Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позиція сторін у справі У жовтні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач, як онука померлої бабусі, набула за правом представлення прав спадкоємця тієї частини спадщини, яка б належала за законом її батьку. Оскільки позивач проживала окремо від спадкодавця, а про смерть останньої дізналась під час розгляду справи Канівським міськрайонним судом Черкаської області, то вона не змогла звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Відповідач подала відзив на позов, в якому зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом, який є чинним та не визнавався судом недійсним, прийняла спадщину, а спадкоємці за законом отримують право на спадкування лише за відсутності спадкоємців за заповітом, або у випадку відмови останніх від спадщини. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Постановою приватного нотаріуса КМНО Чернявської Н. Ю. від 03 березня 2021 року вих. № 14/02-31 розглянуто заяву від 03 березня 2021 року [PERSON] про прийняття нею спадщини та видачу на її ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її бабусі - [PERSON] , 1928 року народження, яка померла [INFO] , встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає законних підстав, оскільки померла [PERSON] залишила заповіт на іншу особу. При цьому нотаріус зауважила, що право на обов`язкову частку у спадщині має виключно особистий характер та не розповсюджується на спадкову трансмісію та спадкування за правом представлення. Позиція суду та оцінка аргументів сторін За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). За приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані за наявності сукупності обставин коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Під час розгляду справи судом не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, як спадкоємицею за законом за правом представлення. При цьому, судом встановлено, що 15 жовтня 1996 року [PERSON] склала заповіт, серія ААА № 872301, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Пашковець О. В., за яким все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт є чинним та не визнавався судом не дійсним. Враховуючи викладене, а також з огляду на приписи статті 1223 ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову.

Outcome: approved