Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість в сумі 54229,26 гривень, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 гривень та на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався, що 19.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір №5091074 про надання споживчого кредиту, який був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/dokuments. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало останньому кредит в сумі 15000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , процентну ставку сторонами погоджено, як 1,90% в день та яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору - 30 днів. 19.12.2021 р. відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, відповідно до умов договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював. 01.12.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №01.12/22-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за плату належні йому права вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №01.12/22-Ф від 01.12.2022 року, ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5091074 в розмірі 42645,00 грн. грн., з яких: 15000,00 грн. - сума за основною сумою боргу, 27645,00 грн. - сума процентів за користування кредитом. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за кредитним договором № 5091074 від 19.11.2021 року в сумі 54229,26 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, з яких: 42645, 00 грн. - сума заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом, 9211,33 грн. - інфляційні втрати, 2372,93 грн. - три відсотки річних. Представник позивача також просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, день та час судового розгляду повідомлявся своєчасно у встановленому законом порядку (а.с.93,99). 09.04.2024 р. представником позивача за допомогою підсистеми «Електронний суд» на адресу суду надіслано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.102). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.95,100). Крім того, у відповідності з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідача було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.96,101). З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір №5091074 про надання споживчого кредиту, який був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/dokuments. Відповідно до умов якого [PERSON] надається кредит в сумі 15 000 гривень зі строком повернення кредитних коштів - 30 днів, дата повернення кредиту - 19.12.2021, яка вказується у графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору (а.с.16). Як це вбачається з умов п. 1.4. кредитного договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього договору. Зі змісту п. 1.5.1. кредитного договору вбачається, що сторонами погоджено стандартну процентну ставку, яка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3. договору. Мета отримання кредиту сторонами погоджена в п. 1.6. кредитного договору, - споживчі (особисті) потреби. Умовами п. 2.1. кредитного договору сторонами узгоджено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Як вбачається з положень п. 4.1 кредитного договору, строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену у п. 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнуто домовленості про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2 (п.п.4.2.1. - 4.2.4.) договору, або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п. 4.3. (п.п.4.3.1. - 4.3.2) договору. Згідно з Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №5091074 від 19.11.2021, сторони погодили дату видачі кредиту - 19.11.2021 та дату платежу кредиту - 19.12.2021, суму кредиту за договором - 15 000 гривень, проценти за користування кредитом - 855,00 гривень, кількість днів у розрахунковому періоді - 30 днів, загальну вартість кредиту 15855,00 гривень, а також реквізити для оплати кредиту. Якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим будуть мати такі значення: сума платежу за розрахунковий період становитиме - 23550,00 гривень, з якої проценти за користування кредитом складуть суму 8550,00 гривень. Наведені умови кредитування, які, серед іншого, відображені й в паспорті споживчого кредиту (а.с.8-10), та інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, 19.11.2021 підписано між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] договір №5091074 від 19.11.2021 та графік платежів було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] 19.11.2021 о 10:33:53 (а.с.15-16). Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями. Підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію"). Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються ЗУ «Про електронні довірчі послуги». Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» електрона взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях не повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікаціяв інформаційних системах, в яких здійснюється обробка таких електронних даних, можуть здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без отримання таких послуг, за умови попередньої домовленості між учасниками взаємодії щодо порядку електронної ідентифікації учасників таких правових відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» знаходить своє підтвердження факт перерахування [PERSON] коштів, визначених умовами кредитного договору, згідно з якою, ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повідомляє про успішність операції за транзакцією №1022108124 від 19.11.2021 щодо переведення на картковий рахунок № [NUMBER] , грошових коштів в сумі 15 000,00 гривень (а.с.35 зворот). Відповідно до картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) (а.с.23-32), відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, відповідно до умов договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за кредитним договором № 5091074 від 19.11.2021 року в сумі 54229,26 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, з яких: 42645, 00 грн. - сума заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом, 9211,33 грн. - інфляційні втрати, 2372,93 грн. - три відсотки річних. 01.12.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений Договір факторингу №01-12/22-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, а ТОВ «ФК Фінтраст Україна» зобов`язується передати в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти (а.с.71-75). Акт прийому-передачі інформації згідно з Реєстром Боржників в електронному виді за Договором Факторингу №01-12/22-Ф від 01.12.2022 року підписано між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 01.12.2022 (а.с.75 зворот). За змістом п. 1.1. договору факторингу №01-12/22-Ф від 01.12.2022 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного боргу (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з повідомлення, скерованого на електронну пошту olegkrupiy@gmail.com, зазначену відповідачем [PERSON] при укладенні кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» повідомило [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК Фінтраст Україна» (а.с.22). З наданого позивачем Реєстру боржників до договору факторингу № 01.12/22-Ф від 01.12.2022 року, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набула права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5091074 в розмірі 42645,00 грн. грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основаною сумою боргу, 27645,00 грн. - сума процентів за користування кредитом (а.с.19). Відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за кредитним договором №5091074 від 19.11.2021 в розмірі 42645,00 грн. грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основаною сумою боргу, 27645,00 грн. - сума процентів за користування кредитом, що підтверджується карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості) (а.с.23-32). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що знаходить своє підтвердження обставина наявності у відповідача [PERSON] перед позивачем заборгованості за кредитним договором №5091074 від 19.11.2021. Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище кредитним договором. У свою чергу, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується таким. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру заборгованості, позивачем надано витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 01.12/22-Ф від 01.12.2022 року, а також картку обліку договору №5091074 від 19.11.2021, відповідно до яких сума заборгованості становить 42645,00 грн. грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27645, 00 грн. - сума процентів за користування кредитом. Зі змісту картки обліку договору №5091074 від 19.11.2021 убачається, що [PERSON] не здійснював платежів в рахунок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору та процентів за користування кредитними коштами. Факт порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 42645,00 грн. грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27645,00 грн. - сума процентів за користування кредитом. Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в сумі 9211,33 грн., та трьох відсотків річних в сумі - 2372,93 грн., не підлягають задоволенню на підставі п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією №2875 від 25 січня 2024 року при пред`явленні позову до суду через підсистему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень (а.с.84). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в сумі 42645,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1977 грн. 88 коп. Згідно вимог ч. 2. ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачем невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача за позовом не були неминучими. Так, судом встановлено, що позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 10 липня 2023 року укладено договір про надання правової допомоги №10/07-2023 з адвокатом Столітнім М.М. (а.с.53-54). Умовами п.4.4. розділу 4 договору про надання правової допомоги сторонами погоджено, що факт наданих послуг підтверджується звітом про надання правової допомоги. Відповідно до звіту про надання правової допомоги згідно з Договором №10/07-2023 від 10.07.2023, адвокатом Столітнім М.М. надано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» такі види правової допомоги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором; складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта. Вартість послуг адвоката погоджено сторонами в 10 000,00 гривень. У звіті, підписаному сторонами, зазначено, що він підтверджує, що сторони претензій за надану та отриману правову допомогу один до одного не мають (а.с.17). Як убачається з рахунку на оплату по замовленню № 1969/25/01 від 25.01.2024 (а.с.33), ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило на користь адвоката Столітнього М.М. за виконані послуги з надання правової допомоги за договором №10/07-2023 від 10.07.2023 грошову суму 10 000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 25.01.2024 р. № 2962 (а.с.21). У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятої статті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, а саме - 10 000 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial