Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Адвокат Ільїн Олександр Валерійович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 09.04.2011 сторони перебувають в шлюбі з відповідачем. В шлюбі народились діти - [PERSON] та [PERSON] . Їх шлюбні відносини припинились в 2020 році. Вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Вони втратили почуття поваги та любові один до одного, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Фактично сім`я припинила своє існування, примирення між ними неможливе. Просив розірвати шлюб між подружжям. 19.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. 27.10.2023 відповідач звернувся з заявою про надання строку на примирення, просив відмовити в задоволенні позову. 18.03.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Суд, враховуючи приписи ч.7 ст. 240 ЦПК України, не вважає за доцільне надавати сторонам строк для примирення, зважаючи на категоричну позицію позивача, яка у позові просила не надавати такий строк. 10.04.2024 надійшла заява відповідача про визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 09.04.2011 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини - [PERSON] , актовий запис №125. В шлюбі народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами неможливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. При цьому суд враховує визнання позовних вимог відповідачем, яке приймається судом, оскільки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 536,80 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 536,80 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved