Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

15.03.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 22.03.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області України, [PERSON] , є її батьком. Згідно судового наказу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.11.2022 року відповідач до досягнення нею повноліття регулярно сплачував її матері [PERSON] аліменти на її утримання. Заборгованість по виплатах відсутня. 13.03.2024 року позивачу виповнилося 18 років та стягнення аліментів на її утримання припинено. Влітку 2023 року позивач вступила до Навчально-наукового інституту Енергетики Національного університету «Одеська політехніка», вона є студенткою 1-го курсу денної форми навчання, закінчення навчання планується 30.06.2027 року. З урахуванням викладеного, вона не має змоги утримувати себе самостійно та працювати, оскільки навчається на денній формі, тому потребує матеріальної допомоги. Оскільки, несе витрати на проїзд, харчування, придбання одягу, канцелярських товарів, посібників та книжок, необхідних для навчання та інші витрати. Відповідач працює черговим електромонтером в «Каскад ГЕС-ГАЕС» філії ВП «Південноукраїнська АЕС» та отримує стабільну заробітну плату. Аліменти на її утримання до 18 років сплачував відповідач регулярно та безперебійно, що підтверджує його платоспроможність. У зв`язку з тим, що вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач офіційно працює та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, вважає, що [PERSON] може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Отже, батько в добровільному порядку ніякої допомоги не надає, на утриманні відповідач непрацездатних осіб не має, сплачує аліменти на її малолітнього брата [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати з моменту подання позову до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та зазначила,\~що підтримує\~позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши правові позиції сторін та дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.03.2006 року (а.с. 8). Відповідно до судового наказу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.11.2022 року по справі №486/1294/22 з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду з 04.11.2022 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10). Згідно довідки №100 від 07.02.2024 року, виданої Національним університетом «Одеська політехніка», [PERSON] , є студенткою 1-го курсу першого рівня вищої освіти денної форми здобуття вищої освіти у Навчально-науковому інституті Енергетики Національного університету «Одеська політехніка», в якій також зазначено термін закінчення навчання 30.06.2027 року (а.с. 11). Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Позивач скористався своїм правом звернувшись до суду з відповідним позовом. Згідно з вимогами ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку про те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно роз`яснень наданих в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у Навчально-науковому інституті Енергетики Національного університету «Одеська політехніка», за денною формою навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати, а тому потребує допомоги від свого батька [PERSON] . Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання, суд виходить з того, що він визнав позов у повному обсязі, є дієздатною особою, працездатним, як за віком, так і за станом здоров`я, а тому, в змозі утримувати дитину, яка продовжує навчання, сплачуючи аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів). На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини, яка продовжує навчання, так як відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Оскільки право на утримання повнолітньої дитини невід`ємно пов`язане із її навчанням, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на її утримання до закінчення нею навчання. Згідно довідки навчального закладу, термін навчання встановлено до 30.06.2027 року (а.с. 11). Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким є 15.03.2024 року (а.с. 1). Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню. Згідно п.1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд роз`яснює, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд зазначає, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов`язком батьків (стаття 150 частина 3 СК України), в той час як забезпечення отримання дитиною вищої освіти є правом батьків, реалізація якого пов`язана, в тому числі, із можливістю батьків надавати відповідну матеріальну допомогу (зокрема, стаття 198 СК України та стаття 199 СК України). Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Частиною 2 ст.133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, оскільки звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 гривень, тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала б до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 605,60 гривень - віднести за рахунок держави.

Outcome: approved