Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

16 жовтня 2023 року до суду надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] , про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 28662,14 грн., а також стягнення судових витрат понесених позивачем. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.2022 року відповідач керуючи автомобілем «Hyundai», р.н. [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом «Honda», р.н. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Honda», р.н. [NUMBER] була застрахована у позивача. Позивач вказує, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якої завдано механічних пошкоджень. ПАТ «НАСК «Оранта» здійснила виплату у розмірі 28662,14 гривень. Цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована та виплату страхового відшкодування за страховим випадком не здійснив, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 18.10.2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 31 жовтня 2023 року до суду надійшло клопотання ПАТ «НАСК «Оранта» про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 27 лютого 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] , в якій останній просив відмовити страховій компанії в задоволенні позову, так як він є учасником бойових дій. 04 березня 2024 року до суду від ПАТ «НАСК «Оранта» надійшла заява про розгляд справи без участі. 03 квітня 2024 року від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.2022 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено договір № АП0326991 комплексного страхування, одним з предметів якого є страхування транспортного засобу «Honda», р.н. [NUMBER] . Крім того, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була. 26 вересня 2022 року о 14 годині 50 хвилин, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «HYUNDAI», під керуванням відповідача та транспортного засобу «Honda». Так, згідно з матеріалами справи, 26.09.2022 року о 14 год. 50 хв. в м. Одесі, пров. Хрустальний, 1/1, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. [NUMBER] , а саме перед початком руху не впевнився в безпечності, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «HONDA ACCORD» д.н.з. [NUMBER] , який проїжджав прямо по провулку, на який мав намір виїхати «HYUNDAI», чим порушив п. 10.1 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року №522/13592/22 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. ч. 4, 6ст. 82 ЦПК України,обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд, при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, встановлені Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року. Також, згідно інформації із бази даних Моторно (транспортного) страхового бюро України, на дату скоєння ДТП поліс на т/з HYUNDAI SANTA FE, д.н.з. [NUMBER] відсутній. У зв`язку з відсутністю на дату скоєння ДТП полісу на т/з HYUNDAI SANTA FE, д.н.з. [NUMBER] , заподіяна Варрар Фірасу шкода, спричинена внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Після настання ДТП, власник пошкодженого автомобіля\~Варрар Фірас звернувся із заявою до ПАТ «НАСК «Оранта» з метою отримання відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком. Відповідно до\~статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. ПАТ «НАСК «Оранта», виходячи з дослідження експерта-товарознавця, на підставі відповідного страхового акту та розрахунку страхового відшкодування до нього, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 28662,14 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. В подальшому, 20 січня 2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулось до відповідача з регресною вимогою, а 31 липня 2023 року з досудовим попередженням. Проте, відповідач виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком не здійснив, а тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити страховій компанії в задоволенні позову на підставі п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як він є учасником бойових дій. Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 12.10.2005 року, [PERSON] є учасником бойових дій. Як вже було встановлено судом, ДТП мало місце 26.09.2022 року, тобто після отримання [PERSON] статусу учасника бойових дій. Згідно із ст.ст. 3, 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1, пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Разом з тим, відповідно до п.п. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 38.2 та п. п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За приписами п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-I, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Тобто, з огляду на вищенаведені правові норми, суд дійшов висновку про те, що\~у спірних правовідносинах, коли винуватцем у ДТП є особа, що належить до категорії громадян України, вказаних у п. 13.1. статті 13 Закону 1961-IV, обов`язок відшкодування завданих збитків закон (п.п. г п. 41.1 статті 41 Закону 1961-IV) покладає на МТСБУ. Отже, судом встановлено, що водій [PERSON] , який керував автомобілем «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. [NUMBER] », є учасником бойових дій та має пільгове посвідчення, а тому, у відповідності до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-I, він, як учасник бойових дій, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, і відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач - водій [PERSON] , проводить МТСБУ. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України). Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, наданих учасниками справи, які були досліджені судом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то судовий збір, який було сплачено позивачем при зверненні до суду не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed