Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. \~ \~ \~ \~Свої вимоги до суду позивач обґрунтувала тим, що 18.03.2022 відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «BАЗ 21013» державний номерний знак [NUMBER] перед початком руху з місця стоянки не переконався в безпеці руху, не надав переваги в русі автомобілю \~ \~ \~ \~«Peugeot 3008» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим спричинив механічні пошкодження транспортних засобів. Постановою Барського районного суду від 18.07.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. \~ \~ \~ \~За таких обставин, оскільки вина відповідача була встановлена, а в результаті ДТП було завдано майнової шкоди автомобілю, власником якого вона є, тому саме [PERSON] зобов`язаний нести цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду, оскільки автомобіль відповідача не застрахований і в нього відсутній Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Оскільки добровільно відповідач не бажає відшкодувати завдану шкоду, тому позивач змушена звертатися до суду та просила стягнути з [PERSON] завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 61\~153, 56 грн. та провести розподіл судових витрат. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача адвокат Невольчук С.П. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача адвокат Глушко О.І. позов не визнав, заперечував проти його задоволення. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «Peugeot 3008» державний номерний знак [NUMBER] . 18.03.2022 в м. Бар Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] керуючи автомобілем «BАЗ 21013» державний номерний знак [NUMBER] перед початком руху з місця стоянки не переконався в безпеці руху, не надав переваги в русі автомобілю ««Peugeot 3008» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим спричинив механічні пошкодження транспортних засобів. Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-22/6099-ІТ від 21.06.2022 невідповідність дій водія автомобіля «BАЗ 21013» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] вимогам п. 10.1 ПДР України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. Постановою Барського районного суду від 18.07.2022 № 125/325/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-22/10755-АВ від 22.07.2022 проведеного експертами Вінницького НДЕКЦ МВС України, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Peugeot 3008» державний номерний знак [NUMBER] могла становити 61\~153, 56 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Peugeot 3008» державний номерний знак [NUMBER] могла становити 61\~153, 56 грн. Відповідно ст. 1166 ЦК України що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (Постанова КЦС ВС від 17.01.2024 № 754/18047/21 (61-5156св23). Автомобіль відповідача [PERSON] не застрахований і в нього відсутній Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що дає підстави для стягення шкоди з особи, яка її завдала. За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пленум Верховного Суду України у постанові №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Відповідач [PERSON] є винним у вчиненні ДТП, між його діями та шкодою, завданою особі, яка є власником транспортного засобу [PERSON] , є безпосередній зв`язок, тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 61\~153, 56 грн. підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1073,60 грн., оскільки вони підтвердженні платіжною інструкцією № 0.0.3072762698.1, витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1132,68 грн. оскільки вони підтвердженні квитанцією № 0.0.2616635372.1 від 21.07.2022 року, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., а загалом 9\~206,28 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved