Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

28.12.2023 представник ТОВ «Цикл Фінанс» - адвокат Дорошенко Марина Анатоліївна, яка діє на підставі ордера про надання правової (правничої) допомоги серії АІ №1494215 від 19.12.2023 (а.с. 35), через систему «Електронний суд» подала до суду позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №22033000123973 від 02.05.2019 в розмірі 56390,84 грн, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, комісії у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 08.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 46). Через систему «Електронний суд» 05.04.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача - адвокатом Павлюком І.О., який діє на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №11181252 від 30.01.2024 року (а.с. 70), в якому повідомив, що після укладання шлюбу змінено прізвище відповідачки з [PERSON] на [PERSON], та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не підтверджено, що відповідач ознайомлений з універсальним договором станом на дату підписання кредитного договору; позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, які законом повинні надаватися безоплатно, визначені в п. 1.2 кредитного договору умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 3,5% від суми кредиту, є нікчемними; відсутні підстави вважати, що з позичальником узгоджені умови відповідальності у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань; строк дії договору дорівнює заявленому строку кредитування та становить 24 місяця, а отже нарахування відсотків за користування кредитом мають обчислюватися в межах даного строку; просить врахувати, що на утримані відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей, а сама вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, доходів не має, дана заборгованість для [PERSON] є непосильною, несправедливою та непропорційною наслідкам правопорушення, а тому вважає, що дані обставини можуть бути підставою для зменшення розміру заборгованості (а.с. 63-69). Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. [PERSON] зареєструвала шлюб 15.06.2019, після державної реєстрації шлюбу прізвище - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2019 (а.с. 71). Судом встановлено, що ухвала Котелевського районного суду Полтавської області від 08.01.2024 року про відкриття провадження у справі у справі №535/1429/23 отримана [PERSON] 18.01.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0600242420613 (а.с. 51). Отже, при прийняті провадження судом чітко визначено та вказані строки, протягом яких відповідач має право подати відзив на позов, тобто до 05.02.2024 року. Представник відповідача подає відзив до суду 05.04.2024 року. Згідно з ч. 7 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вище викладене, а також не зазначення і не підтвердження належними доказами відповідачем та його представником поважності причин пропуску строку для подання відзиву як у самому відзиві так і під час судового розгляду, суд дійшов висновку, що справа вирішується за наявними матеріалами без урахування відзиву на позовну заяву відповідача від 05.04.2024 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 59, 60), у позовній заяві вказав, що ТОВ «Цикл Фінанс» не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом та справу просить розглянути без участі представника позивача (а.с. 4 на звороті). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 61, 62), про причини неявки суд не повідомили та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 02 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (банк) та [PERSON] (клієнт) було укладено Кредитний договір №22033000123973, відповідно до умов якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. За цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 49600,00 гривень, строк кредитування 24 місяців, кінцева дата повернення кредиту 02.05.2021, цільове призначення: на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 3,5% від суми кредиту, процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у такому розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних, банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 договору із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та інше, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором (а.с. 7). У кредитному договорі №22033000123973 від 02.05.2019 визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду послуг, строку дії договору, грошову одиницю, в якій надано кредит, процентної ставки, умов повернення кредиту та інше. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання АТ «Банк Кредит Дніпро» перед відповідачем виконав, перерахував обумовлені кредитним договором кошти в розмірі 49600,00 гривень, що підтверджується випискою по особистому рахунку відповідача за період з 02.05.2019 по 14.12.2021 (а.с. 13-26). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступив ТОВ «Цикл Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22033000123973 від 02.05.2019 (а.с. 8-12). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні кредитний договір не містить. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору, відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед ТОВ «Цикл Фінанс» по укладеному договору позики №22033000123973 від 02.05.2019 становить 56390,84 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 39255,19 грн; простроченої заборгованості за відсотками - 1632,83 грн; простроченої заборгованість по комісії - 13888,00 грн; інфляційних втрат - 1388,97 гривень; 3% річних від простроченої суми - 225,85 грн (а.с. 3, 27, 28). Позивачем у розрахунку суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами, вказана кінцева дата нарахування заборгованості 14.12.2021 року, відповідно до кредитного договору строк кредитування становить 24 місяця, а саме 02.05.2021, що також підтверджується графіком платежів. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Таким чином, банк не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування, а тому, відповідно до вищевказаного розрахунку суми несплачених відсотків, сума заборгованості відсотками за кредитним договором на дату нарахування 30.04.2021 становить 1632,61 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1.2 кредитного договору №22033000123973 від 02.05.2019 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 3,5% від суми кредиту є нікчемними. Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами. Позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з розрахунково-касового обслуговування, за які банком встановлена комісія. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 13888,00 гривень, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно з наданим розрахунком заборгованості та випискою по особистому рахунку, відповідачем сплачено комісію за обслуговування кредиту на загальну суму 8680,00 грн. Суд вважає, що в порядку застосування наслідків виконання недійсності нікчемного правочину необхідно здійснити перерахунок кредитної заборгованості позичальника [PERSON] з огляду на недійсність умов цього договору в частині сплати комісії, що забезпечить відсутність необхідності звернення відповідачки до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (абз. 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі №489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Застосуванням індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер, а тому не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Згідно з розрахунком, наданим позивачем загальний розмір збитків від інфляції за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 року становить 1388,97 гривень, загальна сума 3% річних становить 225,85 гривень. Відтак, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми є такими, що підлягають задоволенню. Однак інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми боргу нараховувалися позивачем з суми заборгованості 39255,19 грн, без врахування сплаченої суми 8680,00 грн, крім того відповідачка не надала свій розрахунок інфляційних втрат й три відсотки річних від простроченої суми боргу, тому суд здійснив власний перерахунок, а саме за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року: три відсотки річних від простроченої суми (30 575,19 x 3 % x 70 : 365 : 100) становить 175,91 грн; інфляційні втрати (30 575,19 x 1.02920800 (індекс інфляції) - 30 575,19) становлять 893,04 грн. На час розгляду справи судом відповідачем та його представником не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості у повному обсязі та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №22033000123973 від 02.05.2019 в сумі 33276,75 гривень, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 30575,19 грн (39255,19-8680,00); простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 1632,61 грн; три відсотки річних від простроченої суми - 175,91 грн; інфляційні втрати - 893,04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань у повному обсязі відповідач не надав. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, представник позивача додав договір про надання правової допомоги №16/05 від 16.05.2023 року з Додатком №1 (а.с. 32-34); рахунок-фактура №105 від 19.12.2023 на суму 6890,00 грн; акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 31.01.2023 року, що є додатком до договору; акт приймання-передачі наданих послуг №105 від 19.12.2023 року, згідно з яким вартість послуг становить 6890,00 грн.; платіжну інструкцію №5634 від 19.12.2023 про оплату за надані юридичні послуги згідно з рах.№105 від 19.12.2023 в сумі 6890,00 грн (а.с. 37, 38). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача - [PERSON] на користь позивача - ТОВ «Цикл Фінанс» необхідно стягти судові витрати в розмірі 1267,08 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4065,85 грн., а всього 5332,93 грн.

Outcome: partial