Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 12.06.2023 позивач звернувся суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд: усунути перешкоди в користуванні ним житловим будинком [ADDRESS] , визнавши [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 03.07.2000 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіної Р.Є. за реєстровим № 347, належить житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 47,2 кв.м., житловою - 32,4 кв.м. Його право власності на житловий будинок зареєстроване 26 квітня 2004 р. державним реєстратором ОКП "Дніпродзержинське БТІ" на паперових носіях - у книзі № 209 за реєстровим № 23999. Відповідачка [PERSON] - його колишня дружина, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 2013 року. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 липня 2021 року їх шлюб розірваний. Вказає, що вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . В належному йому будинку [ADDRESS] зареєстровані він, відповідачка [PERSON] і їх донька [PERSON] . Сім`єю з трьох осіб вони фактично проживали у цьому будинку по лютий 2021 року. В лютому 2021 року відповідачка з власної ініціативи забрала всі власні речі, речі дитини, документи, предмети побуту і разом із їх донькою [PERSON] переїхала в квартиру [ADDRESS] . Рішення виселитись з належного йому житлового будинку відповідачка приймала самостійно. Він, позивач, не чинив їй перешкод в користуванні будинком, не виганяв відповідачку, не міняв замки від вхідних дверей. Відповідачка має ключі від вхідних дверей його будинку. 14 лютого 2022 року [PERSON] за його відсутності зайшла в його будинок [ADDRESS] і вивезла з нього меблі (кухонний гарнітур) і побутову техніку (телевізор, пральну машину, пилосос, холодильник тощо). Працівникам поліції, які перевіряли його скаргу з цього приводу і опитували відповідачку, [PERSON] пояснила, що вона дійсно взяла з мого будинку побутову техніку і меблі, щоб облаштувати квартиру [ADDRESS] , в який проживає. В подальшому відповідачка з донькою [PERSON] переїхали на постійне проживання в чотирикімнатний житловий будинок своєї матері, розташований за адресою: [ADDRESS] , де і проживає з донькою [PERSON] , своїми матір`ю і дідусем по цей час. В період з лютого 2021 року по цей час відповідачка не навідувалась в житловий будинок [ADDRESS] , з метою проживання і не користувалась ним. У спірному житловому приміщенні не має жодних особистих речей [PERSON] та доньки [PERSON] . Виключенням є візит [PERSON] в житловий будинок 14 лютого 2022 року, коли [PERSON] прийшла лише для того, щоб вивезти з нього побутову техніку і меблі на нове місце проживання. Реєстрація відповідачки і доньки в його житловому будинку перешкоджає йому, власнику, в користуванні, бо перешкоджає в оформленні субсидії, перешкоджає і в розпорядженні нерухомістю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2023 закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.04.2024 постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання; 18.01.2024 через канцелярію суду позивач надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, тому просить суд розглянути справу без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідач [PERSON] , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої доньки - [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи - Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 16.11.2023та 18.03.2024 на електронну адресу суду від начальника Служби у справах дітей міської ради Галини Пелипас надійшла заяву в якій вона просить суд розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування з урахуванням найкращих інтересів дитини та висновку Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області №8вих-20/650 від 16.11.2023 «про недоцільність визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим приміщенням». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 03.07.2000 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіної Р.Є. за реєстровим № 347, належить житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 47,2 кв.м., житловою - 32,4 кв.м. Його право власності на житловий будинок зареєстроване 26 квітня 2004 року державним реєстратором ОКП "Дніпродзержинське БТІ" на паперових носіях - у книзі № 209 за реєстровим № 23999. 23.03.2013 позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб у Заводському районному у місті Кам`янське ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), за актовим записом № 88. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданим 22.12.2020 Заводським районним у місті Кам`янське ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), за актовим записом №456. Шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення, яке було винесене 26.07.2021 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та набрало законної сили 26.08.2021, що підтверджується копією рішення. Згідно Актів № 075/4/3 від 22.11.2022, №092/4/3 від 17.03.2023, №112/4/3 від 04.05.2023 про підтвердження факту не проживання осіб, складених головою квартального комітету № 4 [PERSON] , вбачається, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в житловому будинку [ADDRESS] не проживають з лютого 2021 року по теперішній час. Згідно Актів № № 076/4/3 від 22.11.2022, №093/4/3 від 17.03.2023, №113/4/3 від 04.05.2023 складених головою квартального комітету № 4 [PERSON] , вбачається, що з лютого 2021 року за вищевказаною адресою [ADDRESS] разом зі позивачем проживає [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Згідно довідки про склад задекларованих/зареєстрованих осіб у жилому будинку (частині будинку) приватного житлового фонду № 24/2022, виданої 27.04.2023 відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області №8 вих-20/650 від 16.11.2023 «Про недоцільність визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим приміщенням» орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] недоцільним. Згідно змісту позову, відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Механізм зміни інформації, внесеної до реєстру територіальної громади щодо зняття з реєстрації місця проживання регулюється Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (ст.24) та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265 (п.50). Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.391, ст. 405, ч.2 ст. 406 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідачка перебувала в офіційному шлюбі з позивачем, який являється єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] ; у вказаному будинку зареєстрована неповнолітня дитини позивача - [PERSON] право користування будинком якої є похідним від права її батька як власника будинку. Безпосередньо відповідач [PERSON] є колишнім членом сім`ї [PERSON] , в будинку зареєстрована, однак ним не користується, витрат по його утриманню не несе, за користування нею власнику не сплачує. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Після розірвання шлюбу відповідач втратила статус члена сім`ї власника майна. Враховуючи, що відповідач, яка з 26.07.2021 не являється членом сім`ї власників майна, користування майном позивача не здійснює добровільно, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, за користування оплати не проводить, вона втратила право на користування ним, тому вимога позивача щодо визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житлом, підлягають частковому задоволенню, оскільки зняття відповідача з реєстрації може бути проведено в позасудовому порядку на підставі даного рішення. Вимоги про визнання малолітньої [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження (ч.2 ст.25 ЦК України). Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними; обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.30 ЦК України). Дієздатність у повному обсязі настає, як правило, після досягнення повноліття; певний обсяг дієздатності осіб, які не досягли повноліття, диференціюється в залежності від віку, а саме для осіб, які не досягли 14 років (ст.31 ЦК України), та для осіб від 14 до 18 років (ст.32 ЦК України). За змістом положень статті 29 ЦК України місце проживання фізичної особи у віці до 14 років обумовлене місцем проживання її батьків. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. Отже, законодавством України самостійне здійснення малолітньою особою своїх житлових прав, до яких належить і право користування житловим приміщенням, не передбачено, вільний вибір місця проживання осіб, які не досягли 14 років, обмежений законом. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд зазначає, що малолітня - [PERSON] не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт її не проживання у спірному будинку не може бути безумовною підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житлом, а стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією, що відповідає висновку Верховного Суду в постанові від 27.12.2018 року по справі 759/19394/15-ц. Оскільки батько [PERSON] являється власником будинку за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровано постійне місце проживання його та вказаної дитини, то відповідно його дитина має право користування належним йому майном до досягнення повноліття. Крім того, позивачем не подано доказів щодо створення реєстрацією дитини [PERSON] в квартирі перешкод саме позивачеві в користуванні чи розпорядженні нею. Право дитини на житло та його недоторканість закріплені у ст. ст.16, 27 Конвенції про права дитини, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства». Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що малолітня [PERSON] , набула право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано, хоча це відповідно до ст. 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивачів. Несплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами, також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки позивачі (за доведеності понесення ними таких витрат одноособово) не позбавлені можливості ставити питання про їх відшкодування до законних представників (батьків) неповнолітньої дитини. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 10.07.2019 року в справі № 465/7083/13-ц. Отже, суд вважає, що позовні вимоги про визнання малолітньою [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. В матеріалах справи міститься квитанція № №0.0.3042100513.1 від 12.06.2023, з якої вбачається, що позивачем [PERSON] при подачі позовної заяви було сплачено кошти в сумі 1073 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вирішує питання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 50 % судового збору, а решту сплаченого судового збору, у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial