Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

04 березня 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Приватного акціонерного товариства\~Суха Балка\~(далі -\~ПрАТ\~Суха Балка), в обґрунтування якого вказав, що він протягом тривалого часу з вересня 1993 року по листопад 2019 року працював на підприємстві відповідача на шахті\~Фрунзе на посаді підземний електрогазозварник у шкідливих умовах праці з повним робочим днем у підземних умовах. 27 листопада 2019 року позивача було звільнено з підприємства відповідача за станом здоров`я. 25 січня 2024 року рішенням ЛЕК Державної установи\~Український науково-дослідний інститут промислової медицини\~йому було встановлено професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група Е, ЛН-третього ступеня, хронічне легеневе серце, НК першої стадії. Висновком МСЕК від 20 лютого 2024 року позивачу було встановлено 60 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково. Внаслідок отриманих професійних захворювань позивача постійно турбує задишка, напади утрудненого дихання, кашель, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, відчуття серцебиття та ниючого болю за грудиною, шум у голові та у вухах, зниження слуху на обидва вуха. У зв?язку з поганим самопочуттям позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Також, внаслідок отриманих професійних захворювань, було порушено його звички та бажання, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, що позначається на його душевному та фізичному станах. Позивач вважає, що професійне захворювання виникли внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві, де він працював. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 400 000 грн., яку просив стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача\~- адвокат Заклецький В.В. скористався правом надання відзиву в якому позовні вимоги не визнав, вважав їх необгрунтованими та вказав, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. При укладенні з ПрАТ\~Суха Балка\~трудового договору, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовам відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Також ПрАТ\~Суха Балка\~надавало позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технології виробництва не порушував. Більше того, на ПрАТ\~СухаБалка\~відповідно до вимог законодавства, повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки. Крім того, згідно окремої думки членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , ПрАТ\~Суха Балка, як роботодавець, не винне у виникненні професійного захворювання у [PERSON] , оскільки шкідливі умови в яких працював останній підприємством не створювались, а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом. Законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативі виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту, чим позивач на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався, тому ймовірною причиною професійного захворювання [PERSON] є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними у повному обсязі, при цьому, жодних заяв про відмову від дорученої роботи у зв`язку з небезпекою для здоров`я, або розірвання трудового договору за власним бажанням у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про охорону праці від [PERSON] не надходило. Крім того, позивач не надано первинну довідку про встановлення втрати професійної працездатності , а надана позивачем повторна довідка МСЕК не містить відомостей щодо перенесення позивачем моральних страждань. Посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтверджуються жодними належними доказами, наприклад, висновком експерта в галузі психології. Крім того, моральна шкода у зазначеній позивачем сумі у 400 000 грн. не доведена та є необгрунтованою, жодних належних та допустимих доказів в її обгрунтування не надано. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та покласти на позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач протягом тривалого періоду працював на шахті Фрунзе ПрАТ\~Суха Балка\~ на посаді підземного електрогазозварника з повним робочим днем у підземних умовах з 24 вересня 1993 року по 27 листопада 2019 року. 27 листопада 2019 року звільнений за станом здоров`я, що перешкоджає роботі на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-9). Медичним висновком ЛЕК спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи\~Український науково-дослідний інститут промислової медицини\~№ 124 від 25 січня 2024 року позивачу встановлено професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група Е. ЛН-третього ступеня. Хронічне легеневе серце. НК першої стадії. Захворювання професійне (а.с.10-11). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09 лютого 2024 року (за формою П-4), проведеного на ПрАТ\~Суха Балка, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи на шахті ім. Фрунзе підземним електрогазозварником з 24 вересня 1993 року по 27 листопада 2019 року виконував зварювання деталей, вузлів, конструкцій та інші роботи в підземних умовах шахти. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди та технології зварювання і різання металів, підпадав під вплив дії хімічних речовин з вмістом марганцю в зварювальних аерозолях, концентрація яких перевищувала нормативне значення (а.с.15-18). З пункту 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09 лютого 2024 року (за формою П-4), вбачається, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання є пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу (аерозолю дезінтеграції) переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 2,1 рази згідно Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони, затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я від 14.07.2020 року № 1596 і складала 4.2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; шкідливі хімічні речовини: концентрація марганцю в зварювальних аерозолях в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,3 рази згідно Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони. затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я від 14.07.2020 року №1596 і складала 0,26 мг/м3 при ГДК 0,2 мг/м3. Згідно Окремої думки членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , ПрАТ\~Суха Балка, як роботодавець не винне у виникненні професійного захворювання у [PERSON] мотивуючи це тим, що умови праці, у яких працював робітник не створювались керівництвом шахти імені Фрунзе ПрАТ\~Суха Балка, а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземних способом. Крім того, законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту. [PERSON] , на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався тими захисними півмасками фільтруючими, ефективність очистки повітря від пилу яких становить 99,9 %. Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пилоподавляючими та пиловловлюючими пристроями. Тому за умови постійного використання ЗІЗ шкідливий вплив пилу з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% на [PERSON] не відбувався (а.с.19-20). Згідно довідки МСЕК від 20 лютого 2024 року позивачу повторно встановлено 60 % втрати працездатності по ХОЗЛ та ІІІ групу інвалідності з 12 лютого 2024 року безстроково. Позивачу противопоказана важка праця в умовах виробничого пилу, рекомендовано санаторно-курортне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.21-22). У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти стаціонарного хворого та епікризами (а.с.23-29). Статтею 3\~Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.3 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно\~ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2\~ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 2371 КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Виходячи з наведених вимог закону, позицію представника відповідача щодо відсутності підстав для покладення на підприємство відповідальності за завдану шкоду, оскільки відсутня вина підприємства в її заподіянні, суд вважає такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки між сторонами склалися трудові правовідносини. При цьому, професійні захворювання виникли у позивача під час виконання останнім трудових обов`язків під час його роботи на шахті імені Фрунзе ПрАТ Суха Балка, а отже наявні у зв`язку з цим всі підстави, передбачені ст.2371 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.2371 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України\~Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.2371 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача у зв`язку з його тривалою протягом 26 років роботою на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, що підтверджується дослідженими судом доказами. Судом встановлено, що через тривалу працю, у шкідливих умовах на підприємстві відповідача позивачу встановлено хронічні професійні захворювання, які призвели до втрати працездатності у розмірі 60 % та ІІІ групу інвалідності безстроково, внаслідок чого у позивача порушено звичний спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~№ 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних,душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд\~з прав\~людини зауважив,\~що оцінка\~моральної шкоди\~по своєму\~характеру є\~складним процесом,\~за винятком\~випадків коли\~сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Cуд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача протягом 26 років, характер отриманих професійних захворювань у їх сукупності, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, встановлену групу інвалідності, стан здоров`я, тяжкість та невідворотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним, розумним та достатнім визначити розмір компенсації в сумі 320 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 400 000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно дост.141 ЦПК Україниз відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в розмірі 3200 грн.

Outcome: partial