Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позов мотивований тим, що ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Вказує, що [PERSON] якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , приєдналася до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за вищевказаною адресою та оплати рахунків, виставлених ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується копією абонентської книжки за особовим рахунком № [NUMBER] . Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, а саме не здійснила оплату вартості спожитої електричної енергії вчасно, що призвело до виникнення заборгованості за період з серпня 2019 по 14.12.2023 в сумі 7 323,84 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 7 323,84 грн., 2 147,20 грн. суми сплаченого судового збору, а також 5\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, при цьому у позовній заяві просить проводити розгляд даної справи без її участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася шляхом надсилання на її зареєстровану адресу місця проживання копії ухвали про відкриття провадження у справі, та в подальшому судових повісток, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за №312. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а. також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що відповідачу здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , яка приєдналася до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, останній було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , до вказаного помешкання безперебійно постачалася електрична енергія, відправлялися квитанції на оплату спожитої електричної енергії. Відповідач у свою чергу споживала поставлену їй електричну енергію. Таким чином, ТОВ «Закарпаттяенергозбут», як постачальник електричної енергії, свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання електроенергії. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачує вартість спожитої електричної енергії вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Згідно наданого розрахунку заборгованості, у [PERSON] виникла заборгованість за період з серпня 2019 по 14.12.2023 в сумі 7 323,84 грн. У відповідності ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦПК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Частиною 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач доказів щодо погашення заборгованості за спожиту електричну енергію не надала, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 7\~323.84 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «Закарпаттяенергозбут» судові витрати у сумі 2\~147.20 гривні судового збору. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З оглянутих Акту №107/23 про надання правової допомоги та Витягу з договору про надання правової допомоги від 06.12.223 судом встановлено, що розмір винагороди представника позивача за надані послуги становить 5 000 гривень. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, тому така вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved