Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

15 січня 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 121429,49 грн., за період з 18.01.2011 по березень 2015 року, з травня 2021 по грудень 2023 року, пов`язану з несвоєчасною сплатою аліментів, стягнутих за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2011 року по справі №2-2064/11. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2001 року по 14 березня 2011 року, який припинений на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2011 року (справа № 2-2063/11 року). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2011 року по справі № 2-2064/11 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 18 січня 2011 року до досягнення дітьми повноліття. На виконанні в Комунарському ВДВС м. Запоріжжя перебуває виконавчий лист виданий на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2011 року по справі № 2-2064/11 за яким [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На протязі тривалого часу, більше 13 років, відповідач неналежним чином ставився та продовжує ставитися до виконання судового рішення про стягнення аліментів, навмисно та наполегливо ухиляється від виконання обов`язку зі сплати аліментів, приховує своє місце проживання, роботи, не повідомляє про свій фактичний заробіток про отриманий дохід, про інші грошові надходження. Відповідач 18 грудня 2020 року придбав транспортний засіб «Toyota Avensis» державний реєстраційний номер [NUMBER] вартість якого перевищує розмір існуючого боргу за аліменти. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду станом на 26 грудня 2023 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 207571,64 грн. За рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 06 липня 2023 року (справа № 333/8643/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів на дітей в період з квітня 2015 року по листопад 2021 року в сумі 86142,15 грн. Така поведінка відповідача має усі необхідні ознаки триваючого правопорушення. За проведеним позивачем розрахунком неустойка за несвоєчасну сплату аліментів за період з 18 січня 2011 року по 18 червня 2015 року та з травня 2021 року по грудень 2023 року складає 1965423,53 грн. Розмір пені не може перевищувати визначену державним виконавцем суму 100% заборгованості, яка на 26 грудня 2023 року складає 207571 грн. Частка пені 86142,15 грн. з вказаної суми була стягнута за період з квітня 2015 року по липень 2021 року за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2023 року. Таким чином, розмір пені, яка має бути стягнута за цим позовом складає 121429,49 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. 12 лютого 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, який подано до відділення Укрпошти 07 лютого 2024 року, про що свідчить відмітка на конверті, з доказами направлення іншим учасникам справи. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог представник відповідача зазначає, що відповідач працював на різних підприємствах в період з 18 січня 2011 року по березень 2015 року, де за його заявами відраховувались аліменти на користь [PERSON] . Відповідач був працевлаштований в ТОВ «Майєр ТД» в період з 18 грудня 2009 року до 19 березня 2012 року, в ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» (наразі ТОВ «Тедіс Україна» в період з 23 травня 2012 року по 07 серпня 2012 року, в ТОВ «Торговий дім «Сім Чудес» в період з 06 грудня 2012 року до 29 березня 2013 року, в ТОВ «Вогонь Часу» в період з 11 жовтня 2013 року до 31 березня 2017 року. Представник відповідача зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тому відповідач просить зменшити розмір пені враховуючи те, що у нього на утриманні є повнолітній син [PERSON] , який не працює та продовжує навчання, за позовом якого стягнуті аліменти з матері [PERSON] , яка їх не сплачує та має заборгованість. На розгляді в Комунарському районому суді м. Запоріжжя знаходиться справа № 333/8454/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення аліментів. Відповідач також має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком чотирьох дітей, яких необхідно утримувати, а тому вважають що є всі підстави для визначення розміру пені у меншому розмірі ніж розмір заборгованості за аліментами та застосування ч. 2 ст. 196 СК України. 14 березня 2024 року від представника відповідача до суду через систему «Електронний суд» подані додаткові докази, а саме відповіді на адвокатські запити щодо працевлаштування відповідача, докази щодо отриманого доходу та розрахунок пені. Відповіді на відзив від позивача не надходило. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника та відповідача, просили врахувати заперечення та надані ними докази при ухваленні судового рішення. Представник Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких письмових пояснень по суті справи представник не надавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2001 року по 14 березня 2011 року, який припинений на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2011 року (справа № 2-2063/11 року), що сторони не оспорюють. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2011 року по справі № 2-2064/11 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 18 січня 2011 року до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суду видано дублікат виконавчого листа, який перебуває на виконані в Комунарському ВДВС м. Запоріжжя. Відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників, що підтверджується повідомленням від 18 грудня 2020 року. Державний виконавець виніс постанову від 18 грудня 2020 року відповідно до якої встановив тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-2064/11 виданий 29 вересня 2015 року. Відповідно до постанови державного виконавця про зміни (доповнення) реєстраційних даних від 09 лютого 2023 року з врахуванням рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2019 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2011 року. Державний виконавець виніс постанову від 10 липня 2023 року відповідно до якої встановив тимчасове обмеження [PERSON] у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-2064/11 виданий 29 вересня 2015 року. Відповідно до постанови від 11 липня 2023 року державний виконавець наклав арешт на кошти боржника. Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментам, наданого державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 26 грудня 2023 року, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом становить 207571,64 грн. Позивач навів розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 18 січня 2011 року по 18 червня 2015 року та з травня 2021 року по грудень 2023 року складає 1965423,53 грн. Розмір пені не може перевищувати визначену державним виконавцем суму 100% заборгованості, яка на 26 грудня 2023 року складає 207571 грн. Частка пені 86142,15 грн. з вказаної суми була стягнута за період з квітня 2015 року по липень 2021 року за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2023 року. Розмір пені, яка має бути стягнута складає 121429,49 грн. Відповідач 18 грудня 2020 року придбав транспортний засіб «Toyota Avensis» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується роздруківкою публічних відмосте МВС України та копією постанови державного виконавця від 26 грудня 2023 року «Про розшук транспортного засобу» «реєстраційний кадастровий номер [NUMBER] , найменування Toyota VIN/номер шасі (кузова, рами); SB1EJ56L90E076762, загальна характеристика: модель Avensis, категорія легковий, колір зелений, рік виробництва 2006, номер кузова [NUMBER] . Власник за даними МВС [PERSON] . Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. У вказаній постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у раніше прийнятих постановах від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. Позивач навела розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого розмірі неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 121429,49 грн. Відповідач та його представник з даним розрахунком не погоджуються, та надали власний розрахунок пені. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі № 661/905/19 неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. У Сімейному Кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідачем та його представником не надано доказів того, що у боржника, на момент звернення до суду з позовом, відсутня заборгованість зі справи аліментів, або така заборгованість нарахована помилково. Відповідно до положень частин першої - третьої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментам, наданого державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 26 грудня 2023 року, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом становить 207571,64 грн. З даного розрахунку слідує, що відповідач не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дітей, у зв`язку з чим виникла така заборгованість. Матеріали справи не містять доказів на спростування здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Доказів того, що вказаний розрахунок державного виконавця оскаржувався у встановленому законом порядку, відповідач та його представник не надали. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9 статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На виконані в Комунарському ВДВС м. Запоріжжя перебуває виконавчий лист щодо стягнення аліментів з відповідач на утримання дитини. У відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів. Незважаючи на заборгованість відповідач 18 грудня 2020 року придбав транспортний засіб «Toyota Avensis» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується роздруківкою публічних відмосте МВС України та копією постанови державного виконавця від 26 грудня 2023 року «Про розшук транспортного засобу» «реєстраційний кадастровий номер [NUMBER] , найменування Toyota VIN/номер шасі (кузова, рами); SB1EJ56L90E076762, загальна характеристика: модель Avensis, категорія легковий, колір зелений, рік виробництва 2006, номер кузова [NUMBER] . Власник за даними МВС [PERSON] . Законодавство покладає на особу зобов`язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати аліменти, при цьому, якщо аліменти стягуються за рішенням суду, то невиконання чи неналежне виконання такого обов`язку має негативні наслідки у вигляді додаткової відповідальності. Вина у сімейних правовідносинах характеризується тим, що особа усвідомлювала протиправність своєї поведінки, передбачала або повинна була передбачати настання шкідливого результату, бажала його настання або відносилась до нього байдуже. Форма вини не має принципового значення у сімейних правовідносинах. Саме на платника аліментів покладається обов`язок довести, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банківськими установами, наявністю форс-мажорних обставин тощо. В інших випадках застосовується презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, а стягнення пені за весь час прострочення стає невідворотним. Відповідач не надав доказів того, що заборгованість по аліментах виникла унаслідок неправильного їх нарахування державним виконавцем. Отже, враховуючи вищевикладене, вважаю, що відповідачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини та що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідач не перебував на обліку як шукаючий роботу. Відповідач будучи офіційно не працевлаштованим набув у власність автомобіль, що свідчить про те, що відповідач мав достатнє матеріальне забезпечення. Відповідач є батьком чотирьох дітей, яких він утримує. [PERSON] має двох дітей від першого шлюбу з позивачем, а також має двох дітей від другого шлюбу. За приписами ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В заявах по суті відповідач вказував на зміну сімейного стану, а саме що від другого шлюбу має дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Підстав для звільнення відповідача від сплати неустойки, суд не вбачає, відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності своєї вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, що виключало б покладення на нього відповідальності у формі пені. З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості по аліментам. Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Вимога справедливості, добросовісності та розумності сімейного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у сімейних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного сімейного права або інтересу. На підставі наведеного суд, вирішуючи спір щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, враховуючи вказані обставини та досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, а також враховуючи той факт, що пеня повинна бути засобом розумного стимулювання боржника виконувати взяте на себе зобов`язання, а не перетворюватися на непомірний тягар для нього, вважає, що є підстави для зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів до 50 % - 60714,75 грн. Вказане, на думку суду буде відповідати принципу пропорційності відповідальності відповідача за невиконання аліментних зобов`язань. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial