Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

У лютому 2024 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Плагун Л.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 травня 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 534. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 21 травня 1999 року між сторонами укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через постійні непорозуміння, різні погляди на життя, на поділ відповідальності та ролі кожного з подружжя у збереженні довіри і взаємної поваги. Війна ці руйнівні процеси лише загострила та прискорила. Спільне господарство не ведеться. З початку військової агресії відповідач разом з дітьми виїхала за кордон, де на даний час проживає, отримавши статус особи, яка потребує тимчасового захисту. З цих підстав позивач просить шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13 лютого 2024 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. В судове засідання призначене позивач та його представник не з`явилися про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Представник позивача - адвокат Плагун Л.С. надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи за її відсутності, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання, призначені на 13 березня 2024 року та 08 квітня 2024 року не з`явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 травня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 534. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Судом встановлено, що сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не проживають разом та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved