Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Виклад позиції позивача. В січні 2024 року [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною\~ заявою до [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є спільною частковою власністю, зазначивши в\~ позовній заяві, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2023 позивач являється власником 13/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є співвласником будинку, якій належить 7/20 частини житлового будинку з господарчими будівлями та відповідач [PERSON] є співвласником будинку з господарчими будівлями, якому належить 93/100 частина житлового будинку. Добровільно між нею та відповідачами не досягнуто згоди щодо виділу часток будинку в натурі, а тому досягти згоди в добровільному порядку про виділення належних їм часток майна, не мають можливості. Позивачем 22.12.2023 року одержано висновок щодо технічної можливості поділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за № 280 від 22.12.2023. Відповідно до висновку мені може бути виділено слідуючи приміщення: веранда літ «а» що складається: «1-3» - веранда площею 8,8 м2., житловий будинок «А» що складається «1-1» - коридор площею 7,0 м2., «1-2» - кімната площею 21,7 м2., загальною площею 37,5 м2., в тому числі житлова 21,1 м2.. Господарські будівлі «В» - літня кухня, «В під» - погріб, «К» - сарай, «1» - огорожа. За технічними показниками 13/50 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Виклад позиції відповідачів. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 17.01.2024 року. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подала, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 22.02.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідачів. 22.02.2024 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про заміну відповідача. Від позивача [PERSON] 04.04.2024 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. 04.04.2024 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнає, щодо задоволення позовної заяви не заперечує. 04.04.2024 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, щодо задоволення позовної заяви не заперечує. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 17.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 22.02.2024 року замінено первісного відповідача на належного, [PERSON] . Встановлено строк відповідачу для надання до суду відзиву на позовну заяву. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали\~справи, враховуючи визнання\~позову відповідачами,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог в\~повному обсязі виходячи з наступного. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2023 року, виданого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М., [PERSON] прийняла у спадщину 13/50 часток у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої КП Немирівське бюро технічної інвентаризації № 626 від 21 грудня 2023 року, станом на 01.01.2013 р. житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , зареєстровано: - 13/50 частини житлового будинку за [PERSON] , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 03.07.1975 p. Р№ 756 згідно договору купівлі продажу посвідченого Немирівською ДНК 03.07.1975р. Р№ 1491. - 7/20 частини за [PERSON] , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 15.08.1989 р. Р№ 756, згідно договору дарування посвідченого Немирівською ДНК 18.06.1974р. Р№ 1476. - 39/100 частини за [PERSON] , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 26.05.2005р. в реєстрові книзі ФЖ5 Р№756,згідно свідоцтва про право на спадщину /ВВТ 611956/ 31.12.2004/ Немирівська ДНК Р№ 2-1758. Як вбачається із договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 06 березня 2018 року, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність 7/20 (сім двадцятих) частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходять за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 22 грудня 2023 року, склад новоутвореного об`єкта нерухомого майна: Веранда літ «а» що складається: «1-3» - веранда площею 8,8 м? Житловий будинок «А», що складається: «1-1» - коридор площею 7,0 м?, «1-2» - кімната площею 21,7 м? Загальною площею 37,5 м? в тому числі житлова 21,1 м? Господарські будівлі: «В» - літня кухня «Впід» - погріб «К» - сарай «1» - огорожа. За технічними показниками 13/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна. Також до матеріалів справи долучений технічний паспорт від 07 квітня 2023 року, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування \~ \~ \~ \~ Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~статті 16 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною другою цієї статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій\~статті 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №\~\~310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) визначено, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно із частинами першою-третьою\~статті358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою\~статті 364 ЦК України\~передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.2, 2.4 цієї Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». Статтею 367 ЦК України\~встановлено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Виділення в натурі частки нерухомого майна можливе в разі дотримання наступних умов: поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами; виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом; наявність реєстрації земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на неї в установленому законом порядку. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Висновки суду Заявляючи вимоги про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, [PERSON] надала суду докази, які підтверджують що такий виділ можливий з технічної точки зору. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивач, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved