Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовтні 2023 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14 жовтня 2022 року о 18 год. 30 хв. на втодорозі Київ-Чернігів, за 26 метрів до повороту с. Рудня Броварського району Київської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «FIAT» моделі «ТІРО» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись від м. Київ в напрямку м. Чернігів, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «FIAT» моделі «NUOVO DOBLO» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження, кваліфіковані як легкі. Кримінальне провадження відносно [PERSON] постановою старшого слідчого Броварського РУП ГУНП в Київській області [PERSON] від 30 грудня 2022 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діях складу кримінального правопорушення). Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2023 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] отримала наступні ушкодження: відкрита рана нижньощелепної ділянки, яка була викликана, у тому числі, випаданням металокерамічного мосту з нижньої щелепи; закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку. 29 грудня 2022 року за кошти відповідача позивачу було встановлено металево-керамічний міст і остання змогла повернутися до нормального способу життя. Однак, через завдані ушкодження [PERSON] протягом 2, 5 місяців не мала можливості працевлаштуватися та відповідно отримувати кошти для свого прожиття. [PERSON] відмовився компенсувати позивачу втрачений дохід у добровільному порядку. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] просить стягнути із відповідача майнову шкоду у сумі 16 750 грн., моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн., а також судовий збір у розмірі 2 147, 20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог 02 лютого 2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Дряпачки С.І. надійшли заперечення на позовну заяву. В обґрунтування заперечень посилався на те, що заявлені вимоги є безпідставними та надуманими, не доводяться належними доказами. Зазначав, що [PERSON] вживалися всі можливі заходи щодо відшкодування позивачу завданої шкоди. Відповідач особисто відвідував її наступного дня після ДТП, коли [PERSON] вже була вдома, цікавився станом її здоров`я та запропонував надати посильну фінансову допомогу в лікуванні від отриманих нею, з вини останнього, ушкоджень. Так, 30 жовтня 2022 року відповідачем відшкодована позивачу вартість ліків у розмірі 6\~952 грн., про що [PERSON] написала розписку. 28 жовтня 2022 року [PERSON] також придбав для лікування позивача потрібні ліки на суму 2\~252,50 грн. та передав їй особисто. 14 листопада 2022 року відповідач також придбав ліки для позивача на суму 747,60 грн. Наголошував на тому, що про вказані обставини позивач умисно не зазначає в позові. Крім того, за кошти відповідача, 29 грудня 2022 року [PERSON] встановлено мателокерамічний міст на 9 одиниць зубів, вартість стоматологічних послуг становила 20 000 грн., про що складено відповідну розписку, в якій, зокрема, позивач зазначила, що більше жодних претензій до [PERSON] не має. Загальна сума відшкодованих відповідачем витрат на лікування та протезування [PERSON] становить 31\~952 грн. 10 коп. На підтвердження заявленої матеріальної шкоди [PERSON] не надала жодних доказів, зокрема, детального розрахунку розміру втраченого доходу, а посилання на середній показник розміру заробітної плати в розмірі 6\~700 грн. на місяць, встановлений з 01 жовтня 2022 року, є припущенням, тому не може бути доказом у справі. З приводу моральної шкоди, відповідач також заперечував, вважав її необгрунтованою. З огляду на викладене, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 60). У судове\~засідання представник позивача адвокат Маляренко С.В. не з`явився. До початку розгляду справи надійшла заява, в якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та слухати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дряпачко С.І. у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Обставини справи, що встановлені судом З постанови старшого слідчого Броварського РУП ГУНП в Київській області Шаповалова О.К. від 30 грудня 2022 року видно, що 14 жовтня 2022 року о 18 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чернігів 26 метрів до повороту с. Рудня Броварського району Київської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «FIAT» моделі «ТІРО» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись від м. Київ в напрямку м. Чернігів, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «FIAT» моделі «NUOVO DOBLO» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Пасажирка належного відповідачу [PERSON] автомобіля [PERSON] внаслідок зазначеної транспортної пригоди зазнала тілесних ушкоджень. Згідно висновку експерта № 76, виданого КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] внаслідок ДТП зазнала легких тілесних ушкоджень, виявлені: два рубці, що є наслідками загоєння рвано-забійних ран в лобній області зліва та в області підборіддя (а.с. 21-23). На підставі вказаного факту 15 жовтня 2022 року відкрито кримінальне провадження № 12022111130002172, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 30 грудня 2022 року закрито дане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, про що свідчить копія постанови старшого слідчого Броварського РУП ГУНП в Київській області Шаповалова О.К. від 30 грудня 2022 року (а.с. 24-26). Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2023 року в справі № 361/2686/23 (провадження № 3/361/1673/23) відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 28). Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» від 14 жовтня 2022 року, [PERSON] встановлено діагноз: S01.40 відкрита рана нижньощелепної ділянки (а.с. 31). Згідно довідки лікаря-стоматолога [PERSON] від 18 жовтня 2022 року, позивачу у 2019 році проведено протезування нижніх зубів металокерамічними коронками, при огляді 18 жовтня 2022 року виявлено, що на нижній щелепі відсутній металокерамічний міст, наявні залишки коренів зубів. 25 жовтня 2022 року [PERSON] проведено магнітно-резонансу томографію головного мозку, виявлено МР-картина характерна для проявів енцефалопатії на тлі церебральної мікроангіопатії (рекомендована консультація невролога, клінікотомографічне співставлення, МР-контроль в динаміці). З наданих позивачем доказів, а саме Довідки лікаря-стоматолога Семиполківської медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини [PERSON] від 29 грудня 2022 року видно, що 29 грудня 2022 року [PERSON] встановлено металокерамічний міст на 9 одиниць зубів (а.с. 43). Згідно розписки лікаря-стоматолога [PERSON] від 29 грудня 2022 року, останній отримав від відповідача [PERSON] 18\~000 грн. в рахунок оплати лікування та встановлення дев`яти металокерамічних зубів [PERSON] . Також, 29 грудня 2022 року позивачем [PERSON] , в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , складено розписку, в якій позивач підтвердила, що відповідач відшкодував вартість встановлення нижньої щелепи із металокераміки, пошкодженої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14 жовтня 2022 року. Зазначила, що претензій до [PERSON] з приводу встановки зубів (коронок) жодних не має (а.с. 44). З розписки, складеної 30 жовтня 2022 року видно, що [PERSON] 30 жовтня 2022 року одержала від [PERSON] допомогу на ліки та на візит до лікаря в сумі 6\~952 грн. (а.с. 79). У матеріалах справи містяться квитанції про оплату лікарських препаратів від 28 жовтня 2022 року та 15 листопада 2022 року на суму 2252,50 грн. та 747,60 грн відповідно (а.с. 80). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 79 ЦПК України). Згідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У ст.\~1187\~ЦК України\~визначено,\~що джерелом\~підвищеної небезпеки\~є діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Отже, зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача заробіток (дохід), втрачений внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень, у розмірі 16\~750 грн., обрахованому за період з 14 жовтня по 29 грудня 2022 року, виходячи з мінімального розміру заробітної плати, визначеного ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік». Так, частиною другою статті 1195 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 227/7154/13-к (провадження № 61-20082св19), зазначено, що «відповідно до пунктів 1, 11 Положення про медико-соціальну експертизу, пунктів 3, 26, 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року № 561, встановлення МСЕК тієї чи іншої групи інвалідності внаслідок загального захворювання визначається за критеріями життєдіяльності людини, зокрема, здатністю особи до виконання трудової діяльності. Здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров`я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю. Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, тоді як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Особа, яка зазнала каліцтва та якій встановлено інвалідність, може бути визнана частково працездатною. З метою встановлення в особи здатності до праці МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках. Отже, на підставі цих відомостей суд визначає розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню. Відповідно до пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням своїх трудових обов`язків; б) встановлюють потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоров`я (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний догляд тощо). Таким чином, належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) для застосування статті 1195 ЦК України є відповідний висновок МСЕК з визначенням відсотка втрати працездатності. Системний аналіз норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, на відміну від права на відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди, яке не пов`язується із встановленням такого факту». Такі докази позивачем надано не було, а тому обчислення [PERSON] суми відшкодування шкоди, виходячи із середнього розміру заробітної плати в Україні, є безпідставними. Указана вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 263/16183/18. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ст. 23, ст. 280, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв`язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом установлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, позивач [PERSON] дійсно зазнала моральні страждання та переживання, що полягали у фізичному болю у зв`язку з ушкодженням здоров`я, неможливості нормально жити та харчуватися, позивач вимушена була докладати додаткові зусиль для організації нормального укладу свого життя. Однак, суд також бере до уваги надані відповідачем докази щодо добровільного відшкодування останнім завданої шкоди, зокрема, оплати вартості ліків, візиту до лікаря та послуг лікаря-стоматолога із встановлення позивачу металокерамічних зубів. Відповідач не ухилявся від відшкодування завданої шкоди позивачу. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу спричинена моральна шкода, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер винних дій відповідача, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що на думку суду є достатнім та таким, що відповідає моральним стражданням, перенесеним позивачем. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позивних вимог [PERSON] , стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає моральна шкода в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 147 грн. 20 коп., що підтверджується платіжними інструкціями № ПН3615734, ПН3615737 від 30 жовтня 2023 року. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Маляренко С.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2023 року та додаткового договору від 30 жовтня 2023 року (а.с. 45, 48). Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 30 жовтня 2023 року та адвокатом були надані послуги на загальну суму 10 000 грн., які були сплачені відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 30 жовтня 2023 року (а.с. 49-50). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 279 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 1300 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial