Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в червні 2023 року звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] 15.07.1982 року мати позивачки - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який помер [INFO] . 25.07.1985 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який було розірвано 26.11.1991 року, після розірвання шлюбу позивачка залишила прізвище [PERSON] . 18.03.1992 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили грошові кошти у сумі 5437,33 грн., які за життя належали матері. 06.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , у зв`язку із чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. було заведено спадкову справу № 2/2014, реєстраційний номер спадкової справу у спадковому реєстрі 56046152. За наслідками розгляду вищевказаної заяви про прийняття спадщини приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. було видано позивачці свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти. Разом із цим, позивачці від відповідачки стало відомо, про те, що до складу спадщини також входять грошові кошти в розмірі 5000 000 доларів США, які померла мати нібито заповіла за заповітом від 12.11.2013 року відповідачці - [PERSON] , її донькам [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вказаного заповіту зазначені грошові кошти зберігаються у подруги померлої матері [PERSON] та вона мала передати їх [PERSON] після 2020 року. Копію вказаного заповіту позивачка отримала від подруги померлої матері [PERSON] . Знаючи свою матір та спілкуючись з нею до останнього дня її життя, позивачка неодноразово чула про те, що усі зароблені за життя кошти будуть розподілені порівну між нею та сестрою, тому у неї виникли сумніви щодо написання саме матір`ю заповіту, відповідно до якого грошові кошти мали перейти у спадщину тільки сестрі. У зв`язку з цим позивача намагалася з`ясувати у сестри [PERSON] про місцезнаходження грошових коштів та наявності оригіналу заповіту, відповідно до якого грошові кошти, що належали померлій матері мали перейти у спадок сім`ї сестри. Для отримання відомостей щодо наявності грошових коштів та спірного заповіту, [PERSON] призначила зустріч із сестрою [PERSON] . При зустрічі з позивачкою сестра пояснила їй, що грошові кошти, які мати заповіла у заповіті належать тільки їй, у зв`язку з чим позивачка не має жодного відношення та права на них. Також [PERSON] наголошувала на тому, що заповіт від 12.11.2013 року виконаний за життя особисто матір`ю, його зміст відповідає її волі щодо розпорядження спадкового майна - грошових коштів в розмірі 5 000 000 доларів США на її користь. Оскільки позивачка ставила під сумнів написання заповіту від 12.11.2013 року саме за життя та дійсну її волю заповісти грошові кошти тільки на користь відповідачки, вона 07.02.2022 року подала до Обухівського РУП ГУНП у Київській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст.214 КПК України. За результатами розгляду вищевказаної заяви 07.02.2022 року слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області до ЄДРД відносно відповідачки та її дочок були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. В межах даного кримінального провадження за № 12022111230000233 від 07.02.2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16.04.2022 року, за місцем проживання дочки відповідачки [PERSON] було проведено обшук, в ході якого було знайдено та вилучено оригінал заповіту від 12.11.2013 року та інші документи, які були написані за життя матір`ю [PERSON] . Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження за № 12022111230000233 від 07.02.2022 року було призначено судову технічну почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м.Київ, вул. Смоленська, 6). Для проведення експертизи експертам було надано заповіт від імені померлої матері - [PERSON] , датований 12.11.2013 року та порівняльні зразки документів. В межах кримінального провадження проведено комплексну судово-почеркознавчу та судово-технічну експертизи документів у кримінальному провадженні № 12022111230000233 від 07.02.2022 року № 11472/22-34/11473/22-32/18594-18614/22-34, що додається з позовом. При цьому, відповідно до копії отриманої позивачкою постанови т.в.о. заступника начальника СВ Обухівського районного УП ГУНП в Київській області від 08.08.2022 року вбачається, що кримінальне провадження внесено до ЄРДР 12022111230000233 від 07.02.2022 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Також у позивачки були підозри, що відповідачка та її доньки шляхом зловживання довіри здійснювали заходи щодо примусу матері до написання заповіту від 12.11.2013 року та сумніви в тому, чому мати за життя не звернулася до нотаріуса для засвідчення заповіту, у зв`язку з цим вона 10.01.2023 року подала до Печерського УП ГУНП у м.Києві заяву про вчинене кримінальне правопорушення у порядку ст.214 КПК України. За результатами розгляду вищевказаної заяви 11.01.2023 року Печерським УП ГУПН у м.Києві до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. В межах даного кримінального провадження проведена комісійна судово-медична експертиза, яка також надається до суду з позовом. Для можливості оформлення своїх спадкових прав позивачка 21.03.2023 року звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти у розмірі 5000 000 доларів США. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. від 21.03.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне майно [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на готівкові грошові кошти загальним розміром 5 000 000 доларів США, які померла заповідала у заповіті, який був складений 12.11.2013 року, у зв`язку з тим, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, згідно ст.ст.1247, 1248 ЦК України. При цьому, відповідно до довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. № 47/02-14 від 28.03.2023 року, після померлої [INFO] [PERSON] заяви про прийняття спадщини подали [INFO] донька померлої - [PERSON] та [INFO] про фактичне прийняття спадщини донька померлої - [PERSON] . Інші спадкоємці до нотаріуса по даній справі не зверталися. Окрім позивачки на спадкове майно - грошові кошти в розмірі 5 000 000 доларів США, також претендує відповідачка - [PERSON] , яка 21.03.2023 року подала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. заяву про фактичне прийняття спадщини. Посилається на те, що позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність її права. Метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Зазначає, що в даному випадку для захисту прав та інтересів позивачки необхідно застосувати такий спосіб захисту, як визнання права власності. Посилаючись на ст.ст. 3, 16, 177, 178, 179, 181, 319, 321, 328, 392, 1217, 1218, 1221, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1271, 1272 ЦК України просить суд визнати за [PERSON] право власності на готівкові грошові кошти в сумі 5 000 000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 07.07.2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 20.09.2023 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому вона заперечувала проти позову. Також 20.09.2023 року [PERSON] через адвоката Величко Л.П. звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності та стягнення безпідставно збережених коштів. В обгрунтування позову вказує, що позивачка за зустрічним позовом [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) є донькою [PERSON] . 25.04.1980 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачці за зустрічним позовом присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.12.1987 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 10.12.1987 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб, 21.07.1989 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачці за зустрічним позовом присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 02.03.2019, 14.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Мати позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . З 31.05.2012 року до 18.07.2013 року позивачка за зустрічним позовом була зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] була зареєстрована також в [ADDRESS] у період з 26.04.1988 року по 18.07.2013 року. Згідно з паспортними даними позивачка за зустрічним позовом - [PERSON] з 15.08.2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту листа відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 02.01.2023 року убачається, що відповідно до наявної картотеки з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] у період з 29.07.2013 року по 08.12.2022 року зареєстровані: [PERSON] з 15.08.2013 року ; [PERSON] з 01.08.2013; [PERSON] з 01.08.2013 року; [PERSON] мати позивачки, яка померла [INFO] , дата реєстрації 15.08.2013 року, дата зняття з реєстрації 06.02.2014 року. Після смерті матері позивачки за зустрічним позовом [PERSON] відкрилася спадщина, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. заведено спадкову справу № 2/2014, реєстраційний номер спадкової справи у спадковому реєстрі 56046152. Вказана спадкова справа була заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. за заявою відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] від 06.05.2014 року про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] . У свою чергу позивачка за зустрічним позовом не подавала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. заяву про відмову від прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , з якою вона проживала на момент смерті останньої. В останній рік свого життя померла мати позивачки за зустрічним позовом [PERSON] розповідала їй про те, що написала заповіт, у якому, на випадок своїх смерті розпорядилася належними їй грошовими коштами на користь [PERSON] та її дочок: [PERSON] та [PERSON] , однак, [PERSON] , не перевірила чи посвідчила мати такий заповіт. В 2014 році, після смерті матері її подруга [PERSON] розповідала [PERSON] та [PERSON] про те, що їй відомо, що мати за життя склала заповіт, де на випадок своєї смерті розпорядилася належними їй грошовими коштами на користь сім`ї [PERSON] . Згодом зі слів подруги померлої матері [PERSON] стало відомо, що [PERSON] зустрічалася з нею та вимагала надати оригінал заповіту, оскільки ставила під сумнів його існування, однак, [PERSON] надала [PERSON] тільки копію заповіту. Через конфлікти з сестрою стосовно спадкового майна, було порушено кримінальні провадження та в подальшому за місцем проживання дочки позивачки за зустрічним позовом проведено обшук, в ході якого було знайдено та вилучено оригінал заповіту від 12.11.2013 року, який раніше був переданий подругою померлої матері [PERSON] та інші документи, які збереглися та були написані за життя матір`ю позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] . В межах розслідування кримінальних проваджень було проведено ряд експертиз. Кримінальні провадження відносно неї та її доньки в подальшому було закрито. Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, а саме на грошові кошти загальним розміром 5000 000 доларів США, які мати заповідала у заповіті, який був складений 12.11.2013 року, нотаріус відмовила їй у зв`язку з тим, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, згідно ст.1247, 1248 ЦК України. Посилається на те, що оскільки померла мати за життя не посвідчила заповіт від 11.12.2013 року, тому спадкування після її смерті має відбуватися за законом. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] вважає, що висновками судових експертів, які були отримані в ході кримінальних проваджень підтверджується той факт, що заповіт від 11.12.2013 року був виконаний особисто її матір`ю [PERSON] , за власним бажанням без будь-якого стороннього психологічного тиску та примушування до його написання з її сторони та сторони її дочки. Мати зробивши розпорядження у заповіті саме на користь [PERSON] та її дочок реалізувала таким чином свою волю щодо визначення кола осіб, які мають успадкувати грошові кошти, про що ще до смерті неодноразово її повідомляла. Зазначає, що оскільки заповіт від 12.11.2013 року складений на користь [PERSON] та її дочок: [PERSON] та [PERSON] , які до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не зверталися, [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , то саме вона має успадкувати грошові кошти, які їй заповіла померла за життя. Через неприйняття нотаріусом до розгляду заповіту від 12.11.2013 року та у зв`язку із тим, що подруга матері відмовляється віддавати кошти, у зв`язку із наявністю спору між сестрами щодо спадкового майна позивачка за зустрічним позовом [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права, а тому вимушена звернутися до суду. Посилаючись на ст. 5, 15, 16, 178, 179, 181, 203, 215, 216, 328, 392, 1212, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1234, 1236, 1247, 1248, 1257, 1268, 1296, 1270, 1272 ЦК України просить суд визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти в сумі 5000000 доларів США в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; стягнути з [PERSON] безпідставно збережені грошові кошти в сумі 5000 000 доларів США, також просила стягнути з відповідачів ( з кожної) судовий збір в сумі 6710 грн. та витрати на правову допомогу. Ухвалою від 28.09.2023 року прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. В листопаді 2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Павлової Е.С. надійшов відзив на позов. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Павлова Е.С. подала відзив на позов в якому посилається на те, що [PERSON] дійсно була подругою [PERSON] і коли остання хворіла у 2013 році, склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті розпорядилася грошовими коштами в сумі 5000 000 доларів США на користь своєї доньки [PERSON] , онучок [PERSON] та [PERSON] . Даний заповіт за життя передала їй, за умовами заповіту [PERSON] після 2020 року мала передати грошові кошти сім`ї [PERSON] . При передачі заповіту на коштів [PERSON] не перевіряла суму, оскільки довіряла подрузі. Після смерті [PERSON] , звернулася до знайомового адвоката Мацелюха В.А. У свою чергу адвокатом Мацелюхом В.А. було запропоновано відповідачу скласти акт перевірки наявної у неї суми грошових коштів, на що остання погодилася і склали акт перевірки наявності грошових коштів № 1 від 11.01.2014 року, переданих відповідачу 2, [PERSON] на підставі заповіту [PERSON] від 12.11.2013 року. При перевірці виявилося, що [PERSON] при передачі заповіту та коштів було передано [PERSON] суму грошей в розмірі 4 924 000 доларів США, про що було зазначено в акті. Зазначає, що грошові кошти мала передати в 2020 році, разом з тим через спір між спадкоємцями та численні звернення до правоохоронних органів стосовно складеного заповіту [PERSON] кошти, що перебували у неї на зберіганні не передала. Заперечує, що вона кошти зберігає без відповідної правової підстави, оскільки підставою зберігання коштів є заповіт і кошти передані їй за життя [PERSON] відповідно до складеного нею заповіту від 12.11.2013 року. Просила суд в задоволенні позову відмовити. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Синіцина О. також подала відзив на позов в якому посилалася на те, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги померлої [INFO] матері [PERSON] у зв`язку з чим нотаріусом видавалося свідоцтво про право на спадщину від 18.06.2024 року. Будь-яких заяв про відмову від спадщини [PERSON] не писала, у тому числі і на користь іншого спадкоємця першої черги [PERSON] , з якою мати проживала до смерті. Оскільки чинним законодавством не передбачено часткового прийняття спадщини, відповідачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину, оскільки остання набула права власності на спадкове майно у вигляді грошових коштів у розмірі 5 000 000 доларів США, про які дізналася пізніше на підставі заповіту від 12.11.2013 року, який мати [PERSON] за життя не посвідчила нотаріально. Просила суд в задоволенні зустрічного позову відмовити та задовольнити первісний позов. 05.02.2024 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Павлової Е.С. поновлено строк для подання доказу та приєднано до матеріалів справи висновок судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України Р.Мірошник № 530/23 від 29.01.2024 року. В судових засіданнях представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Сініціна О.П. первісні позовні вимоги підтримувала з обставин викладених у позові та просила суд позов задовольнити первісний, у задоволенні зустрічного позову просила суд відмовити. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] , яка є позивачем за зустрічним позовом адвокат Величко Л.П. в задоволенні первісного позову просила відмовити, зустрічні позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Павлова Е.С. підтримала позицію викладену у відзиві та послалася на те, що грошові кошти які передані [PERSON] за заповітом не передає спадкоємцям через наявність кримінальних проваджень та спір між спадкоємцями. Третя особа в судові засідання не з`являлася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , яка є мамою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про смерть та свідоцтвами про народження та відповідно про шлюб, де було змінено прізвища. За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. заведено спадкову справу щодо майна померлої [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину на законом на грошові кошти (а.с. 194 т. 3). Також в матеріалах спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] міститься нотаріально посвідчений заповіт від 08.10. 2010 на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку за вищевказаною адресою на ім`я [PERSON] (а.с. 197 т.3) Також в матеріалах спадкової справи міститься нотаріально посвідчений заповіт від 08.10.2010 р. на кв. [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 197-а т.3) 08.03.2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка до смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] .(а.с.193-а т.3). З копії спадкової справи убачається, що [PERSON] на час смерті [PERSON] була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою в [ADDRESS] . (а.с. 195-а т.3) До кола спадкоємців першої черги щодо майна померлої [PERSON] належать її доньки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. також з заявами про прийняття спадщини після смерті матері за заповітом від 12.03.2013 р. складений померлою [PERSON] на ім`я [PERSON] на грошові кошти (а.с.220, а.с. 224 т.3). Постановами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. від 28.03.2023 року та 21.03.2023 р. (а.с. 221, 226 т.3) відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на належне майно [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на грошові кошти загальним розміром 5 000 000 доларів США, які померла заповідала у заповіті, який був складений 12 листопада 2013 року, у зв`язку з тим, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, згідно ст.1247, 1248 ЦК України. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] та [PERSON] посилаються на заповіт (а.с.225 т.3) відповідно до якого [PERSON] "на випадок своєї смерті хоче віддати всі гроші, які заробила своїм трудом і накопичила протягом життя, своїй сім`ї дочці [PERSON] в сумі 1000 000 доларів США, онуці [PERSON] в сумі 2 000 000 доларів США, сестрі [PERSON] 2 000 000 доларів США. Вказані кошти хочу щоб моя сім`я отримала після 2020 року. Гроші прошу зберігати мою подругу [PERSON] та після 2020 року віддати моїм дівчатам [PERSON] 12.11.2013 року". Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1236 ЦК України визначає право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом 1. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. 2. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. 3. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. 4. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Стаття 1247 ЦК України встановлює форму заповіту. 1. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. 2. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. 3. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. 4. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. 2. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Разом з тим стаття 1257 ЦК України визначає недійсність заповіту. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. 2. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. 3. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. 4. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. В даному випадку між спадкомцями першої черги виник спір за заповітом від 12.11.2013 р. який за своєю формою є нікчемним. Позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом просили суд визнати за кожною право власності на готівкові грошові кошти в сумі 5 000 000 доларів США в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відтак, вимога про визнання права власності може бути заявлена виключно у випадку, якщо на момент звернення до суду особа має право власності, але воно оспорюється іншою стороною. Згідно частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до частини 2 статті 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Суд зазначає, що грошовим коштам притаманні родові ознаки (певна сума коштів), а не індивідуальні ознаки (конкретні індивідуалізовані банкноти з відповідними серією та номером), що виключає можливість визнання права власності на грошові кошти. Звернення позивачів, як за первісним так за зустрічним позовом із позовною вимогою про визнання права власності на грошові кошти в розмірі 5 000 000 дол. США є необґрунтованим, оскільки визнання права власності на грошові кошти є неможливим в силу того, що грошовим коштам притаманні родові ознаки, що виключає можливість визнання права власності на них, а тому суд відмовляє у задоволенні первісного позову та зустрічного позову про визнання права власності на грошові кошти в сумі 5 000 000 дол. США. Оскільки Позивачка за первісним позовом [PERSON] ставила під сумнів написання Заповіту від 12.11.2013 року саме матір`ю [PERSON] за життя та дійсну її волю заповісти грошові кошти тільки на користь відповідачки [PERSON] , вона 07.02.2022 року подала до Обухівського РУП ГУНП у Київській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення у порядку ст. 214 КПК України. За результатами розгляду вищевказаної заяви 07.02.2022 року слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022111230000233 відносно Відповідачки за первісним позовом та її дочок були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. В межах даного кримінального провадження за №12022111230000233 від 07.02.2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду м. Києва від 16.04.2022 року, за місцем проживання дочки Відповідачки [PERSON] було проведено обшук, в ході якого було знайдено та вилучено оригінал Заповіту від 12.11.2013 року та інші документи, які були написані за життя матір`ю Дьяковою H P. Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження за №12022111230000233 від 07.02.2022 року було призначено судову технічну почеркознавчу експертизу. Для проведення експертизи експертам було надано Заповіт від імені померлої матері - [PERSON] , датований 12.11.2013 року та порівняльні зразки документів. Висновком експертів за результатами проведення комплексної судово- почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 12022111230000233 від 07.02.2022 року №11472/22-34/11473/22-32/18594-18614/22-34 встановлено, що, зокрема,: Рукописний текст, який починається зі слів « ЗАПОВІТ Я , [PERSON] ...» та закінчується словами «...[PERSON]. 12 листопада 2013 року», в заповіті, датованому 12.11.2013, виконаний [PERSON] ; у заповіті від імені [PERSON] , датованому 12.11.2013, відсутні ознаки штучного зістарювання документа; записи, які знаходяться у заповіті, датованому 12.11.2013, виконані у період часу раніше грудня 2013 року. Більш точно встановити період виконання досліджених записів не представляється можливим у межах наданих зразків порівняння; виконання рукописних записів у заповіті, датованому 12.11.2013, у зазначену в документі дату - 12.11.2013 - не виключається. (а.с.6-14 т.4) При цьому, відповідно до копії постанови т.в.о. заступника начальника СВ Обухівського районного УП ГУНП в Київській області майора поліції Кашпур A.C. від 08.08.2022 року вбачається, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022111230000233 від 07.02.2022 року закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Також у Позивачки [PERSON] були підозри, що Відповідачка та її доньки шляхом зловживання довірою здійснювали заходи щодо примусу матері до написання Заповіту від 12.11.2013 року та сумніви у тому, чому мати за життя не звернулася до нотаріуса для засвідчення Заповіту, у зв`язку з чим вона 11.01.2023 року також подала до Печерського УП ГУНП у м. Києві заяву про вчинене кримінальне правопорушення у порядку ст. 214 КПК України. За результатами розгляду вищевказаної заяви 11.01.2023 року Печерським УП ГУНП у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань міститься в матеріалах справи. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року надано тимчасовий доступ до оригіналів документів, що знаходяться у володінні КП «Олексанрівська клінічна лікарня м.Києва з можливістю їх вилучення (здійснення виїмки) щодо [PERSON] . Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року надано тимчасовий доступ до оригіналів документів, що знаходяться у володінні Комунального некомерційного підприємтсва «Київський міський клінічно онкологічний центр» з можливістю їх вилучення (здійснення виїмки) щодо [PERSON] . В межах даного кримінального провадження за №12023100060000055 від 11.01.2023 року на підставі постанови слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві від 15.03.2023 року призначено комісійну судово-медичну експертизу. Висновком експерта №14 від 03.04.2023 року за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні встановлено, що, зокрема: 1.3. В наданій на дослідження медичній карті №7798/12 амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] при огляді терапевтом (31.05.2012.; 16.09.2013.) вказано, що хвора перебуває: «...сознание ясное, на вопросы отвечает адекватно...», але оцінка психічного стану, та чи мала гр. [PERSON] ознаки психічного розладу, усвідомлення значення своїх дій, керувати ними, не входить до компетенції комісії судово-медичних експертів, а входить до компетенції судово-психіатричної експертизи. 2. Враховуючи наявність у гр. [PERSON] , 1936 р.н. діагнозу: Рак нижньої третини шлунку з інфільтрацією в печінку, стадія IV, р Т4 N1, Мо продовження захворювання у вигляді метастатичного ураження ретропанкреотичних та парааортальних лімфатичних вузлів та розвитком ракового виснаження (кахексія), від чого і настала смерть, є висока ймовірність, що в період з 01.09.2013 року по 01.12.2013 року її стан прогресивно погіршувався, що могло спричинити обмеження її фізичної активності у вигляді неможливості самостійного пересування». При цьому, відповідно до копії постанови старшого слідчого відділу Печерського УП ГУНП у місті Києві старшого лейтенанта поліції Іванова В.І. від 07.04.2023 року вбачається, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023100060000055 від 11.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В судових засіданнях представник [PERSON] знаходження у [PERSON] грошових коштів доводять письмовим документом під назвою заповіт від 12.11.2013 року написаний [PERSON] . З наданої відповіді Головного управління національної поліції в Київській області Обухівського районного управління поліції убачається що експертам КНІДСЕ для проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 12022111230000233 від 07.02.2022 року надавався оригінал заповіту від імені [PERSON] , датований 12.11.2013 року. Після проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 12022111230000233 від 07.02.2022 року, досліджуваний об`єкт оригінал заповіту від імені [PERSON] , датований 12.11.2013 року, частково знищений, у зв`язку з чим змінив свій первинний стан. Досліджуваний об`єкт частково знищений та змінив свій первинний стан, у зв`язку із тим, що з нього було вирізано штрихи реквізитів документів та фрагментів паперу. Після проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 12022111230000233 від 07.02.2022 року, досліджуваний об`єкт - оригінал заповіту від імені [PERSON] , датований 12.11.2013 року не зберіг свою цілісність. Досліджуваний об`єкт не зберіг свою цілісність, оскільки з нього було вирізано штрихи реквізитів документів та фрагментів паперу і не може бути відновлений. Також суду надано акти перевірки наявності грошовий коштів № 1 від 11.01.2014 року переданих [PERSON] на підставі заповіту [PERSON] від 12.11.2013 року складений адвокатом Мацелюх В.А. та аналогічний акт № 2 від 15.02.2022 року де зафіксовано збереження грошових коштів в сумі 4924000 доларів США. (а.с. 107, 108 т.2) Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] обставини вказані в актах підтвердив. Окрім того, суду надано висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи від 29.01.2024 року за результатами дослідження метаданих електронних файлів «АКТ №l.docx» та «АКТ №2.dосx» встановлено, що: електронний файл «АКТ №l.docx» створено 11.01.2014 р. о 08:13:00; електронний файл «АКТ №2.dосx» створено 15.02.2022 р., о 09:10:00. 2. За результатами дослідження властивостей електронних файлів «АКТ №l.docx» та «AКТ №2.docx» встановлено, що: електронний файл «АКТ №l.doсx» записано на флеш-накопичувач «SanDisk Cruzer Slice 8GB» 11.01.2014 p. о 14:06:34; електронний файл «АКТ №2.doсx» записано на флеш-накопичувач «SanDisk Cruzer Slice 8GB» 15.02.2022 p. о 13:40:46; 3. Електронний файл «АКТ №l.docx» записано на флеш-накопичувач «SanDisk Cruzer Slice 8GB» 11.01.2014 р. о 14:06:34. Електронний файл «АКТ №2.doсx» записано на флеш-накопичувач «SanDisk Cruzer Slice 8GB» 15.02.2022 р. о 13:40:46. 4. Електронні файли «АКТ №l.docx» та «АКТ №2.dосx» було записано на флеш-накопичувач «SanDisk Cruzer Slice 8GB», випущений не пізніше 05.05.2012 р., тобто до дати запису електронних файлів 5. Відомостей, що вказують на те, що електронні файли «АКТ №l.docx» та АКТ №2.docx» були створені не в ті дати, що вказані в самих документах, не виявлено. 6. За результатами дослідження метаданих електронного файлу «АКТ №l.docx», виявлено відомості щодо: автора - Vitalii Matseliukh; ким збережено - Vitaliі Matseliukh; редакції - 4; дати створення - 11.01.2014 08:13:00; дати останнього збереження - 11.01.2014 12:06:00; шаблону - Normal.dotm; загального часу редагування - 2 хвилини; кількості сторінок - 1; кількості слів - 215; кількості символів - 1227; імені програмного забезпечення - Microsoft Office Word; кількості рядків - 10; кількості абзаців - 2; кількості символів з пробілами - 1440; версії програмного забезпечення - 14.000. За результатами дослідження метаданих електронного файлу «АКТ №2.dосx», виявлено відомості щодо: автора - Vitaliі Matseliukh; ким збережено Vitalii Matseliukh; редакції - 2; дати створення - 15.02.2022 09:10:00; дати останнього збереження - 15.02.2022 11:40:00; шаблону - Normal.dotm; загального часу редагування 0 хвилин; кількості сторінок 1; кількості слів 215; кількості символів - 1232; імені програмного забезпечення - Microsoft Offіce Word; кількості рядків - 10; кількості абзаців - 2; кількості символів з пробілами - 1445; версії програмного забезпечення -16.000 7. За результатами дослідження метаданих електронних файлів «АКТ №l.docx» та «АКТ №2.docx» виявлено, що електронний файл «АКТ №l.docx» створено за допомогою програмного забезпечення «Microsoft Office Word v.14.0000», що є складовою пакетів «Microsoft Office 2010» та «Microsoft Office 2011». Електронний файл «АКТ №2.docx» створено за допомогою програмного забезпечення «Microsoft Office Word v.16.0000» що є складовою пакетів «Microsoft Office 2016», «Microsoft Office 2019», «Microsoft Office 2021», «Microsoft 365». 8. Так, програмне забезпечення «Microsoft Office Word v.14.0000» могло використовуватися для створення електронного файлу «АКТ №l.docx». Так, програмне забезпечення «Microsoft Office Word v.16.0000,» могло використовуватися для створення електронного файлу «AKТ №2.docx». 9. Так, на даний час можливо використовувати програмне забезпечення «Microsoft Office Word v.14.0000» та «Microsoft Office Word v.16.0000». 10. Відомостей щодо пристроїв за допомогою були створені яких електронні файли «AКТ №l.dосx» та «AKТ №2.docx», не виявлено. (а.с. 90-118 т.3) До того ж відповідачем [PERSON] право на повернення коштів не заперечується, але оскільки між спадкоємцями існує спір нею не повертаються спірні грошові кошти. Частинами 1-2 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, аналогію закону можна застосовувати виключно у разі подібних спірних неврегульованих правовідносин. Враховуючи те, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , відноситься до кола спадкоємців померлої першої черги, у суду є всі підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно утримувані грошові кошти, які залишила її мати [PERSON] в сумі 5000 000 доларів США. Нікчемність заповіту не звільняє відповідача [PERSON] , від повернення утримуваних коштів. При цьому суд зазначає, що [PERSON] вимог про стягнення грошових коштів не заявляла, [PERSON] та [PERSON] на яких міститься посилання в заповіті не відносяться до кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] . Суд зазначає, що з урахуванням обставин справи ефективним способом захисту порушених прав позивача за зустрічним позовом у спірних правовідносинах є стягнення грошових коштів з відповідача [PERSON] які підлягають захисту на підставі положень статті 1212 Цивільного Кодексу України. З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні первісного позову та частково задовольняє зустрічний позов. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 6710 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial