Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить: - розірвати спадковий договір від 09.07.2016р., укладений між громадянами [PERSON] , 1936 р.н., та [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сетаком В. Я.; - розірвати спадковий договір від 11.07.2016р., укладений між [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округа Сетаком В. Я. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що [PERSON] уклала спадкові договори, а саме: 09.07.2016р. з [PERSON] , яка є донькою останньої, та 11.07.2016р. з [PERSON] , який є її сином. Згідно спадкових договір, [PERSON] після своєї смерті передає по 1/2 частини квартири [ADDRESS] , кожному з набувачів. В свою чергу [PERSON] та [PERSON] зобов`язуються виконувати особисті потреби [PERSON] , зокрема: забезпечувати ліками, надавати побутові послуги, здійснювати догляд, а у разі смерті останньої забезпечити поховання та доглядати за місцем поховання. У зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] умов договору не виконують, позивач просить зазначені вище спадкові договори розірвати. Представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. [PERSON] підтримала вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, відзиву не подали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Від приватного нотаріуса Сєтака В.Я. 28.03.2024р. надійшла заява про розгляд справи без його участі. Щодо розгляду справи поклався на розсуд суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та заслухавши пояснення свідків, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 09.07.2016р. між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем), було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. (а.с. 5-6). Крім того, 11.07.2016р. між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем), було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 7126 (а.с. 7-8). За умовами п. 4 договорів набувачі майна зобов`язалися виконувати наступні розпорядження Відчужувача відносно: забезпечення необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаними лікувальними установами; надання побутових послуг; здійснення догляду та надання необхідної допомоги; забезпечення необхідним для поховання, а також догляду за місцем поховання. [PERSON] згідно п.1 договору від 09.07.2016р. зобов`язалась передати після її смерті у власність [PERSON] належне їй на праві приватної майно, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Згідно п.1 договору від 11.07.2016р. [PERSON] зобов`язалась передати після її смерті у власність [PERSON] належне їй на праві приватної майно, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Пунктом 5 договорів зазначено, що спадковий договір може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу Відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем її розпоряджень; на вимогу Набувача у разі неможливості виконання нею розпоряджень Відчужувача. Допитаний як свідок [PERSON] , який є сусідом позивача, повідомив, що він не бачить нікого крім сина позивачки [PERSON] , який забезпечує матір та проживає разом з нею. Свідок [PERSON] , який є сином позивачки, повідомив суду, що відповідачі допомагали у догляді за матір`ю, проте в основному всі жили окремо. [PERSON] з 1996р. проживає у Російській Федерації, а сюди приїжджала раз у два-три роки. Відносно [PERSON] повідомив, що такий проживає з 2018р. в Естонії та інколи передає гроші. Згідно статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Положеннями статті 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як зазначено вище, згідно пункту 4 спадкових договір від 09.07.2016р. та 11.07.2016р. відповідачі зобов`язалися забезпечувати [PERSON] необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаними лікувальними установами; надавати побутові послуги; здійснювати догляд та надання необхідної допомоги; забезпечити поховання, а також доглядати за місцем поховання. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказала, що відповідачі тривалий час умови спадкових договір не виконують, ніякої допомоги не надають. Перебування [PERSON] та [PERSON] , зі слів позивача та свідків, за межами території України безумовно унеможливлює виконання ними належним чином умов спадкових договорів від 09.07.2016р. та 11.07.2016р. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Згідно з п. 5 спадкових договорів від 09.07.2016р. та 11.07.2016р., спадковий договір може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу Відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем її розпоряджень; на вимогу Набувача у разі неможливості виконання нею розпоряджень Відчужувача. Дослідивши та проаналізувавши усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі, укладаючи з позивачкою спадкові договори, взяли на себе певні зобов`язання, визначені цим договором, однак від їх виконання самоусунулись, що відповідно до п. 5 договорів є підставою для їх розірвання. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів про виконання відповідачами умов спадкових договорів, а тому наявні підстави для розірвання таких у зв`язку з невиконання набувачами розпоряджень відчужувача та недотримання відповідачами умов спадкових договорів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст.ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved