Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Заявник звернулась до суду і просить видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , проживаючому по [ADDRESS] на строк шість місяців, заборонивши останньому перебувати у місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , вести листування, телефонні переговори та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто й через третіх осіб, а також, наближатись за 100 метрів до зазначеного вище місця її проживання, роботи та інших місць відвідування, мотивуючи тим, що постраждала від домашнього насильства, вчиненого [PERSON] . Учасники про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, заявник просить справу розглядати без її участі, заінтересована особа про причину неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Законом). Пунктом 5 частини 2 статті 3 Закону передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема і обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За правилами частини 3 статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При цьому оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону). Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 202/1380/20 зазначив, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Судом було встановлено, що постановою Народицького районного суду Житомирської області від 18 березня 2024 року у справі №284/148/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Зі змісту постанови вбачається, що 14 лютого 2024 року близько 20 години 30 хвилин [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння в будинку по [ADDRESS] , вчинив сварку зі співмешканкою [PERSON] , в ході якої виражався в її бік образливими словами, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру. Крім того, 18 лютого 2024 року близько 18 години 23 хвилин [PERSON] в будинку по [ADDRESS] вчинив сварку зі співмешканкою [PERSON] , в ході якої виражався в її бік образливими словами, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру. 18 березня 2024 року постановою Народицького районного суду Житомирської області у справі №284/146/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Систематичні звернення заявника до поліції про вчинення [PERSON] щодо неї домашнього насильства та винесення поліцейським щодо останнього термінових заборонних приписів підтверджуються електронними рапортами Відділу поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Житомирській області від 13 жовтня 2014 року, 18 червня 2021 року, 14 та 18 лютого 2024 року, 28 березня 2024 року. На підставі зазначеного вище й враховуючи те, що заінтересованою особою систематично вчиняється домашнє насильство щодо заявника, не зважаючи на неодноразове притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та складання термінових заборонних приписів, суд приходить до висновку, що ризики продовження [PERSON] у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві щодо заявника\~ є високими, а тому вимоги заяви слід задовольнити. Частиною 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved