Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Суть позовних вимог. У серпні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Панчишина Андрія Вікторовича, звернулась до суду з позовом до російської федерації про стягнення завданих збитків, які спричинені внаслідок військової агресії військових російської федерації в розмірі 1 100 751, 92 грн. Позовні вимоги. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що вона є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.05.2017 року, індексний номер 86781795. 24.02.2022 розпочалося широкомасштабне вторгнення військ російської федерації на територію України, цього ж дня Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 21О2-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб (дію воєнного стану продовжено до 19.02.2023 Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ). У період з 25.02.2022 по 28.03.2022 (невстановлений день) військовослужбовці збройних сил та інших військових формувань РФ, під час застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, іншого порушення законів та звичаїв війни, було знищено будинок Клієнтки та її квартиру [ADDRESS] . Внаслідок потрапляння бойового снаряду (ракети) було знищено облицювання стін та стелі житлових кімнат та ванної кімнати, вікна, двері, матеріальні цінності, що знаходились в приміщенні квартири (побутова техніка, меблі, речі домашнього та побутового вжитку), комунікації тощо. Також пожежею пошкоджено цілісність несучих стін. 15.04.2022, було проведено та складено Акт обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройної агресією РФ. За результатами виконаного обстеження, виявлено, що пошкоджено приміщення №168. Через вибухи боєприпасів на стінах є видимі ознаки деформації, тріщини, в деяких місцях навіть отвори. В результаті обстрілів та вибухів, ударною хвиле. Пошкоджено пластикові склопакети будівлі. Пошкоджено покриття фасадів. Внаслідок вибуху і займання зазнали пошкодження оздоблення та утеплювач фасаду, внутрішнє оздоблення. Внаслідок руйнування покрівлі та вікон будинок не захищений від впливів погодних умов. Є багато замокання у підлозі та стінах. Категорія пошкоджень будинку в цілому оцінюється (згідно з ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016) як «II» категорія - об`єкт непридатний для використання за цільовим призначенням. Тобто наявні пошкодження несучих та огороджувальний конструкцій (категорій відповідальності конструкцій А та Б), ступінь та характер яких свідчить про необхідність виконання робіт щодо часткового демонтажу частин об`єкта або його окремих конструкцій, підсилення об`єкта або його окремих несучих та огороджувальних конструкцій. 03.03.2023, [PERSON] було замовлено Звіт на оцінку майна, а саме квартирою [ADDRESS] . Виконавцем даної звітності є ТОВ «СТЕПЕН.УА» (сертифікат СОД №76/21 від 03.02.2021 року). На підставі проведених розрахунків, встановлено, що ринкова вартість невід`ємних поліпшень житлового приміщення/квартири (збитки, пошкодження внаслідок бойових дій, спричинених військовою агресією РФ, у поточних цінах станом на 03 березня 2023 року), загальною площею 62,80 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 1\~100\~751,92 грн. (один мільйон сто тисяч сімсот п`ятдесят одна ), 92 коп., що за курсом Нацбанку України станом на дату оцінки наближено складає 30\~101 (тридцять тисяч сто один) дол. США. Рух по справі. 04 серпня 2023 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до Російської федерації в особі міністерста юстиції РФ про відшкодування завданих збитків, завданих внаслідок агресії рф було залишено без руху Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 11 вересня 2023 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 14 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Російської федерації в особі міністерста юстиції РФ про відшкодування завданих збитків, завданих внаслідок агресії рф та призначено справу до судового розгляду по суті. Позиція сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності та за відсутності позивачів. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У встановлений ухвалою строк представник відповідача - російської федерації не скористалися правом надання відзиву на позовну заяву. Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) викладено правову позицію, відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії Російської Федерації) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. При цьому зазначено, що оскільки вчинення Російської Федерації з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, Російської Федерації заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає. А отже, і направляти до посольства цієї країни запит на згоду про участь у справі і зупиняти провадження у справі до отримання відповіді від Російської Федерації або повідомлення про вручення такого запиту не потрібно. Для належного повідомлення зроблені оголошення на сайті суду, направлено повістки на адресу електронної пошти відповідача, однак жодних пояснень або обґрунтувань стороною відповідача не надано. Тому суд розглянув справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідження матеріалів справи, оцінка судом. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.05.2017 року, індексний номер 86781795 (а.с.10). Відповідно до Акту про пожежу від 04.05.2022р., що виникла 23 березня 2022 року в квартирі [ADDRESS] , який належить [PERSON] - пожежу виявлено 01 травня 2022 року, пожежею знищено облицювання стін та стелі житлових кімнат та ванної кімнати, двері, матеріальні цінності, що знаходились в приміщенні квартири (побутова техніка, меблі, речі домашнього та побутового вжитку), комунікації. Пожежею пошкоджено: цілісність несучих стін. Пожежа сталася (встанволена чи ймовірно) виникнення горіння внаслідок потрапляння боєприпасів та їх уламків (а.с.17-18). Згідно з Актом обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації складеного комісією, що утворена відповідно до Розпорядження Ірпінського міського голови № 32 від 15.04.2022р., було обстежено будинок за адресою: [ADDRESS] з метою визнання квартири [ADDRESS] (восьмий поверх) непридатною для проживання. Власник квартири - [PERSON] . На день обстеження квартири комісія встановила, що квартира непридатна для проживання у звязку з пошкодженням внутрішніх оздоблювальних матеріалів та мереж в результаті довготривалої пожежі. Акт складений на підставі технічного звіту № 53-06/22-ЕЗ від 01.06.2022р.. За результатами обстеження житлового об`єкту про пошкодження: квартира [ADDRESS] не придатна для проживання.( а.с.30-31). Відповідно до Звіту про проведення попереднього обстеження для оцінки технічного стану та експлуатаційної придатності будинку (квартирний (багатоквартирний) житловий будинок ЖК «РІЧ ТАУН») по [ADDRESS] шифр № 51-06/22-ЕЗ, за результатами технічного обстеження виявлено, що пошкоджено приміщення квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , [ADDRESS] . Через вибухи боєприпасів на стінах є видимі ознаки деформації, тріщини, в деяких місцях навіть отвори. В результаті обстрілів та вибухів, ударною хвиле. Пошкоджено пластикові склопакети будівлі. Пошкоджено покриття фасадів. Внаслідок вибуху і займання зазнали пошкодження оздоблення та утеплювач фасаду, внутрішнє оздоблення. Внаслідок руйнування покрівлі та вікон будинок не захищений від впливів погодних умов. Є багато замокання у підлозі та стінах. Категорія пошкоджень будинку в цілому оцінюється (згідно з ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016) як «II» категорія - об`єкт непридатний для використання за цільовим призначенням. Тобто наявні пошкодження несучих та огороджувальний конструкцій (категорій відповідальності конструкцій А та Б), ступінь та характер яких свідчить про необхідність виконання робіт щодо часткового демонтажу частин об`єкта або його окремих конструкцій, підсилення об`єкта або його окремих несучих та огороджувальних конструкцій. (а.с.32-35) Відповідно до звіту про оцінку розміру збитку завданого житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , внаслідок збройної агресії російської федерації станом на 03.03.2023 року складає: 1100 751 гривень 92 коп, що в еквіваленті курсу НБУ станом на дату оцінки вартості становитиме 30\~101 дол. США(а.с.48-53). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Обґрунтовуючи вимоги позивач посилається на спричинення їй матеріальної та моральної шкоди в результаті артилерійських обстрілів під час вторгнення Російської Федерації, внаслідок чого було зруйновано його будинок, який є не придатним для подальшого проживання та користування. Зобов`язання держави щодо поваги та захисту прав людини не зникають і в умовах збройних конфліктів. Положення преамбули Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» передбачають те, що Високі Договірні Сторони зобов`язалися забезпечити повагу до прав людини шляхом гарантії цих прав. Гарантування прав людини з боку держави може здійснюватися як активними діями, так і утриманням від вчинення будь-яких дій. Така діяльність держави по гарантуванню прав людини пов`язана з видами зобов`язань з боку держав-учасниць Конвенції, якими є негативні та позитивні зобов`язання. Негативні зобов`язання - це зобов`язання держави утримуватися від втручання в права та свободи, а позитивні зобов`язання - навпаки, тобто держава повинна щось зробити, вчинити певні дії, щоб особа могла скористатися своїми правами за Конвенцією. Це, наприклад, може включати в себе прийняття законодавства, що допоможе забезпечити користування гарантованими Конвенцією правами, або забезпечення реальних умов для реалізації прав. Так, за певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації майнових прав (право вимоги). Для того, щоб «очікування» було «легітимним», воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язаному із майновим інтересом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2004 року у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 49-50). Тобто, особа, яка має майновий інтерес, може розглядатися як така, що має «легітимне очікування» успішної реалізації її права вимоги (зокрема, відшкодування державою шкоди) у сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції, коли для цього інтересу є достатні підстави у національному законодавстві. Судом встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією відповідача проти України, Збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України (ст. 1 Закону України «Про оборону України»). На підставі ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Так, відповідно до ст. 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, 1949 року забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей. Також відповідно до ст. 48 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I від 8 червня 1977 року), для забезпечення поваги й захисту цивільного населення та цивільних об`єктів сторони, що перебувають у конфлікті, повинні завжди розрізняти цивільне населення й комбатантів, а також цивільні й воєнні об`єкти та відповідно спрямовувати свої дії тільки проти воєнних об`єктів. Зокрема, ст. 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року передбачає, що цивільне населення користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. Крім того на підставі ст. 57 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року при проведенні воєнних операцій повинна постійно виявлятися турбота про те, щоб оберігати цивільне населення, цивільних осіб і цивільні об`єкти. Суд звертає увагу на те, що військова агресія та окупація Російською Федерацією територій України є не тільки порушенням суверенітету й територіальної цілісності України, але й порушенням основоположних принципів та норм міжнародного права. Така військова агресія супроводжується злочинами геноциду проти народу України, а також іншими військовими злочинами збройних сил та вищого керівництва російської федерації. Так, відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України. Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва російської федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди російською федерацією. Судом встановлено, що позивач [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Загальновідомим є факт проведення бойових дій на території м. Ірпінь у березні 2022 року, військовими формуваннями Російської Федерації починаючи з 24.02.2022 року. Статті 3, 8, 12, 28 Загальної декларації прав людини 1948 року гарантують кожній людині право на життя, свободу і особисту недоторканність, ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом, вільне пересування і вибір місця проживання у межах кожної держави, соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені. Ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність його житла. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 року № 9-рп/2012 (справа № 1-10/2012) наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року(справа № 761/6144/15-ц,провадження № 61-18064св18). Судом встановлено та вказана обставина не спростована відповідачем, що в результаті артилерійських обстрілів під час вторгнення Російської Федерації була зруйнована квартира позивача, внаслідок чого остання є не придатною для подальшого проживання та користування. З урахуванням наведеного, з відповідача російської федерації на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 1\~100\~751,92 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачі при поданні позову були звільнені від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Загальна сума, яка підлягає стягненню за позовні вимоги майнового характеру позивача [PERSON] 1 100 751,92 грн. Відповідно до ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» станом на час подання позову (03 серпня 2023 року) позивач повинна була сплатити з урахуванням ціни позову судовий збір у розмірі 1% від ціни позову. Розмір судового збору станом на 03 серпня 2023 року склав 11\~007,52 грн., що становить 1% від ціни позову. Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 11 007,52 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved