Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 06.03.2024 в порядку ст.56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» керівник Тернопільської окружної прокуратури звернувся до Зборівського районного суду Тернопільської області в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів: Комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" до [PERSON] про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Підставою позову є те, що 22.11.2021 [PERSON] вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , спричинивши їй тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. За вказаним фактом 22.11.2021 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021211040001649. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.01.2023 у справі №607/17378/22 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою, кримінальне провадження щодо нього закрито. В зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, згідно з довідки-розрахунку Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" від 24.01.2024\~№ 145,\~потерпіла у\~вказаному кримінальному\~провадженні [PERSON] ,\~перебувала на стаціонарному лікуванні вказаного медичного закладу. Вартість затрат на її лікування та перебування становить 27450,79 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 25850,79 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 1600 грн. Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження відповідачем добровільно не відшкодовано витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. У зв`язку з цим прокурор звернуся до суду в інтересах Національної служби здоров`я України та Тернопільської міської ради, з метою їх захисту, враховуючи наявність порушень економічних інтересів держави внаслідок витрачання закладом охорони здоров`я, який фінансується з місцевого бюджету, коштів на лікування потерпілої, та просить стягнути 27450,79 грн з відповідача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 06.03.2024 справу прийнято до провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 09.45 год 20 березня 2024 року, яке в зв`язку з неявкою представника позивача Тернопільської міської\~ради Тернопільської області відкладено на 09.30 год 04.04.2024. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити за обставин викладених у позовній заяві. Представники позивачів Національної служби\~здоров`я\~України та Тернопільської міської ради подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав та звернувся із клопотанням про розстрочення суми шкоди, так як має скрутне матеріальне становище, утримає дружину особу з інвалідністю. Встановлені судом обставини. [PERSON] приблизно 19 год 00 хв 22.11.2021 керував технічно-справним автомобілем Volkswagen Passat р.н. [NUMBER] та рухався по дорозі лівою смугою руху вулиця Л. Українки м. Тернопіль, в напрямку вулиці Протасевича м. Тернопіль із швидкістю 40 км/год. Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений неподалік будинку №39 по вулиці Л. Українки, водій [PERSON] не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР України), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Так, в цей час на вищевказаний пішохідний перехід, у темпі спокійного кроку, вийшла та переходила проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля Volkswagen Passat р.н. [NUMBER] пішохід [PERSON] . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.838.1 і 5.838.2 ПДР України, а також горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України та пішохода [PERSON] , яка рухалась по ньому, водій [PERSON] , в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою лівою частиною транспортного засобу. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно - мозкову травму у виді сукупності наступних травматичних змін механічного пошкодження м`яких тканин голови та структур головного мозку, зокрема: «Забій головного мозку легкого ступеня важкості, гострі субарахноїдальні крововиливи лобних, тім`яних, скроневих часток обох півкуль мозку та потиличної частки правої півкулі мозку, гостра внутрішньо мозкова гематома мозолистого тіла», «забійно - рвана рана м`яких тканин лівої надбрівної ділянки, розміром до 2 см.», «двобічні параорбітальні гематоми м`яких тканин» та «садно шкіри носа та тім`яної ділянки», забій м`яких тканин вище клубової кістки справа, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п.п. 2.2, 2.2.1./а, 2.2.1./б та 2.2.1./в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Порушення водієм [PERSON] вимог п.18.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 10.01.2023 у справі №607/17378/22 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою, кримінальне провадження щодо нього закрито. В зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, згідно з довідки-розрахунку\~КНГІ «Тернопільська\~міська комунальна\~лікарня швидкої\~допомоги» від\~24.01.2024\~№ 145,\~потерпіла у\~вказаному кримінальному\~провадженні [PERSON] ,\~перебувала на стаціонарному лікуванні вказаного медичного закладу. Вартість затрат на її лікування та перебування становить 27450,79 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 25850,79 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 1600 грн. Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження відповідачем добровільно не відшкодовано витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. У зв`язку з цим прокурор звернуся до суду в інтересах Національної служби здоров`я України та Тернопільської міської ради, з метою їх захисту, враховуючи наявність порушень економічних інтересів держави внаслідок витрачання закладом охорони здоров`я, який фінансується з місцевого бюджету, коштів на лікування потерпілої, та просить стягнути 27450,79 грн з відповідача. Відповідно до ч. З ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Фінансування Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" у 2021 році здійснювалося Національною службою здоров`я України (далі - НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між Комунальним некомерційним\~підприємством "Тернопільська\~міська комунальна\~лікарня швидкої\~допомоги"\~ та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Частина коштів, зокрема на фінансування комунальних послуг лікарні, виділялася з міського бюджету. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою - комунальним підприємством, що надає медичні послуги населенню міста Тернополя. Статутом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради від 28.07.2017 №7/16/20 (надалі за текстом - Статут) визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління Підприємством виступає Тернопільська міська рада. Отже, Комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" відноситься до юридичних осіб комунальної власності, кошти, які виділяються на лікування хворих, частково надходять із місцевого бюджету. Враховуючи наведене, кошти в сумі 1600,00 грн підлягають зарахуванню до місцевого бюджету Тернопільської міської ради. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Між сторонами виник спір щодо стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення. Статтею 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У відповідності до ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України (ЦК України) особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно з п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно з п. 3 Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст.ст.12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку, що прокурором доведено належними та допустимими доказами факт витрат, понесених медичним закладом на стаціонарне лікування у Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] , відтак є причинний зв`язок між діями винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні, а тому понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілого підлягають стягненню із відповідача. Розмір витрат на стаціонарне лікування [PERSON] \~становить 27450,79 грн. Відповідач позовні\~вимоги визнав, погоджується добровільно виконати рішення суду, але його матеріальний стан не дозволяє сплатити всю суму відразу, виконання судового рішення поставить його в дуже складне матеріальне становище, оскільки він має низький дохід та на утриманні дружину особу з інвалідністю. Тому, враховуючи його матеріальний та надзвичайний стан, те що 24.02.2022 року почалася війна, що вплинуло на його заробіток, просить розстрочити виконання рішення суду на рік із щомісячним погашенням боргу. Статтею 435 ЦПК України, передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Згідно ч.4, ч.5 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує, зокрема, матеріальний стан фізичної особи, наявність надзвичайних подій. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Таким чином,\~враховуючи матеріальний\~стан боржника\~та наявність\~надзвичайних подій,\~а саме,\~що його\~дохід за\~рік становить\~112806\~грн та\~на його\~утриманні є\~дружина [PERSON] \~ особа\~з інвалідністю,\~та те,\~що прокурор\~не заперечує\~щодо розстрочки\~виконання рішення, тому клопотання слід задовольнити, рішення суду розстрочити на один рік. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved