Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить витребувати з незаконного володіння відповідача транспортний засіб марки Peugeot\~Partner,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~2009\~року випуску,\~об`єм двигуна\~1560,\~тип \~легковий пасажирський,\~колір білий,\~шасі (рама,\~кузов)\~VIN:\~ [NUMBER] ,\~державні номерні\~знаки та\~ключі до\~замка запалення\~даного автомобіля\~на користь\~позивача шляхом\~їх вилучення\~від відповідача\~та передачі\~позивачу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2005 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із братом відповідача [PERSON] .. За час шлюбу подружжя набуло у власність спірний транспортний засіб. 27.02.20219 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. 30.07.2019 року між комісіонером ПП «Букавтохід» та комітентом [PERSON] , в особі представника [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 16.04.2018 року, укладено договір комісії №000289 щодо продажу транспортного засобу марки Peugeot Partner, номерний знак [NUMBER] , 2009 року випуску, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: [NUMBER] . 04.05.2020 року на підставі заяви [PERSON] до Єдиного реєстру довіреностей внесено запис про припинення дії довіреності від 16.04.2018 р. Постановою Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 року визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Peugeot Partner 2009 року випуску, укладений 30 липня 2019 року між ПП «Букавтохіт» в особі директора [PERSON] та [PERSON] 09.06.2021 року за [PERSON] повторно зареєстровано право власності на спірний транспортний засіб. [PERSON] \~є власником\~транспортного засобу\~PEUGEOT\~PARTNER\~2009\~року випуску,\~що підтверджується\~копією Свідоцтва\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~серія [NUMBER] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.03.2022 року у справі №462/6968/22 усунено [PERSON] перешкоди у користуванні спірним автомобілем та встановлено порядок користування вказаним транспортним засобом. Проте, на даний час, спірний транспортний засіб знаходиться у користуванні відповідача та повертати такий [PERSON] наміру немає, що порушує права позивача як власника. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.02.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2024 року у порядку забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо відчуження, знищення, приховування, пошкодження, розукомплектування, здійснення демонтажу чи заміни усіх наявних технічних і допоміжних приладів, вузлів та агрегатів, а також зменшення вартості транспортного засобу Peugeot Partner, номерний знак [NUMBER] , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1560, тип легковий пасажирський, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: [NUMBER] . 22.02.2024 року відповідач [PERSON] подав суду відзив на позов у порядку ст. 178 ЦПК України, у якому заперечив позовні вимоги повністю та вказав, що спірний транспортний засіб він придбав у [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від [PERSON] , оплатив вартість транспортного засобу у розмірі 4700 доларів США, на підставі чого було оформлено договір купівлі-продажу. Такий договір судом визнано недійсним, а тому [PERSON] та [PERSON] мають повернути [PERSON] сплачені ним кошти, які вони відмовляються повернути добровільно. 27.02.2024 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив у порядку ст. 179 ЦПК України, відповідно до якої сторона позивача наполягає на позовних вимогах. Також, представник позивача вказав, що твердження відповідача про оплату коштів за придбання спірного транспортного засобу у розмірі 4700 доларів США не заслуговують на увагу, оскільки ціна транспортного засобу, зазначена у договорі купівлі-продажу від 30.07.2019 року складає 15000 грн., а тому наявні розбіжності у вартості транспортного засобу. Крім цього, вказав, що судами встановлені обставини щодо укладення даного договору купівлі-продажу, такий визнаний недійсним, а тому і долучена відповідачем копія розписки від 30.07.2024 року не є підтвердженням отримання [PERSON] коштів від [PERSON] . Просив позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.03.2024 року у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі №462/648/24 відмовлено. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 1 Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41\~Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321\~ЦК України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та\~законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено,\~що 30.07.2019\~року між\~ПП «БУКАВТОХІД»\~в особі\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу PEUGEOT PARTNER, рік випуску 2009, тип ТЗ загальний легковий пасажирський В, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] /а.с.7/. Згідно долучених до матеріалів справи документів, 16.04.2018 року [PERSON] надала [PERSON] довіреність на право бути її представником з питань продажу, страхування, передачі в оренду, позичку за цінами та на умовах на розсуд представника, належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу PEUGEOT PARTNER, рік випуску 2009, тип ТЗ загальний легковий пасажирський В, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.6/. Рішенням суду від 17.02.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.8/. Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 04.05.2020 року дія довіреності від 16.04.2018 року припинена /а.с.9/. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 року, що залишена без змін постановою Верховного Суду від 29.06.2022 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу PEUGEOT PARTNER 2009 року випуску, укладений 30 липня 2019 року між ПП «Букавтохіт» в особі директора [PERSON] та [PERSON] /а.с.10-12, 17-24/. Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС №4641 Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області (філія ГСЦ МВС) від 09.06.2021 року вбачається, що на виконання рішення Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 року у справі №462/1712/20, 09.06.2021 року скасовано перереєстрацію транспортного засобу PEUGEOT\~PARTNER з номерним знаком [NUMBER] , власником якого був [PERSON] . На підставі зазначеного, власником транспортного засобу PEUGEOT PARTNER №VF37C9HXC68508771 є [PERSON] /а.с.14/. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником PEUGEOT PARTNER, рік випуску 2009, тип легковий пасажирський, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] , дата реєстрації 09.06.2021 року /п.с.13/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.03.2022 року у справі №462/6968/21, яке постановою Львівського апеляційного суду від 08.11.2022 року залишено без змін, усунуто [PERSON] перешкоди у користуванні транспортним засобом - автомобілем марки Peugeot Partner, д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: [NUMBER] . Зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] дублікати ключів до автомобіля марки Peugeot Partner, д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: [NUMBER] . Встановлено порядок користування автомобілем /а.с.15-16/. 10.04.2023 року старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито ВП №71457152 на виконання виконавчого листа №462/6968/21 виданого Залізничним районним судом м. Львова /а.с.25, 26/. У ході проведення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні [PERSON] подав начальнику Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву від 08.05.2023 року, із змісту якої вбачається, що спірний автомобіль перебуває у користуванні [PERSON] /а.с.27/. Згідно заяви [PERSON] начальнику Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.05.2023 року, спірний автомобіль знаходиться у користуванні [PERSON] та останній не повертає автомобіль, оскільки йому не повернуто кошти, які він сплатив за даний автомобіль /а.с.28/. Таким чином, судом встановлено, що спірний транспортний засіб вибув з володіння [PERSON] без її згоди, тобто поза волею власника майна, договір купівлі - продажу спірного транспортного засобу від 30.07.2019 року визнано недійсним, на даний час власником даного транспортного засобу є [PERSON] , однак такий знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , що сторонами не оспорюється. Згідно ч.\~1,\~3\~ст.\~1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте згодом,\~відпала.\~Положення цієї\~глави застосовуються\~також до\~вимог про повернення\~виконаного за\~недійсним правочином; витребування\~майна власником\~із чужого\~незаконного володіння; повернення\~виконаного однією\~із сторін\~у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. ЦК України передбачено серед способів захисту порушених прав віндикацію та реституцію. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388\~ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388\~ЦК України витребування майна власником від добросовісного набувача можливе за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Положення статті 388\~ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216\~ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке надалі було відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Відповідно до положень частини першої статті 388\~ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їх волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Згідно зі ст.\~387\~ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому, стаття 400\~ЦК України вказує на обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно)(див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21). Як встановлено постановою Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 року, що залишена без змін постановою Верховного Суду від 29.06.2022 року, [PERSON] у судовому засіданні 05.10.2020 року визнав, що йому стало відомо від рідного брата [PERSON] про продаж автомобіля Пежо Партнер, 2009 року випуску на нього, однак зазначений транспортний засіб знаходиться у користуванні відповідача [PERSON] , чого останній не заперечив. Відповідно до ст.\~234\~ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Встановлені судом обставини щодо відчуження транспортного засобу [PERSON] , 2009 року випуску, суд вважає як такі, що направлені не для мети правових наслідків виникнення, зміни, припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, суд приходить до переконання про наявність правових підстав, передбачених статтею 387 ЦК України, для витребування спірного майна із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] . Крім цього, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що його право у разі задоволення даного позову буде порушено, оскільки йому не повернуто сплачені ним кошти за купівлю спірного транспортного засобу, виходячи з того, що такі доводи не спростовують підставність позовних вимог [PERSON] , а також захист такого права, у разі його порушення, може бути предметом судового розгляду, шляхом пред`явлення [PERSON] відповідних позову. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про підставність позову, а тому такий підлягає до задоволення. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем сплачено 26.01.2024р. судовий збір у розмірі 1211,20 грн. згідно квитанції до платіжної інструкції /а.с.5/ та на підставі квитанції до платіжної інструкції позивачем здійснено 31.01.2024 р. доплату судового збору в сумі 108,80 грн. /а.с.44/, а також сплачено 26.01.2024р. судовий збір в сумі 908,40 грн. на підставі квитанції до платіжної інструкції за заяву про забезпечення позову /а.с.57/. Статтею 141 ЦПК України визначено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved