Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

[PERSON] через свого представника 07.02.2024 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу Залізничного районного суду м.Львова від 24.03.2023 року на утримання [PERSON] , [INFO] , на 5000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитини повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 21.03.2020 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який в судовому порядку розірвано 29.09.2021 року, і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Залізничного районного суду м.Львова від 24.03.2023 року, з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, в умовах воєнного стану і через збільшення рівня цін аліменти, що стягуються з відповідача є недостатніми для повноцінного забезпечення дитини. Як на підставу позову вказує те, що у зв?язку із запровадженням в країні військового стану вона із сином була вимушена виїхати за кордон, а саме до Уельсу. Крім того, через відсутність допомоги близьких та необхідності постійного догляду за сином вона немає можливості офіційно працевлаштуватися, а ціни на продукти харчування, одяг та предмети повсякденного побуту значно зросли, у зв?язку з чим просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач 11.03.2024 року подав до суду відзив, згідно якого зазначив, що він добровільно сплачує позивачу аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2200 грн., що значно перевищує суму визначену судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова від 24.03.2023 року. На даний час він не працює, а підзаробляє тимчасовими заробітками, переважно у весняно-літній період. Зазначив, що стягнення аліментів у розмірі 5000 грн., як просить позивач, поставить його у скрутне матеріальне становище, що призведе до виникнення заборгованості по аліментах. Просить суд вимоги позивача про збільшення розміру аліментів задовольнити частково, стягувати аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 2200 грн. щомісячно з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття. У поданій 12.03.2024 року відповіді на відзив уповноважений представник позивача [PERSON] вказує, зокрема, що сума аліментів, встановлена судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова від 24.03.2023 року, об?єктивно не здатна забезпечити мінімальні потреби дитини та сприяти її повноцінному розвитку. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на мотиви такого, який просять задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представників позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 29.09.2021 року розірвано в судовому порядку (а.с.9), та від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). 24.03.2023\~року Залізничним\~районним судом\~м.Львова\~винесено судовий\~наказ,\~відповідно до\~якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 27.12.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття(а.с.8). Також встановлено і не заперечується сторонами, що син [PERSON] проживає з матір`ю у м.Уельсі Сполученого королівства\~Великої Британії\~та Північної\~Ірландії,\~і перебуває на її утриманні. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180\~СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини; стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В частині першій статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосуваннясудами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справи\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв?язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров?я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв?язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з?ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров?я. Дослідженням поданих відповідачем письмових доказів встановлено, що відповідач [PERSON] систематично сплачує аліменти на утримання сина в більшому, ніж у встановленому вказаним судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова розмірі, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.40-45), та не заперечується стороною позивача. Згідно довідки №174 від 04.03.2024 року Городоцького управління Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості [PERSON] станом на 04.03.2024 року не перебуває на обліку у Городоцькому управлінні Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості як безробітний (а.с.38). Із довідки №551 від 04.03.2024 року Управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян №12 [PERSON] не перебуває на обліку як одержувач пенсійних виплат (а.с.37). Виходячи із наведеного, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, який батьки повинні забезпечити дітям, те, що матеріальний стан позивача погіршився через військову агресію рф та запровадженням воєнного стану, у зв?язку з чим [PERSON] із сином вимушена була виїхати за кордон, відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців немає, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, присуджених судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова від 24.03.2023 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 3000 грн. щомісячно,\~починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задовольняючи позовні\~вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. від сплати якого позивач була звільнена розділяються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача на користь держави слід стягнути 726,72 (60 % від 1211,20 грн.) грн. судового збору.

Outcome: partial