Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за минулий час в розмірі частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2019 року. В обґрунтування позовних вимог вказано, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. За час сумісного проживання у сторін народилася дитина син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач перестав піклуватися про сім`ю, матеріальної допомоги не надає, а дохід позивача не в повній мірі може забезпечити умови для фізичного, розумового та духовного розвитку дитини. Вважає також, що є підстави стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме - з 05.04.2019 року, адже саме в цей день була подана заява про видачу судового наказу, що кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 191 СК України. У судове засідання сторони не з`явились. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримала; щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 22). Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 26). Окрім того, відповідач про розгляд справи сповіщався в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 21, 28). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10), шлюб яких зареєстрований 21.08.2013 року, розірвано за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області 04.12.2015 року (а.с. 11). Також відповідно до зазначеного вище рішення неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено на виховання матері. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 17.04.2019 року (а.с. 5) відмовлено [PERSON] у видачі судового наказу стосовно стягнення аліментів з [PERSON] .. Відповідно до\~статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.02.2024 року і до повноліття дитини. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час суд зазначає наступне. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч. 2 т. 191 СК України). Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів у розумінні ч. 2 ст. 191 СК України. Ухвала від 17.04.2019 року по справі №278/882/19, якою відмовлено у видачі наказу щодо стягнення аліментів з відповідача не береться до уваги судом як доказ, оскільки не свідчить про вживання належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнім від їх сплати. Відтак у цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial