Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи : [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що згідно Договору дарування 1/3 частки квартири від 23 вересня 2022р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М., зареєстрованого в реєстрі за №795, відповідач у даній [PERSON] , подарував їй 1/3 ідеальну частку в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування частки квартири, третій особі у справі [PERSON] належить 2/3 даної квартири, що підтверджується Договором дарування частки квартири. [PERSON], даруючи їй частку в квартирі, обіцяв виписатись з даного житлового приміщення, проте до сьогоднішнього дня цього не зробив. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12 грудня 2023року, виданої відділом центру надання адміністративних послуг, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Попередньо третя особа у справі [PERSON] звертався з позовом до відповідача [PERSON] про припинення права власності та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 15 грудня 2022 року було залишено даний позов без розгляду (справа № 442/4584/22). 08 січня 2024 року представниками ОСББ «Орлика 1» було складено акт №125 про відсутність особи за місцем проживання. Згідно даного акту в квартирі [ADDRESS] , відповідач [PERSON] не проживає з вересня 2005 року по час складення акту. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтвердили сусіди своїми підписами. Відповідач на даний час проживає в Івано - Франківській області в м.Рогатин в своєї мами. Через те, що відповідач зареєстрований в даній квартирі, яка є їхньою власністю, вони змушені сплачувати комунальні послуги у більшому розмірі та не можуть в повній мірі розпорядитись своєю власністю, а тому виникла необхідність звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності та без фіксування технічними засобами, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в загальному позовному провадженні було надіслано за адресою реєстрації останнього (рекомендоване повідомлення міститься в матеріалах справи). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки. Із врахуванням вищевикладеного, суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за правилами позовного провадження, з особливостями встановленими гл.ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності від 19.04.2021р., [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності ( 2/3) належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із копії Договору дарування 1/3 ідеальної частки квартири від 23.09.2022р., [PERSON] , [INFO] , подарував, а [PERSON] прийняла в дар 1/3 (одну третю) ідеальну частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (тридцять два), яка складається з 2 (двох) житлових кімнат та 1 (однієї) кухні, загальна площа 50,1 (п`ятдесят цілих одна десята) кв.м., житлова площа 28,8 (двадцять вісім цілих вісім десятих) кв.м., частка квартири, що відчужується, належить Дарувальнику на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.03.2016 року [PERSON] , приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 167. Право власності на відчужувану Частку квартири, якій присвоєно реєстраційний номер 889347346106, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.03.2016 року [PERSON] , приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, унікальний реєстраційний номер 201-20220922-0004179600, сформованої 22.09.2022 року, станом на 22.09.2022 року оціночна вартість Частки Квартири, що є предметом цього Договору, склала 193 645 (сто дев`яносто три тисячі шістсот сорок п`ять) гривень 59 копійок. Як вбачається із Договору Дарування частки квартири від 19.04.2021р., [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 2/3 частки у праві на квартиру від номером [ADDRESS] . Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом про відсутність ( не проживання) особи за місцем реєстрації №125 від 08.01.2024р., згідно якого громадянин [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак з вересня 2005 року і по день обстеження не проживає, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] - в будинку немає. Зняття з реєстрації місця проживання особи, згідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІУ, здійснюється, окрім інших підстав, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо. Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивача підлягають до задоволення, оскільки хоча відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак з вересня 2005 року і по день обстеження не проживає, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] - в будинку немає, що створює для позивача незручності, оскільки вона додатково сплачує за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими. Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності чле\-на сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved