Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2014 року йому визначено розмір сплати аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Із самого початку позивач стабільно сплачував аліменти, однак на даний час у нього змінився стан, а саме позивач втратив основний заробіт, не може знайти роботу, є безробітним, а тому він просить суд зменшити розмір аліментів з частки на 1/8 частку. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2014 року у справі №303/4436/14-ц, 2/303/2457/14 було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11, 12). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.12.2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с. 13). Із Наказу №204 виданого ПрАТ «Мукачівський завод «ТОЧПРИЛАД» вбачається, що 16.08.2023 року звільнено [PERSON] на підставі ст.38 КЗпП України (а.с. 14-20). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.09.2013 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 21). Дані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи позивача [PERSON] в частині зменшення розміру аліментів, оскільки ним не було надано суду належних та достатніх доказів скрутного матеріального становища. Той факт, що він на даний момент не працює не може бути достатньою та єдиною підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати свою дитину батьком якої він є. Крім цього, позивач заявив вимогу про зміну розміру аліментів, натомість ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів може бути або зменшений, або збільшений, що у свою чергу свідчить про неналежно заявлені позовні вимоги позивачем. До аналогічного висновку дійшов і Верховний суд у своїй Постанові під час розгляду справи №234/6207/17, провадження №61-7802св18 від 15.05.2018 року. Таким чином, беручи до уваги вищезазначене суд приходить до висновку, що позов є необґрунтований, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed