на посаді начальника [INFO] (том 1 а.с.143). Згідно послужного списку підполковника [PERSON] був призваний на військову службу 01.08.1995 року (том 2 а.с.45). Згідно з витягів з наказів військового комісара № [NUMBER] від 29.09.2016 року, № 139 від 26.06.2019 року, № 123 від 06.07.2020 року [PERSON] вибував у м. Самбір у відпустку з 29.09.2016 року по 29.10.2016 року, з 05.07.2019 року по 07.08.2019 року, з 13.07.2020 року по 13.08.2020 року (том 2 а.с.47-48). Згідно довідки [INFO] від 26.04.2021 року [PERSON] безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, має статус учасника бойових дій (том 2 а.с.50 зворот, 246-248). [PERSON] проживає в [ADDRESS] (том 2 а.с.46). Згідно довідки Андрушівської центральної міської лікарні від 14.02.2022 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділення лікарні з 06.11.2019 року по 28.11.2019 року; 13.11.2019 року йому було ампутовано праву н/кінцівку на рівні н/з стегна. За період перебування на лікуванні догляд за [PERSON] здійснював його син [PERSON] (том 2 а.с.49). [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.10.2006 року, загальною площею 64,1 кв. м, на підставі розпорядження органу приватизації від 17.09.2006 року №82 (том 1 а.с.5-7). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.03.2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68 кв. м, на підставі свідоцтва про право власності САЕ № 318796 від 17.01.2012 року та на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,8 кв. м на підставі свідоцтва про право власності САЕ№ 318602 від 20.01.2012 року (том 1 а.с. 8, том 3 а.с.59). Згідно довідок Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації від 12 лютого 2021 року № № 97, 103, 102 інвентаризаційна вартість квартир складає: ?квартири [ADDRESS] -170284,00 грн.; ?квартири [ADDRESS] 835631,00 грн.; ?квартири [ADDRESS] 391574,00 грн. (том 1 а.с.9-10). Згідно матеріалів спадкової справи № 126/2021 [PERSON] та [PERSON] 26 лютого 2021 року звернулися до Самбірської державної нотаріальної контори с заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] надав нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON] на користь брата [PERSON] . Листом завідувача Самбірської державної нотаріальної контори, вих. № 879/02-14 від 18 травня 2021 року [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] через не надання спадкоємцем оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане майно, а також наявності спору щодо даного майна й запропоновано звернутися до суду за визнанням права власності на вищевказане майно. Листом завідувача Самбірської державної нотаріальної контори, вих. №878/02-14 від 18 травня 2021 року [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкодавцем [PERSON] за життя не було отримано свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] й запропоновано звернутися до суду за визнанням права власності на вищевказане майно (том 2 а.с. 147-157). Згідно договору купівлі-продажу 1/5 частини житлового будинку від 11 вересня 2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Мариняк Н.М., [PERSON] продала [PERSON] 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 14,74 кв. м; продаж вчинено за 18577,00 грн. (том 1 а.с. 223). Згідно договору купівлі - продажу квартири від 18 листопада 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Малою М.В., [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS] , продаж вчинено за 166650,00 грн.( том 1 а.с. 239-240). 17 лютого 2005 року [PERSON] уклала договір з ЖБК «Транспортник» № 17 про участь в будівництві житла, предметом якого було будівництво квартири [ADDRESS] загальною площею 70,7 кв. м., вартість квартири 1049919,00 грн. (том 1 а.с. 250). Умовами договору п. 4.1.2. передбачалася сплата 50% на протязі п`яти днів з моменту його підписання. [PERSON] надані копії меморіальних ордерів та квитанцій щодо оплати за зазначеним договором на протязі 2005 2006 років, разом з тим вони не містять посилання на зазначений договір та найменування їх отримувача (том 2 а.с.3-20). 05 грудня 2005 року [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] договір будівництва житла, предметом якого є будівництво квартири [ADDRESS] загальною площею 41,8 кв. м, загальна вартість житла 110770, 00 грн. Умовами Додатку № 2 до договору було передбачено перший внесок до 01.02.2007 року, другий до 01.12.2007 року, третій до 01.08.2008 року (том 1 а.с.242-247). На виконання умов зазначеного договору [PERSON] частинами вносилися грошові кошти, що підтверджується наданими квитанціями (том 1 а.с.23-24). 20 жовтня 2011 року рішенням Самбірської міської ради Львівської області за №524 оформлено право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (том 2 а.с.23) 15 листопада 2011 року рішенням Самбірської міської ради Львівської області за №720 оформлено право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (том 2 а.с.22). Право власності\~на зазначені\~квартири зареєстровані\~за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності САЕ№ 318796 від 17.01.2012 року та на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 20.01.2012 року (том 1 а.с.241, том 2 а.с.21). Згідно довідки\~про реєстрацію\~місця проживання\~особи,\~наданою Самбірською\~міською радою,\~ [PERSON] \~з 28\~травня 2019\~року зареєстрований\~за адресою:квартира [ADDRESS] (том 2 а.с.76). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію зміни імені [PERSON] 30.10.2014 року змінив прізвище на « [PERSON] » (том 2 а.с.101). Згідно відповіді\~з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру від\~17\~серпня 2023\~року [PERSON] \~зареєстрована за\~адресою:квартира [ADDRESS] (том 3 а.с.39). Згідно довідки КНП «Ценрт первинної медико-санітарної допомоги» від 17 жовтня 2022 року [PERSON] на протязі 10 років знаходилася на амбулаторному лікуванні з низкою хвороб (дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет, тощо) (том 2 а.с. 86). [PERSON] багато років страждав від ряду захворювань (ревматоїдний артрит, ішемічна хвороба серця, атеросклеротчий кардіосклероз, тощо), періодично перебував на лікуванні, в тому числі стаціонарному, що підтверджується копією документів мед експертної справи та медичною картою стаціонарного хворого (том 2 а.с. 121-144, 203-205). Згідно довідки Самбірської міжрайонної МСЕК № 328324 від 12.03.2020 року [PERSON] визнаний особою з інвалідністю І групи, який потребує постійного стороннього догляду (том 1 а.с.172). Згідно довідки ГУ ПФУ у Львівській області [PERSON] на протязі 2004-2020 років отримувала пенсію, розмір якої, зокрема, в 2005 році складав 352,16 грн., в 2006 році - 386,16 грн., в 2007 році - 477,60 грн., в 2009 році 673,94 грн., в 2020 році 2259,97 грн. (том 2 а.с.57-75). Згідно довідки ГУ ПФУ у Львівській області розмір пенсії [PERSON] на протязі 2009-2020 років складав від 2077,74 грн. до 8820,50 грн. (том 2 а.с.196-198). Статтею 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя (Постанова ВС від 14 липня 2021 року у справі № 200/7924/16-ц). Але законодавець також захищає право особистої приватної власності. Так, відповідно до частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2)\~майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але на\~підставі договору\~дарування або\~в порядку\~спадкування;\~3)\~майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але за\~кошти,\~які належали\~їй,\~йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. У Постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти таке майно є особистою приватною власністю. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.06.1993 року що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули право власності на наступне майно: ?[PERSON] на квартиру [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.10.2006 року, на підставі розпорядження органу приватизації від 17.09.2006 року №82 (том 1 а.с.5-7). ?[PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 17.01.2012 року та на квартиру [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 20.01.2012 року (том 1 а.с.8, 241, том 2 а.с.22, 23, том 3 а.с.59). За загальним правилом набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Згідно п. 4) ч. 1 ст. 57 СК України, оскільки [PERSON] квартира набута внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", вона є його особистою приватною власністю. Відповідачка [PERSON] посилалася на ті обставини, що квартира [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] майно, хоча й набуті нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто. Відповідно до положень ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Тягар доказування у цьому випадку покладено на відповідачку, оскільки вона заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 643/4160/16. На спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, відповідачкою суду надано: ?договір купівлі-продажу 1/5 частини житлового будинку від 11.09.2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Мариняк Н.М., [PERSON] продала [PERSON] 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 14,74 кв. м; продаж вчинено за 18577,00 грн. (том 1 а.с.223); ?договор купівлі - продажу квартири від 18 листопада 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Малою М.В., [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS] , продаж вчинено за 166650,00 грн.( том 1 а.с. 239-240); ?договір з ЖБК «Транспортник» № 17 від 17 лютого 2005 року,укладений [PERSON] , предметом якого було будівництво квартири [ADDRESS] загальною площею 70,7 кв. м., вартість квартири 1049919,00 грн. (том 1 а.с. 250) та копії меморіальних ордерів та квитанцій щодо оплати за зазначеним договором (том 2 а.с.3-20); ?договір [PERSON] з ФОП\~ [PERSON] від 05 грудня 2005 року предметом якого є будівництво квартири [ADDRESS] загальною площею 41,8 кв. м, загальна вартість житла 110770, 00 грн. (том 1 а.с.242-247) та квитанції щодо оплати за зазначеним договором (том 1 а.с.23-24); ?рішення Самбірської міської ради Львівської області від 20 жовтня 2011 року за №524, яким вирішено оформити право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (том 2 а.с.23); ?рішення Самбірської міської ради Львівської області від 15 листопада 2011 року за № 720, яким вирішено оформити право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (том 2 а.с.22). Доказів надання їй у позику [PERSON] грошових коштів у 2015 році в сумі 10000 доларів США, на які посилалася відповідачка суду не надано. Договір купівлі-продажу 1/5 частини житлового будинку від 11.09.2009 року суд вважає неналежним доказом у даній справі, оскільки він в порушення ч. 1 ст. 77 ЦПК України не містить інформації щодо предмета доказування, а саме, що грошові кошти, отримані [PERSON] в 2009 році були витрачені на оплату зазначених квартир в 2005-2008 роках. Крім того, як зазначав суд, надані [PERSON] копії меморіальних ордерів та квитанцій щодо оплати за договором № 17 від 17 лютого 2005 року на протязі 2005 2006 років не містять посилання на зазначений договір та найменування їх одержувача ЖБК «Транспортник». Також умовами договору (п. 4.1.2) передбачалася сплата 50% його вартості на протязі п`яти днів з моменту його підписання, втім, жодний з наданих відповідачкою платіжних документів не підтверджує виконання цього пункту договору. Доказів того, що сторонами погоджувалися інші умови оплати по ньому суду не надано. За таких умов, зазначені докази судом також визнаються як неналежні. Посилання відповідачки\~ [PERSON] ,\~що вказані\~квартири зареєстровані\~за нею\~на праві\~власності,\~суд до\~уваги не\~приймає,\~бо реєстрація\~права власності\~на нерухоме\~майно є\~лише офіційним\~визнанням права\~власності з\~боку держави.\~Сама державна\~реєстрація права\~власності за\~певною особою\~не є\~безспірним підтвердженням\~наявності в\~цієї особи\~права власності,\~але створює\~спростовувану презумпцію\~права власності\~такої особи\~(постанова\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 12\~березня 2019\~року у\~справі №\~911/3594/17). Разом з тим, суд вважає, що отримання [PERSON] за договором купівлі\~-\~продажу квартири\~від 18\~листопада 2006\~року грошових\~коштів у\~сумі 166650,00\~грн.\~та умови\~укладеного договору\~з ФОП\~ [PERSON] від 05 грудня 2005 року (загальна вартість житла - 110770, 00 грн., внесення першого внеску до 01.02.2007 року, другого - до 01.12.2007 року, третього до 01.08.2008 року (том 1 а.с. 247), фактична сплата саме [PERSON] грошових коштів за вказаним договором на протязі 2006-2008 років, доводить, що квартира [ADDRESS] згідно з п. 3) ч. 1 ст. 57 СК України набута [PERSON] хоча й за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто від продажу власної квартири. Щодо квартири [ADDRESS] , то оскільки відповідачкою не доведено, що вона в розумінні частини 1 статті 57 СК України є її особистою приватною власністю, вона набута у період шлюбу, отже належала дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини. Отже, той з подружжя, хто є живим, реалізуючи свої права як спадкоємець, має право подати заяву про прийняття спадщини (чи відмови у її прийнятті), а також заяву про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя. Як встановлено судом [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Як свідчить матеріали спадкової справи заповіт від його імені не посвідчувався. Спадкоємцями першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України є: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, враховуючи висновки суду щодо визначення спільного майна подружжя, на : ?квартиру [ADDRESS] ; ?на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи № 126/2021 [PERSON] та [PERSON] 26 лютого 2021 року звернулися до Самбірської державної нотаріальної контори с заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] надав нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON] на користь брата [PERSON] . Разом з тим, нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину враховуючи наявність спору щодо спадкового майна. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON] , останьому належить право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Враховуючи, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] увійшла до спадкової маси після смерті [PERSON] , а тому кожен із спадкоємців першої черги ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) успадкував би\~по 1/6 частки вказаної квартири. Знов таки, враховуючи відмову [PERSON] від спадщини на користь [PERSON] , останньому належить право власності на 1/3 зазначеної квартири. Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на: 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Щодо визнання права власності на: 1/3 частину квартири [ADDRESS] слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до вимог ч. 1, 2, 6 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13) ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». З відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 8172,00 грн. (1% від ціни позову 1397489 грн. 13974,89 грн., проте з урахуванням вимог щодо максимального розміру судового збору з фізичної особи та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму у 2021 році судовий збір при поданні позову повинен був становити - 11350,00 грн. Позовні вимоги задоволено частково, отже судовий збір стягується пропорційно: 1397489 грн. х 100% : 1005915 грн. = 72% 11350,00 грн. х 72% =8172 грн.)

Outcome: partial