Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в сумі 175\~321,27 гривень та витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та\~\~ [PERSON] 21.01.2022 року укладено кредитний договір № 1002076635901 та відповідачу видано кредит в сумі 100 000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 18.06.2023 року складає 175\~321,27 гривень , з яких: 95\~790,83 грн. - заборгованість за кредитом; 12,60 грн. - заборгованість процентами; 79\~517,84 грн. - заборгованість за комісією. Позивач направляв письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку [PERSON] зазначено в анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Враховуючи те, що позичальник не виконує умови договору та вимоги банку щодо врегулювання заборгованості, банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 14.09.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області винесено заочне рішення, яким позов задоволено. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.02.2024 заочне рішення від 14.09.2023 скасовано. 07.03.2024 від відповідачки надійшов відзив на позов. Позов визнає частково. Вказує, що постановою від 20.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем відкрито виконавче провадження №73643950 на підставі виконавчого листа №442/5217/23 виданого 31.10.2023 на виконання заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.09.2023 у справі №442/5217/23. На даний час заборганість за кредитом становить 9087,24 грн., оскільки нею під час виконавчого провадження на погашення заборгованості банку було сплачено 86703,59 грн. Щодо стягнення комісії заперечує повністю, оскільки вважає, що така нарахована неправомірно, що узгоджується з висновком Верховного Суду наведених в постанові від 01.02.2023 у справі №199/7014/20 провадження №31-17825св21. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити часково, з огляду на таке. Судом встановлено, що позивачем АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») 21.01.2022 на підставі кредитного договору № 1002076635901 видано [PERSON] кредит у сумі 100 000 гривень. Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до п.1 ст.1050 ЦК України та абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. З розрахунку заборгованості [PERSON] перед позивачем, складеним позивачем вбачається, що станом на 18.06.2023 року така складає 175\~321,27 гривень , з яких: 95\~790,83 грн. - заборгованість за кредитом; 12,60 грн. - заборгованість за процентами; 79\~517,84 грн. - заборгованість за комісією. Проте, як вбачається з доданих [PERSON] квитанцій, остання на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., яким було відкрито виконавче провадження ВП №73643950 зі стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, сплатила в загальному 91 884,77 грн., з яких 267,71 грн. мінімальні витрати виконавчого провадження, 835,39 грн. додаткові витрати виконавчого провадження, 9078,18 грн. основна винагорода приватного виконавця. Отже на погашення заборгованості за кредитом зараховано 86703,59 грн. Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 95790,83 грн. заборгованості за кредитом. Оскільки [PERSON] частково погашено заборгованість в процесі виконання заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.09.2023, то з останньої слід стягнути 9087,24 грн заборгованості за кредитом ( 95790,83-86703,59) та 12,60 грн. заборгованості за процентами, а всього 9099,84 грн., а тому позов у цій частині підлягає до часткового задоволення. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 79517,84 грн., то суд зазначає таке. Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови по справі №363/1834/17 від 13.07.2022 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина 3 статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі №363/1834/17). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п.32.8 постанови у справі №496/3134/19). 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити до дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом є нікчемними. З огляду на вказане, у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією, слід відмовити. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору, пропорційно до задоволення позовних вимог в розмірі 139,30 грн.

Outcome: approved