Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] , в особі свого представника [PERSON] звернулася до Березівського районного суду Одеської області з позовом до ПрАТ «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого. В обґрунтування позову зазначено, що 13.06.2018 року водій [PERSON] керуючи автомобілем «MAN» р.н. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній помер. За фактом ДТП були внесені відомості про таку подію до ЄРДР за №12018160000000469 з кваліфікацією по ст. 289 КК України. Станом на момент звернення з даною позовною заявою, в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває справа №523/15996/19 (провадження 1-кп/523/526/21) від 17.10.2019 року за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Станом на момент ДТП - 13.06.2018 року, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу «MAN» , р.н.з. [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне), що підтверджується полісом №АК 9233305. В результаті ДТП та наслідків від нього матері потерпілого [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. 06.10.2020року представником позивача за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу відповідача повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 44676,00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою матері загиблого - [PERSON] та 134028.00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить позивачу. 06.10.2020 року представником позивача було направлено на поштову адресу відповідача додаткові документи необхідні, для здійснення виплати страхового відшкодування . 02.12.2020року за вхід. №4511, 03.11.2020 року за вхід. №4708, 12.03.2021 року за вхід. №5833 надійшли листи якими відповідач повідомив представника позивача про те, що строк розгляду справи призупинений у зв`язку з відсутністю кінцевого рішення у кримінальному провадженні. 02.12.2020 року за вхід. №4925 надійшов лист відповідача, яким останній повідомив про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого. Оскільки відповідач відмовляє їй у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суду стягнути з відповідача на користь позивача 44676,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого; 134028,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника; 10000 грн. витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою. Ухвалою суду від 20.12.2023 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 26.10.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що сторона відповідача позовні вимоги не визнає в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Відповідач зазначив, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Позивач в порушення ст. 33-1 та ст. 35 Закону № 1961-1У не надав страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, також не надав документального підтвердження того, що по справі спірного ДТП завершене провадження та прийняте рішення набрало законної сили. На підставі вищевикладеного, відповідач правомірно повідомив позивача про неможливість прийняття рішення по справі до моменту набрання рішення в кримінальному провадженні законної сили, що свідчить про відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті страхового відшкодування. Також відповідач зазначає, що відповідно до пп. е) п. 35.2 ст. 35 вищезазначеного Закону у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника до заяви додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Відповідно до відповіді Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області [PERSON] отримує пенсію за віком, як багатодітна мати, яка виховувала п`ять та більше дітей. Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії. інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. На думку відповідача [PERSON] не надала жодних доказів, що вона перебувала на утриманні свого сина, адже отримували пенсію (розмір якої не встановлено), як наслідок можна дійти висновку, що розміри пенсій [PERSON] , є більшим, ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» (з 01.01.2018 по 30.06.2018- 1373,00 гривні). Окрім того, [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами потребу у матеріальній допомозі, передбачену статтею 202 СК України, так і те, що син надавав таку допомогу, яка в свою чергу була основним і постійним джерелом її існування. В матеріалах справи відсутні медичні документи, які б підтверджували те, що по день смерті [PERSON] позивачка потребувала постійного стороннього догляду, матеріального та медичного забезпечення. Довідка Михайло-Олександрівської селищної ради та Акт обстеження житлово-побутових умов мешканців Березівської міської ради ОТГ проведений депутатом [PERSON] про те що [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , та до дня смерті надавав матеріальну ти фінансову допомогу своїй матері [PERSON] не є безсумнівним і достовірним доказом знаходження [PERSON] на утриманні сина. Враховуючи наведене, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Разом з відзивом, представником відповідача до суду подано заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якій представник відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 28.02.2024 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач також був повідомлений про судовий розгляд належним чином, в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 13.06.2018 року о 22:55, водій [PERSON] керуючи автомобілем «MAN" р.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній помер [INFO] . Про факт смерті [PERSON] свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , що видане Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №288. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №387 від 14.06.2018 року причиною смерті [PERSON] є травма при зіткненні з вантажним автомобілем. За фактом ДТП були внесені відомості про таку подію до ЄРДР за №12018160000000469 з кваліфікацією по ст. 289 КК України. Станом на момент звернення з позовною заявою, в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала справа №523/15996/19 (провадження 1-кп/523/526/21) від 17.10.2019 року за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2023 року [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286ч.2 КК України на підставі ст.373 ч.1 п.3 КПК України визнано не винним та виправдано. Рішення законної сили не набрало та оскаржене до Одеського апеляційного суду (523/15996/19). На момент розгляду цивільної справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє остаточне рішення Одеського апеляційного суду за результатами апеляційного перегляду вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2023 року Як вбачається із довідки про склад сім`ї від 25.07.2018 року №523, яка видана сільським головою Михайло-Олександрівської сільської ради, покійний [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту про засвідчення факту перебування на утриманні, [PERSON] перебувала на утриманні, оскільки її дохід був меншим ніж необхідні витрати та перебувала на утриманні сина [PERSON] , який надавав їй матеріальну підтримку в грошовій та натуральній формі, що підтверджують сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 28.09.2020 року відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представником за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу підповідача повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 44676,00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою матері загиблого - [PERSON] ; - 134028.00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить позивачу. 06.10.2021 року представником позивача було направлено на поштову адресу відповідача додаткові документи необхідні, для здійснення виплати страхового відшкодування, що належать позивачу, а саме оригінал Акту про засвідчення факту перебування [PERSON] на утриманні у свого сина. 20.10.2020 року представником позивача було направлено на поштову адресу відповідача вимогу про виплату страхового відшкодування, для здійснення виплати страхового відшкодування, що належать позивачу, а саме оригінал довідки про ДТП. 13.10.2020 року за вхід. №4511, 03.11.2020 року за вхід. №4708, 12.03.2021 року за вхід. №5833 надійшли листи яким відповідач повідомив представника позивача про те, що строк розгляду справи призупинений у зв`язку з відсутністю кінцевого рішення у кримінальному провадженні. 02.12.20201 року за вхід. №4925 надійшов лист відповідача, яким останній повідомив про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого. Звертаючись до суду, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] 44676,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого; 178704,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника; 10000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). В пункті 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного Кодексу України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Так, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 ЗУ). Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п.1.3 ч.1 ЗУ). дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п.1.12 ч.1 ЗУ). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування п.п.9.1, 9.4 ст. 9 ЗУ). Станом на момент ДТП - 13.06.2018 року, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу «MAN» р.н.з. [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне), що підтверджується полісом №АК9233305. Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.23.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. За результатами розгляду справи судом встановлено, що потерпілий [PERSON] загинув внаслідок ДТП, яка сталася [INFO] . Отже, має місце страховий випадок, а тому незалежно від вини особи, яка завдала шкоди, - шкода [PERSON] завдана смертю фізичної особи (її сина) внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а тому повинна бути відшкодована страховою компанією, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «MAN» р.н.з. [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне), що підтверджується полісом №АК9233305. Щодо правомірності дій відповідача, щодо призупинення розгляду страхової справи, то слід зазначити наступне. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п.34.1 ст. 34 згаданого Закону). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п.35.1 ст. 35 цього Закону). Відповідно до п.36.1 ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial