Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається із 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] . Це господарство відносилося до колгоспного двору. З метою оформлення своїх прав на вказане спадкове майно позивачка звернуласядо приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Досин Н.Ф. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом відмовлено позивачці у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки право власності на вище вказану частку нерухомого майна залишилося зареєстрованим за спадкодавцем [PERSON] як за головою колгоспного двору, частки голови та інших співвласників у майні цього колгоспного двору не виділено. У зв`язку із цим позивачу рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на зазначену частку нерухомого майна. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 (одну другу) частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник, адвокат Юркевич Х.М. 05.03.2024 року подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її та позивачки відсутності (а.с.151). Представник відповідача, вказаної сільської ради та інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, 21.06.2023 р., 30.06.2023 р. та 06.07.2023 р. подали до суду письмові заяви, в яких вказують про визнання позову та просять розгляд справи проводити у їх відсутності (а.с.109, 114, 122, 127). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] позивачка 23.03.1969 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище зі " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 11). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Мишин Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 19 (а.с.7). Згідно з даними виписки з інвентаризаційних матеріалів № 75729, виданої 22.02.2023 року ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», та свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.09.1990 року, виданого виконкомом Коломийської районної Ради на підстав рішення № 112 від 23.05.1990 року, [PERSON] за життя належала 1/2 (одна друга) частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20, 21). Інша 1/2 (одна друга) частина даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Досин Н.Ф. 07.08.2001 р. за № 1918 (а.с.19, 21). Згідно з даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленими Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 22.03.2023 року, вказане спадкове нерухоме майно в [ADDRESS] складається із : житлового будинку - «А», загальною площею 42,6 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м.; сараїв - «Б», «Г»; стодоли - «В»; криниці - «№ 1»; огорожі «№ 2,3»; Житловий будинок з господарськими будівлями споруджено у 1935 році (а.с. 22-24). Відповідно до даних довідки № 291, виданої Нижньовербізькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 11.05.2023 року, зазначений спадковий житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 01.07.1990 рік в житловому будинку проживали та було зареєстроване місце проживання: голови колгоспного двору - [PERSON] , 1940 року народження; його дружини [PERSON] , 1948 року народження; його дочок [PERSON] , 1975 року народження, [PERSON] , 1978 року народження, [PERSON] , 1981 року народження (а.с.15). Судом встановлено, що заповіт від імені спадкодавця [PERSON] посвідчувався Мишинською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 19.04.2010 року за реєстровим № 28. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.67). Судом також встановлено, що з метою оформлення прав на спадщину за заповітом позивач звернулася з відповідною заявою до вищевказаної приватного нотаріуса, яка рекомендувала позивачці звернутися з відповідним позовом, оскільки право власності на вище вказану частку спадкового будинковолодіння зареєстроване за спадкодавцем [PERSON] як за головою колгоспного двору, частки цього голови та інших власників у майні колгоспного двору не виділено, про що нотаріусом 19.04.2023 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 14). З матеріалів спадкової справи № 4/2011, відкритої після смерті [PERSON] , вбачається, що 04.02.2011 року лише позивачка звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на вказану спадщину. Інші спадкоємці, які б претендували на вказане спадкове майно, відсутні ( а.с.64-72). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачем як за єдиним спадкоємцем за заповітом права власності на вказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору. При цьому суд також враховує, що відповідачі - фізичні особи як члени цього двору не витребували свої частки, не претендували на них після смерті голови колгоспного двору та не претендують на свої частки на час ухвалення даного рішення. На підставі наведеного, ст.ст. 346, 392, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 206, ч.2 ст.263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved