Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.02.2022 року Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Однак позивач не встигла вчасно звернутися до нотаріальної контори у шестимісячний термін з дня смерті матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що 24 лютого 2022\~року почалася війна, тому 27 лютого 2022 року, разом зі своєю неповнолітньою дитиною була вимушена виїхати з Київської області, а 06 березня 2022 року перетнули кордон і поїхали до Чорногорії. При цьому, до червня 2022 року у Київській області майже не було працюючих нотаріусів, всі реєстри нерухомого майна були закриті. Разом з тим, 24 червня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», якою продовжив строк для прийняття спадщини на 4 місяці. У зв`язку з чим, в телефонному режимі нотаріуси посилались на вказану постанову та запевняли, що до кінця війни строки для подачі заяви про прийняття спадщини зупинені. Перебуваючи за кордоном з неповнолітньою дитиною, позивачка займалась оформленням документів для отримання тимчасового захисту та продовження дії закордонного паспорта сина. 13 жовтня 2022 року позивачці було присвоєно персональний реєстраційний номер 2207983215336, що підтверджується довідкою Міністерства внутрішніх справ територіального відділення з адміністративних справ, питань громадянства та іноземних громадян м. Бар, і лише 03.03.2023\~року видано довідку про надання статусу іноземної громадянки, що перебуває під тимчасовим захистом Чорногорії. При цьому, залишити неповнолітню дитину за кордоном позивач не мала можливості, тому за межі Чорногорії не виїжджала, що підтверджується копією її закордонного паспорту. Дані обставини стали підставою пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Тому, лише 27 квітня 2023\~року позивач через свого представника звернулась до Приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Андросова Є.О. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для її прийняття, що змусило позивача звернутися до суду для захисту своїх прав. Крім того, позивач зазначала, що вищевказане спадкове майно було придбано фактично за її кошти за рахунок відчуженого майна у м. Луганськ, де вони ра ніше проживали з родиною, однак були вимушені у зв`язку з окупацією територій та проведенням бойових дій виїхати. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. При цьому, представник позивача подала до суду заяву, згідно з якою просила суд проводити судовий розгляд справи за відсутності позивача та її представника, де також вказала, що позивач позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За відсутності заперечень зі сторони позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Так, ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А. Я. від 14.07.2023 року у справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження. При цьому, надано відповідачу у порядку ст.\~178 ЦПК України, скористатися правом на подання відзиву на позовну заяву. Проте, відповідач вказаним правом не скористався та не надав до суду відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А. Я. від 27.09.2023 року підготовче провадження у цивільній справі №\~369/10793/23, за позовом [PERSON] до Білогородської територіальної громади в особі Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , дошлюбне прізвище « [PERSON] » є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.081983\~року, актовий запис №\~887, та копією рішення Артемівського районного суду м.\~Луганська від 09.10.2012\~року, з якого вбачається, що дошлюбне прізвище [PERSON] , є « [PERSON] », яке було змінено внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] . При цьому, [INFO] мати позивачки, [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 лютого 2022\~року Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Після смерті матері позивача [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , власницею якого була остання, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору купівлі-продажу квартири від 27.05.2016\~року, що посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Ступаченко Н.\~В. При цьому, інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні та станом на 13.10.2023 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом із заявами про прийняття спадщини за законом ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися та відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №\~74332722 від 13\~жовтня 2023\~року. 27 квітня 2023 року [PERSON] через свого представника звернулась до Приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Андросова Є.О. із заявою про прийняття спадщини, однак, згідно з постановою приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Андросова Євгена Олександровича про\~відмову\~у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2023 року № 69/02-31, копія якої міститься у матеріалах справи, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском останньою шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому, судом встановлено, що причинами пропуску строку на прийняття спадщини після смерті матері позивача - [PERSON] , [INFO] , є вимушене перебування позивача разом з її неповнолітнім сином закордоном в Республіці Чорногорія, м.\~Бар, куди родина переїхала у зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України та безпосередньо проведенням бойових дій на території Бучанського району Київської області, де раніше проживала родина, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою Міністерства внутрішніх справ територіального відділення з адміністративних справ, питань громадянства та іноземних громадян м. Бар від 13 жовтня 2022\~року та копіями паспортів громадян України для виїзду за кордон: [PERSON] , серії [NUMBER] та [PERSON] , серії [NUMBER] . При цьому, як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач не мала змоги повернутися на територію України для оформлення спадкових прав, оскільки законодавством Республіки Чорногорія заборонено перебування на території держави неповнолітньої особи, а саме сина позивача без супроводу батьків чи опікуна, тому з метою безпеки своє ї дитини перебувала разом з ним закордоном. Дані обставини стали підставою пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України).Статтею 1272 ЦК Українивизначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу). Згідно змістуст. 1272 ЦК України, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач посилається на те, що не зміг своєчасно звернутись до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, а саме через обставини, викладені вище. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, враховуючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022\~року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30\~хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та наразі діє, суд визнає вимоги позивача про надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини обґрунтованими, а причини пропуску строку на прийняття спадщини, поважними, оскільки, на думку суду, вони пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини, а саме юридичну необізнаність та відсутність її на території України. Згідно зіст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд вбачає наявність передбачених ч. 3 ст. 1272 ЦК України підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, суд вважає, що достатнім для прийняття спадщини є строк у два місяці, а тому позов підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного, ст.ст.15,16,1268-1270,1272,1273 ЦК України,

Outcome: partial