Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

10 квітня 2024 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , вказуючи на те, що сторони протягом п`яти років проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Упродовж 2023-2024 років відносини між сторонами постійно погіршувалися, у зв`язку з чим неодноразово відбувалися сварки, які унеможливили їх подальше проживання. В ніч з 28 на 29 березня 2024 року [PERSON] за місцем проживання [PERSON] та її матері [PERSON] вчинив відносно заявниці психологічне насильство (ображав її та погрожував фізичною розправою), за що стосовно нього працівниками поліції був складений терміновий заборонний припис. Незважаючи на це, після 29 березня 2023 року [PERSON] повідомляв [PERSON] про його наміри відвідати заявницю за місцем її проживання, забрати речі та застосувати до неї та її матері фізичне насильство. У зв`язку з цим [PERSON] не почуває себе у безпеці. Враховуючи те, що [PERSON] вчиняє психологічний тиск відносно заявниці, а тому [PERSON] , як жертва насильства, просила застосувати відносно неї захист, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме видати відносно [PERSON] обмежувальний припис строком на шість місяців, заборонивши останньому наближатися до місця мешкання заявниці ближче, ніж на 50 метрів, особисто чи через третіх осіб розшукувати її, а також вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просили про її задоволення. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні після зміни думки щодо заяви проти встановлення обмежувального припису не заперечував. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , її представника [PERSON] , заінтересованої особи [PERSON] , показання свідка [PERSON] , а також допитаної з її згоди в якості свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом з пояснень сторін та показань свідків встановлено, що протягом п`яти років [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Упродовж 2023-2024 років відносини між сторонами постійно погіршувалися, у зв`язку з чим неодноразово відбувалися сварки, які унеможливили їх подальше проживання. 28 березня 2024 року [PERSON] за місцем проживання [PERSON] та її матері [PERSON] вчинив відносно заявниці психологічне насильство (ображав її та погрожував фізичною розправою), за що стосовно нього працівниками поліції був складений терміновий заборонний припис зі строком дії протягом 10 діб, серед заходів якого було встановлено заборону [PERSON] в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Як вбачається з показань свідків [PERSON] , [PERSON] , незважаючи на це, після складення заборонного припису [PERSON] неодноразово намагався зв`язатися із заявницею по телефону. Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати постраждалу\~особу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею;\~ заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч.ч. 3, 4\~ст. 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого\~Закону\~передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству» або\~Законом України\~«Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що існує значна вірогідність повторення вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо заявниці. Однак, враховуючи те, що вказані дії не мали систематичного характеру, а тому суд приходить до висновку про необхідність видачі відносно [PERSON] обмежувального припису строком на три місяці шляхом заборони наближатися\~на відстань\~менше 50\~м до\~місця проживання\~заявниці,\~заборони особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати постраждалу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~заборони у\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею\~оабо контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial