Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 07.02.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101488512. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 78 від 12.05.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 101488512. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27\~985,00 грн., з яких: -10\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; -17\~985,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у розмірі 27\~985,00 грн. та судові витрати по справі. 15.03.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача адвокатом Нікольченко Б.Б. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачем не надано доказів використання ЕЦП при підписанні договору, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відсутні докази реєстрації відповідачем Особистого кабінету, отримання ним Логіну особистого кабінету, Паролю особистого кабінету або надсилання одноразового ідентифікатора на номер моб. телефон Відповідача. Вказує на неможливість встановлення того, що саме відповідачем були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредиторів. Відсутні й докази щодо ідентифікації за номером телефону, який би належав позичальнику. Вказує на недоведеність факту передання позивачу від ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу № 20102022, якому вона перейшла від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» згідно Договору факторингу № 28/1118-01 прав вимоги за кредитним договором. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів розрахунку заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задоволити. Представник відповідача адвокат Нікольченко Б.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить в їх задоволенні відмовити. Пояснив, що позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки не надано відповідних доказів. Вказав, що позивачем не долучено належних доказів на підтвердження перерахунку коштів на рахунок відповідача, надано лише платіжне доручення, яке не має жодних відміток банку. Виходячи з вищевикладеного, просить в задоволенні позовних вимоги відмовити у повному обсязі. Заслухавши думку представника відповідача адвоката Нікольченко Б.Б., дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 07.02.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101488512. Згідно Кредитного договору [PERSON] надано кредит в сумі 6 500,00 гривень на 26 днів від дати отримання кредиту - до 04.03.3030 року зі сплатою 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування Кредитом. Додатковою угодою до Договору № 101488512 від 07.02.2020 року сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 3\~500,00 грн. Підписання договору позики відповідачем було здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора шляхом надсилання СМС-повідомлення на номер телефону, зазначений відповідачем в заявці на отримання кредиту, та приєднання коду, який містився в СМС-повідомленні до електронного повідомлення від відповідача. СМС-повідомлення містить код підтвердження, який клієнт має ввести у спеціальне поле на сайті для того, щоб завершити реєстрацію на генерацію особистого кабінету, а також щоб підтвердити умови отримання кредиту (суму кредиту, процентну ставку, строк). Як стверджує представник позивача, позивач виконав свої зобов`язання, однак [PERSON] не виконав свої зобов`язання та не повернув позику, що призвело до утворення заборгованості по договору позики. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України "Про споживче кредитування"\~та\~Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в\~ст.13 Закону України "Про споживче кредитування"\~(в редакції, що діяла на момент укладення договору позики) зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~(в редакції, що діяла на момент укладення договору позики) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Як встановлено в судовому засіданні, 07.02.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем був укладений договір № 101488512 про надання позики. На останньому аркуші вищевказаного договору у графі «Товариство» не міститься даних про його підписання «Директором [PERSON] », а у графі «Позичальник» / [PERSON] /. Будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у цьому документі не міститься. У документі під назвою: «Графік розрахунків» в графі «Товариство» не міститься даних про його підписання «Директором [PERSON] », а у графі «Позичальник» / [PERSON] / містяться друковані записи «Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором», «Одноразовий ідентифікатор» «3F55BC2M». Додаткова угода до Договору № 101488512 від 07.07.2020 року та графік розрахунків не містять автентичних (рукописних) підписів осіб , а також даних про їх підписання у іншій спосіб. До позовної заяви також доданий «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 101488512 від 07.02.2020 року за період з 21.10.2022 року по 30.11.2023 року», який скріплений відтиском печатки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та підписом представника [PERSON] . Судом було досліджено роздруківки платіжних доручень від 07.02.2020 року. Однак, зазначена роздруківка не містить будь-яких даних, що вона підписана платником та проведена банком. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (п.2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої\~постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22\~(зі змінами) чинна на день складання платіжних доручень). У позовній заяві позивач зазначає, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством застосованих як на першому Договорі так і на всіх наступних договорах, які будуть укладені в майбутньому в якості електронного підпису Позичальника буде використовуватися Логін Особистого кабінету та Пароль Особистого кабінету. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3\~ст. 203 ЦК України, визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України, визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Частиною 1\~ст. 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2\~ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1\~ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування"\~Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч. 3\~ст. 100 ЦПК України, учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Відповідно до приписів п. 1 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги"\~автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Частиною 1\~ст. 14 цього Закону\~визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Особливі вимоги відповідно до цього\~Закону\~пред`являються до кваліфікованої електронної довірчої послуги. Відповідно до ч. 6\~ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 12 ч. 1\~ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"\~одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Статтею 11 цього Закону\~визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону\~визначено форми підписання електронного правочину: - електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктами 2.7, 2.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої\~постановою НБУ від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованою в Мін`юсті 29.03.2004 року за № 377/8976 передбачено, що примірник розрахункового документа, реєстр платіжних вимог, які залишаються в банку, мають містити підписи /підпис відповідальних/ чи /відповідальної особи/, зразки підписи в яких/якої заявлені банку в картці із зразкам підписів. Під час підписування розрахункового документа не дозволяється використання факсиміле, а також виправлення та заповнення розрахункового документа в кілька прийомів. Відповідно до ст.ст. 76,\~78,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що позивачем не доведено факт виникнення зобов`язань між позивачем та відповідачем, не надано належних доказів того, що саме відповідачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (СМС повідомлення з кодом «3F55BC2M»), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Роздруківка платіжних доручень від 07.02.2020 року року не містить необхідних реквізитів, що підтверджують його виконання платником та проведення банком, зокрема дебетового рахунку, підтвердження проведення банком, печаток банку тощо. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що будь-яких доказів того, що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок саме [PERSON] , суду не надано. У тому числі запитів ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» до банку отримувача коштів. Належних та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин суду не надано. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 101488512 від 07.02.2020 року за період з 21.10.2022 року по 30.11.2023 року не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. За таких обставин суд констатує недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем договору №101488512 від 7 лютого 2020 року та отримання відповідачем від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» будь-яким чином коштів. Суд критично оцінює надані позивачем пояснення алгоритму укладення договору, оскільки позивачем не надано доказів вчинення таких дій відповідачем і його верифікація банківської карти [PERSON] . Крім цього суд зазначає, що відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд зауважує, що в позовній заяві позивач не вказав на неможливість подання ним окремих доказів та не вказав причин з яких вони не могли бути подані, а також вчинення дій для їх отримання. Відповідно до ч. 9 цієї статті копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. В клопотанні про долучення доказів відсутні вказівки на докази надсилання відповідачу доданих до клопотання доказів, а тому суд не бере їх до уваги. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено у повному обсязі, а тому витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed