Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

07 вересня 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Бойко Б.Б. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: - визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] ; - припинити з 01.09.2023 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2014 року; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 5000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину. В обґрунтування позову посилається на те, 15 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради за актовим записом № 09. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від та серії [NUMBER] відповідно. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а дітей неповнолітніх дітей залишено при матері [PERSON] .. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2014 (справа № 308/8146/14-ц) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 643 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25 червня 2014 року і до досягнення ними повноліття. 11.06.2016 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Тривалий час діти сторін - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживаю разом з позивачем та перебувають на утриманні позивача. Окрім спільних з відповідачем дітей, разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , проживають його теперішня дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , а також мати і батько позивача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Оноківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 25.08.2023 № 89/01-110 (загалом троє). На даний час відповідач виїхала за межі України, де проживає, та фактично самоусунулася від будь-якої участі у житті спільних позивачем дітей, не цікавиться вихованням дітей, їх станом здоров`я, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, свідомо нехтує своїми обов`язками. Позивач зазначає, що він забезпечений житлом, працює, має стабільний дохід, яким може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистостей в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Незважаючи на те, що на час розгляду справи спільним дітям сторін вже виповнилося 14 років і вони мають право самостійно вирішувати питання щодо місця свого проживання, проте враховуючи стосунки між батьками неповнолітніх, беручи до уваги, що відповідач проживає за кордоном, з метою забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітніх дітей, вважаємо за необхідне вирішити вказаний спір у судовому порядку та визначити місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Враховуючи наведені обставини, а саме те, що беззаперечно з часу звернення до суду з цим позовом у вересні 2023 року неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з батьком [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, вважаємо за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів з вересня 2023 року, оскільки сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а діти стали мешкати з батьком. Відзив на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не подав. Процесуальні дії по справі та позиція сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2023 року було відкладено судове засідання та постановлено виклик відповідача здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засідання 10 квітня 2024 року: - позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, адвокат через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Також адвокат додав переклад заяви про відмову від отримання аліментів Яночко Натілії від 26 березня 2024 року. - відповідач, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив у встановлений судом строк, не подала. - представник третьої особи не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та надав висновок Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 02 жовтня 2023 року. На підставі ст.211 ЦПК України, враховуючи, що сторона позивача скористались своїм правом та подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, суд здійснює розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового засідання. Фактичні обставини, встановлені судом: 15 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради за актовим записом № 09. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від та серії [NUMBER] відповідно. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а дітей неповнолітніх дітей залишено при матері [PERSON] .. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2014 (справа № 308/8146/14-ц) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 643 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25 червня 2014 року і до досягнення ними повноліття. 11.06.2016 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вже тривалий час діти сторін - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживаю разом з позивачем та перебувають на утриманні позивача. Окрім спільних з відповідачем дітей, разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , проживають його теперішня дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , а також мати і батько позивача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Оноківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 25.08.2023 № 89/01-110. Позивач зазначає, що на даний час відповідач виїхала за межі України, де проживає, та фактично самоусунулася від будь-якої участі у житті спільних позивачем дітей, не цікавиться вихованням дітей, їх станом здоров`я, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, свідомо нехтує своїми обов`язками. Згідно висновку служби у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району від 02 жовтня 2023 року №2553/03-38 встановлено доцільним змінити місце проживання неповнолітніх дітей з батьком [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . Між сторонами на день подання позову, не було досягнуто згоди щодо та визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків. Згідно з частинами четвертою-шостою статті 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з частиною 3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Позивач у позовній заяві просить визначити місце проживання дітей з батьком Згідно з висновком служби у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району від 02 жовтня 2023 року №2553/03-38 встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання дітей з батьком [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . З вищевказаного висновку також випливає, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] виявили бажання проживати з батьком. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька у пункті 1 ст.9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню. Поданими суду доказами підтверджуються доводи позовної заяви про те, що позивач, його донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають разом в будинку за адресою [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання дітей, позивачем належно виконуються обов`язки щодо їх утримання та виховання. Відповідач свої заперечення щодо проживання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] разом з батьком не подала. На переконання суду, проживання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з їх батьком, [PERSON] , відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Щодо вимоги про припинення стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2014 (справа № 308/8146/14-ц) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 643 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25 червня 2014 року і до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері чи батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Процесуальними нормами ч.4 ст.273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до статті 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав та наявність заяви відповідача про відмову від отримання аліментів, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , присуджені на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2014 (справа № 308/8146/14-ц). В матеріала матеріалах справи наявна заява [PERSON] , яка засвідчена індивудуальним адвокатом Корпонаї Іштван у м. Кішварда Угорщина 26.03.2024 , переклад вказаної заяви засвідчений 10.04.2024 начальником відділу Закарпатської торгово-промислової палати. З вказаної заяви вбачється, що [PERSON] відмовляється від отримання втсановленого судом розміру аліментів та виплати всіх боргів. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей то суд зазначає наступне. Як випливає з позовної заяви, між сторонами на день подання позову, не було досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які будуть сплачуватися на утримання спільних дітей, способу їх сплати. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки на теперішній час діти постійно проживають разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від матері дітей, яка повинна виконувати свій обов`язок щодо їх утримання належним чином. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я відповідача, яка є здоровою, молодою, працездатною жінкою (протилежного не доведено), має освіту, можливість заробляти своєю працею на утримання дітей. Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи. На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, розмір аліментів в розмірі 5000 грн. 00 коп. на кожну дитину, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісяця буде узгоджуватися з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини. Необхідно також враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дітей відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., який підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 07 вересня 2023 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: approved