Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, де зазначає, що його мати,\~ [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю II групи. Згідно з\~ висновком лікарської комісії ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Чернівецької обласної ради від 05.01.2024 за №33 [PERSON] потребує постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу. Зазначає, що він вже тривалий час здійснює догляд за матір`ю та фактично проживає разом із нею. Разом із тим, у нього є рідна сестра, яка також може здійснювати догляд за матірю. Однак остання, будучи родичем першого рівня спорідненості, не бере участь у догляді за матірю, не проживає разом із нею. В даний час, заявник має намір реалізувати свої права, які виникли у нього у зв`язку із здійсненням постійного догляду, однак не може цього зробити, оскільки неможливим є довести, у іншому порядку, що саме він, а не його сестра здійснює такий догляд. Враховуючи таку ситуацію, уповноважені органи в усному порядку відмовляють йому у оформленні відповідних документів, пов`язаних із здійсненням постійного догляду за матрію. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт здійснення ним постійного догляду\~ за матірю. В судове засідання заявник не зявився, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, заяву задовольнити. [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] та донькою [PERSON] , надіслала до суду письмову заяву у якій зазначає, що її брат [PERSON] , постійно здійснює догляд за матірю, яка є інвалідом 2 групи, забезпечує її всім необхідним. Натомість [PERSON] не має ані матеріальної ані фізичної спроможності здійснювати такий догляд, проживає окремо. Суд, вивчивши заяву, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 319 ЦПК у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлено, що метою встановлення факту здійснення постійного догляду необхідне заявнику, для можливості офіційного підтвердження такого догляду у державних органах для забезпечення прав та інтересів матері та можливості реалізації свої прав, як особи, яка здійснює постійний догляд. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] ,, [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.1970 року. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААГ за №062185 від 11.05.2022, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю II групи безтерміново. Із висновку лікарської комісії\~ ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Чернівецької обласної ради від 05.01.2024 за №33, [PERSON] за рівнем життєдіяльності є обмеженою у самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу. Як встановлено із акту №02 від 03.01.2024, затвердженим директором «Чернівцікомунбуд», [PERSON] постійно проживає із своєю матірю [PERSON] по [ADDRESS] та здійснює догляд за нею. Оцінюючи посилання заявника, суд вважає за необхідне вказати, що суб`єктами звернення до суду із заявами про встановлення факту перебування особи на утриманні можуть бути фізичні особи, в яких на підставі чинного законодавства у разі встановлення факту виникає відповідне право. Від встановлення факту здійснення заявником постійного стороннього догляду за особою, яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених законами України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про соціальні послуги». Крім того, встановлення даного факту має юридичне значення для особи похилого віку, яка потребує стороннього догляду. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числі членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися. Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках). Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Наказом Міністерства соціальної політики України №429 від 23.06.2020 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2020 року за №643/34926, затверджено класифікатор соціальних послуг, у відповідності до якого постійний догляд вдома за місцем проживання отримувача соціальної послуги надається особам похилого віку з тяжкими формами захворювання шляхом допомоги в самообслуговуванні (дотримання особистої гігієни, рухового режиму, годування), пересуванні в побутових умовах, веденні домашнього господарства (закупівля і доставка продуктів харчування, ліків та інших товарів, приготування їжі, косметичне прибирання житла, оплата комунальних платежів, прання білизни, дрібний ремонт одягу), в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами (виклик лікаря, працівників комунальних служб, транспортних служб тощо). Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає впорядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи викладене, суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб, та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався заявник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, та те, що встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за хворою, залежить виникнення у заявника прав та обов`язків, визначених Законом України "Про соціальні послуги", суд доходить висновку, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved