Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить: стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 28 400 грн., за договором позики, укладеного 27 листопада\~2020\~року, у тому числі: проценти за користування позикою, визначені п.6 Договору позики, за період з 27 травня\~2021\~року по 29 січня\~2024\~року, у розмірі 2 285,04 грн.; суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення визначені п.6 Договору за період з 27 травня\~2021\~року по 29 січня\~2024\~року, у розмірі 10 761,70 грн., а також судовий сбір сплачений за подання даного позову у сумі\~1211\~грн. 20 коп. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 27 листопада\~2020\~року між ним та [PERSON] було укладено договір позики , відповідно до умов якого він передав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 28400 грн., які останній зобов"язався повернути до 27.05.2021. Разом з цим, відповідач взяті на себе зобоа"язання за договором не виконав, поизику не повернув. Вказує, що для врегулювання питання мирним шляхом і відповідно до умов договору позики, він намагався в телефонному режимі зв`язатися з відповідачем, але позитивних результатів це не дало. 28 грудня\~2023\~року засобами поштового зв`язку ним була направлена вимога відповідачу, однак відповіді він не отримав. Станом на 29 січня\~2024\~року надану позику відповідачем не повернуто. З огляду на зазначене та враховуючи умови договору, прохає суд стягнути з відповідача на його користь: позику у розмірі 28 400.00 грн; 3 (три) проценти річних за користування позикою, визначені п.6 Договору за період з 27 травня\~2021\~року по 29 січня\~2024\~року, у розмірі 2 285,04 грн.; суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення визначені п.6 Договору за період з 27 травня 2021 року по 29 січня 2024 року у розмірі 10 761,70 гривень. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2024 у справі визначеного головуючу суддю Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Поштовим шляхом до суду надійшла заява [PERSON] з проханням розгляд справи провести за його відсутністю, позовні вимоги задовольнити.В разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 листопада 2020 року між [PERSON] , як позикодавцем та [PERSON] , як позичальником, укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Безуглою С.О. ( далі - Договір позики). Відповідно до умов Договору позики позикодавець при укладенні цього договору передав у власність позичальникові строком до 27.05.2021, а позичальник прийняв від нього у власність строком до 27.05.2021, грошові кошти у розмірі 28 400,00 грн. Таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві 27.05.2021. Сторони за цим договором домовились про те, що договір позики є безпроцентним та остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізнше 27.05.2021. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю одержані у позику грошові кошти у порядку та умовах, передбачених цим договором. Виконання Позичальником свого зобов`язания за цим договором має бути здійснено в місті Харкові готівкою. Сторони домовилися, що позичальник може повертати позикодавцеві позичену ним суму частинами, а позикодавець зобов`язаний приймати від позичальника грошову суму частинами. Після виконання позичальником свого зобов`язання Позикодавець повинен передати йому примірник цього договору з відміткою про одержання грошей у повній сумі. Наявність у Позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору вважатиметься простроченням виконання позичальником свого зобов`язання. Наявність у позичальника примірника цього договору з відміткою про одержання позикодавцем грошей підтверджує виконання позичальником свого зобов`язання. У разі, якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позичальник стверджує, що не матиме заперечень проти зверненняпПозикодавця до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про безспірне стягнення заборгованості у разі невиконання ним, позичальником, свого зобов`язання за цим договором на умовах, що в ньому передбачені. Також Сторони домовилися, цю документом, який підтверджуватиме прострочення виконання позичальником, зобов`язання та безспірність заборгованості буде письмове нагадування (у вигляді заяви)позикодавця про суму заборгованості, яка підлягає поверненню, та строк платежу, передане зі зворотним повідомленням позичальникові у порядку, передбаченому статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 6 Договору позики сторони визначили, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми. Відповідно до п.12 Договору позики, цей договір вважається укладеним з моменту передачі позикодавцем грошей позичальникові. Суд зазначає, що відповідно до вимог п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1\~ст.14 ЦК України\~виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Стаття 626 ЦК України\~встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.\~638,\~639 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст.1046\~ЦК України за\~договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Аналізуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що договір позики сам по собі є підтвердженням передачі грошей та укладення договору позики. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Крім того, ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Позивачем, на підтвердження укладення з відповідачем договору позики та його умов, надано договір позики, укладеного між ним та відповідачем 27.11.2020, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Безуглою С.О., відповідно до умов якого позикодавець при укладенні цього договору передав у власність позичальникові строком до 27.05.2021, а позичальник прийняв від нього у власність строком до 27.05.2021\~ грошові кошти у розмірі 28 400,00 грн (двадцять вісім тисяч. четириста гривень, 00 копійок). Таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві 27.05.2021. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зміна або розірвання договору відповідно до\~ст. 651 ЦК України\~допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання у відповідності до\~ст.599 ЦК України\~припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч.4\~ст.631 ЦК України\~закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як встановлено судом, оскільки не спростовано відповідачем, в установлений договором строк борг не повернув. Отже, матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики від 27.11.2020. За таких обставин, з огляду на те, що відповідач належним чином не виконав зобов`язань за договором позики від 27.11.2020, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу згідно якого, суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за договором позики у розмірі 28400 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 10761,70 грн. та 3 % річних у розмірі 2285,04 грн., нараховані за період з 27.05.2021 по 29.01.2024, суд зазначає наступне. Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору, пунктом 6 Договору сторони визначили, що у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~у конструкції\~ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою є цивільно-правовими. Таким чином, у\~ст.625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Згідно із\~ст. 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Частина 2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за порушення грошового зобов`язання з повернення боргу в сумі 28400 гривень за період з 27.05.2021 по 29.01.2024, що становлять 10 761,70 гривень (28400 x 137,893 - 28400). Розрахунок інфляційний втрат здійснювався судом за формулою: ІІС = ( ІІ1:100 )x( ІІ2:100)x(ІІ3:100 )x (ІІZ:100 ), з яких, ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період: IIc\~100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% x 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,80% ? 100,70% ? 101,50% ? 100,20% ? 100,50% ? 100,80% ? 99,40% ? 98,60% ? 100,50% ? 100,80% ? 100,50% ? 100,70% = 137,893%\~= 137,893. Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Отже, 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій\~ст.625 ЦК України\~прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Отже, з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором позики від 27.11.2020, позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних. Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем на суму боргу за договором позики від 27.11.2020 за період з 27.05.2021 по 29.01.2024, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 2285,04 гривень. Відповідно до\~ ст.12\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч.2 ст.77 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення відповідача на користь позивача: заборгованість за договором позики в розмірі 28400 грн.; 3% річних у розмірі 2285,04 грн.; інфляційні втрати у розмірі 10761,70 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (100%)- 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved