Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив стягнути з останнього 48328,60 грн. безпідставно набутих коштів та судові витрати. Позов мотивує тим, що впровадженні Яворівського районного\~суду Львівської області знаходилась цивільна справа № 944/758/22 за позовом [PERSON] \~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Діл\~Центр» про стягнення\~заборгованості за договором про надання поворотної фінансової\~допомоги у\~розмірі 49321 грн. Заочним рішенням\~Яворівського районного\~суду Львівської\~області від\~02.06.2023\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~задоволено в\~повному обсязі,\~а саме\~стягнуто з\~ТзОВ «Діл\~Центр» заборгованість\~за договором\~про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 49321 грн. та\~992,40 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Дане судове рішення набрало законної сили. З метою його виконання позивач платежем № 6 від 16.10.2023\~повністю сплатив основну заборгованість в розмірі 49321 грн. на користь відповідача. В платежі №\~7\~від 19.10.2023,яким позивач сплатив кошти в погашення присудженого до стягнення судового збору допущено помилку у визначенні розміру коштів, які необхідно було сплатити для виконання судового рішення в частині стягнутого судового збору. Так, замість 992,40 грн. позивач повторно сплатив 49321 грн., чим допустив надмірну сплату коштів на суму 48328,60 грн. На відому позивачу поштову адресу відповідача, яка зазначена в резолютивній частині заочного рішення Яворівського районного суду Львівської області, позивачем поштовим відправленням № 7901415062306 було скеровано вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів внаслідок помилкового платежу вих.\~№ 24-10/2023\~(п)\~від 24.10.2023.Дане\~відправлення повернулось\~позивачу за\~закінченням встановленого\~терміну зберігання. З огляду на те, що вжиті позивачем заходи досудового врегулювання спору не призвели до ефективного відновлення його прав та інтересів, вважає за доцільне пред`явити позов про стягнення 48328,60 грн., що є набутими без достатньої правової підстави. Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. При цьому обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі № 6-88-цс13, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Таким чином, для визнання майна набутим без достатньої правової підстави обов`язковою є наявність всіх зазначених умов. На момент перерахунку відповідачу 48328,60 грн. не існувало жодних достатніх правових підстав, а тому такі грошові кошти є безпідставно набутими. У зв`язку з тим, що належне позивачу майно безпідставно утримується відповідачем у своєму незаконному користуванні, даним фактом порушуються майнові права позивача щодо розпорядження його власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповіді на відзив представник позивача додатково зазначив, що заперечення відповідача ґрунтуються лише на припущенні щодо недобросовісної поведінки позивача, яку останній нібито проявив по відношенню до відповідача, здійснивши платіж згідно платіжної інструкції №7 від 19.10.2023, що і стало підставою для позову. На думку відповідача, ключовою ознакою недобросовісності позивача є те, що ним здійснено умисний переказ коштів на арештовані рахунки відповідача з метою вчинення додаткового психологічного впливу та морального тиску. В письмовій заяві головний бухгалтера ТОВ "Діл Цент" [PERSON] вказує, що, будучи відповідальною за проведення платежів на ТзОВ "Діл Цент", вона припустилась технічної помилки при формуванні платіжної інструкції для сплати судового збору, не змінивши при цьому суми коштів, яка підлягала оплаті. У своєму відзиві відповідач посилається на висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду від 04.08.2021 у справі №185/446/18. Однак обставини справи № 185/446/18 та обставини цієї справи не є подібними між собою. Як зазначалось вище, ТзОВ "Діл Центр" платежем № 6 від 16.10.2023 повністю сплатило основну заборгованість в розмірі 49321 грн. на користь [PERSON] . В платежі № 7 від 19.10.2023, яким позивач сплатив кошти в погашення присудженого до стягнення судового збору, допущено помилку у визначенні розміру коштів, що необхідно було сплатити для виконання судового рішення в частині стягнутого судового збору. На момент оплати коштів у позивача перед відповідачем існувало боргове зобов`язання, яке платежем від 16.10.2023, проведеним на відомі позивачу рахунки відповідача, було повністю погашене. Решту суми отримано відповідачем за відсутності правової підстави. Ці обставини визнаються сторонами, а тому не підлягають доказуванню. Відповідно, відсутні будь-які ознаки того, що позивач по відношенню до відповідача діяв недобросовісно, як про це неодноразово наголошує відповідач у своєму відзиві. Крім того, відповідач займає у справі взаємосуперечливу позицію, коли з одного боку обґрунтовує неможливість повернення таких коштів внаслідок арешту його рахунків, а з іншого боку просить суд відмовити в задоволенні вимог у зв`язку з тим, що такі кошти поверненню не підлягають, тим самим, переслідуючи мету зменшення своїх зобов`язань за виконавчим провадженням № 71498113 виключно за рахунок коштів, що належать позивачу. 3 огляду на те, що грошові кошти наділені родовими ознаками ніщо не забороняє відповідачу повернути такі кошти шляхом переказу з інших відкритих у відповідача рахунків чи внесенням готівки в касу банку, а тому посилання відповідача на неможливість повернення таких коштів через арешт рахунків є безпідставним. Натомість відповідач залучає на платній основі адвоката та вчиняє всі дії з метою заволодіння чужими коштами. Представник відповідача у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з підстав того, що рішенням Господарського\~суду Львівської\~області від\~12.10.2022\~e\~справі №\~914/3433/21\~стягнуто з\~відповідача на\~користь позивача\~264468,52\~грн.\~збитків та\~3967,03\~судового збору.\~6\~квітня 2023\~року на\~виконання вищевказаного\~рішення приватним\~виконавцем Голойдою\~А.В.\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№ 71498113.\~6\~квітня 2023\~року приватним\~виконавцем також\~винесено постанови\~про арешт\~майна та\~коштів відповідача,\~постанови скеровано\~до банків\~для виконання\~та сторонам для відома. Таким чином, відповідач не має законної та фактичної можливості розпоряджатися коштами, що знаходилися на його рахунках. 18 вересня 2023 року представником позивача адвокатом Свідуновичем Р.І. надано адвокатській запит № 18-09/2023(а) щодо стану виконання наказу, виданого за рішенням Господарського суду Львівської області від 12.10.2022 у справі №914/3433/21. 19 вересня 2023 року за № 5354 приватний виконавець Голойда А.В. надав відповідь на вищевказаний запит, повідомивши, в тому числі про арешт коштів відповідача та направлення відповідної постанови до банківських установ. Таким чином, позивачу було достеменно відомо про арешт всіх банківських рахунків відповідача, й позивач був обізнаний про неможливість відповідача розпоряджатися коштами на своїх рахунках, та він чітко усвідомлював, що будь-які кошти, які надходять на банківські рахунки відповідача, будуть негайно перераховані саме позивачу (за вирахуванням витрат приватного виконавця). Заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 02.06.2023 у справі № 944/758/22 стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 49321 грн. та 992,40 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.12.2023 у справі №\~944/758/22\~стягнуто з\~позивача на\~користь відповідача\~витрата на професійну правничу\~допомогу у\~розмірі 7000\~грн.\~В позовній\~заяві позивач\~вказує,\~що здійснив\~перерахування платежем\~№ 6\~від 16\~жовтня 2023\~року основної\~суми заборгованості\~в розмірі\~49321\~грн.\~на виконання\~заочного рішення\~Яворівського районного\~суду Львівської\~області від\~02.06.2023\~у справі\~№ 944/758/22.\~Як стало\~відомо з\~листа від\~29\~грудня 2023\~року №\~8959,\~наданого відповідачу\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Львівської області\~Голойдою А.В.,\~17\~жовтня 2023\~року АТ\~АКБ «Львів»\~виконано платіжну\~інструкцію та\~приватним виконавцем\~стягнуто суму\~в розмірі\~49321\~грн.,\~з яких\~43936,36\~грн.\~перераховано заборгованість\~на користь\~стягувача (позивача)\~згідно з\~рішенням Господарського\~суду Львівської\~області від\~12.10.2022\~у справі\~№ 914/3433/21.\~За змістом\~позовної заяви\~позивач платежем\~№ 7\~від 19\~жовтня 2023\~року здійснив\~перерахування на\~арештований рахунок\~відповідача начебто\~помилкової суми\~в розмірі\~49321\~грн.\~на виконання\~заочного рішення\~Яворівського районного\~суду Львівської\~області від\~02.06.2023\~у справі\~№ 944/758/22\~замість суми\~в розмірі\~992,40\~грн.\~8\~листопада 2023\~року приватним\~виконавцем стягнуто\~суму в\~розмірі 49321\~грн., з яких 44837,27\~грн.\~перераховано заборгованість\~на користь\~стягувача (позивача)\~згідно з\~рішенням Господарського\~суду Львівської\~області від\~12.10.2022\~у справі\~№ 914/3433/21.\~Відомості про\~виконання позивачем\~додаткового рішення\~Яворівського районного\~суду Львівської\~області від\~28.12.2023\~у справі\~№ 944/758/22\~відсутні.\~При цьому,\~володіючи інформацією\~про арешт\~рахунків відповідача,\~позивач в\~своїй позовній\~заяві вказує\~про направлення\~до відповідача\~вимоги від\~24.10.2023\~про повернення\~безпідставно отриманих\~коштів внаслідок\~помилки.\~Таким чином,\~вважаю,\~що позивач\~не допускав\~помилки при\~перерахуванні коштів,\~а здійснив\~такі дії\~навмисно,\~намагаючись таким\~чином здійснити\~психологічний вплив\~на відповідача,\~моральний тиск\~з метою\~відкриття ще\~одного виконавчого\~провадження щодо\~відповідача,\~розуміючи при\~цьому,\~що відповідач\~не може\~повернути кошти\~зі свого\~арештованого рахунку,\~тим паче,\~що ці\~кошти,\~за вирахуванням\~витрат приватного\~виконавця,\~були отримані\~позивачем 8\~листопада 2023\~року при\~примусовому виконанні\~наказу,\~виданого згідно\~з рішенням\~Господарського суду\~Львівської області\~від 12.10.2022\~у справі\~№ 914/3433/21.\~У постанові\~Верховного Суду\~у складі\~Об`єднаної\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 10\~квітня 2019\~року у\~справі №\~390/34/17\~(провадження\~№61-22315сво18)\~визначено,\~що добросовісність\~(пункт\~6\~статті 3\~ЦК України)\~-\~це певний\~стандарт поведінки,\~що характеризується\~чесністю,\~відкритістю і\~повагою інтересів\~іншої сторони\~договору або\~відповідного правовідношення.\~Поведінкою,\~яка суперечить\~добросовісності та\~чесній діловій\~практиці,\~є,\~зокрема,\~поведінка,\~що не\~відповідає попереднім\~заявам або\~поведінці сторони,\~за умови,\~що інша\~сторона,\~яка діє\~собі на\~шкоду,\~розумно покладається\~на них.\~Відповідно до\~частини 1\~статті 1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала.\~Тлумачення вказаних\~норм свідчить,\~що при\~визначенні того,\~чи підлягають\~безпідставно набуті\~грошові кошти\~поверненню потерпілій\~особі слід\~враховувати,\~що акти\~цивільного законодавства\~мають відповідати\~змісту загальних\~засад,\~зокрема добросовісності.\~Безпідставно набуті\~грошові кошти\~не підлягають\~поверненню,\~якщо потерпіла\~особа знає,\~що в\~неї відсутнє\~зобов`язання\~(відсутній\~обов`язок)\~для сплати\~коштів,\~проте здійснює\~таку сплату,\~тому що\~вказана особа\~поводиться суперечливо,\~якщо згодом\~вимагає повернення\~сплачених коштів.\~Така позиція\~викладена у\~постанові КЦС\~ВС від\~4\~серпня 2021\~року у\~справі №\~185/446/18.\~Слід взяти\~до уваги,\~що позивач,\~перераховуючи кошти\~відповідачу,\~які в\~подальшому сам\~і отримав\~за виконавчим\~провадженням згідно\~рішення Господарського\~суду Львівської\~області від\~12.10.2022\~у справі\~№ 914/3433/21,\~знав,\~що у\~нього відсутнє\~зобов`язання на повторну виплату\~суми в\~розмірі 49321\~грн.\~(відсутній\~обов`язок),\~а тому\~поведінка позивача є суперечливою (тобто потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). Тобто відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення коштів в розмірі 48328,60 грн. До того ж поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них; безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Позовна заява надійшла до суду 30.11.2023. Ухвалою суду від 18.12.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі. Ухвалою суду від 18.04.2024 в задоволені клопотання представника позивача про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб відмовлено. Від представника відповідача до суду надійшли відзив на позов, від представника позивача відповідь на відзив. Всі наявні у справі докази були надані сторонами. Клопотань про витребування у справі доказів чи про призначення судової експертизи від сторін до суду не надходило. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 02.06.2023 у справі № 944/758/22 стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 49321 грн. та 992,40 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. В подальшому додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.12.2023 у справі №\~944/758/22\~стягнуто з\~позивача на\~користь відповідача\~витрата на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Разом із тим, ще до часу винесення додаткового рішення у справі № 944/758/22 позивач здійснив перерахування платежем № 6 від 16 жовтня 2023 року, що підтверджується копією відповідної платіжної інструкції, основної суми заборгованості в розмірі 49321 грн. на виконання вищевказаного рішення Яворівського районного суду Львівської області від 02.06.2023. Наступним платежем\~№ 7 від 19.10.2023,\~що також\~підтверджується копією\~платіжної інструкції,позивач повторно сплатив на користь відповідача кошти в тому ж розмірі 49321 грн. При цьому в графі призначення платежу платіжної інструкції зазначено «судовий збір на виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області № 944/758/22 від 28.12.2023 р.». Однак розмір належної до сплати суми судового збору згідно зазначеного вище судового рішення становив 992,40 грн. Таким чином, із врахуванням нотаріально посвідченої заяви головного бухгалтера ТзОВ "Діл Цент" [PERSON] від 13.02.2024 суд вважає обґрунтованими доводи сторони позивача, що при формуванні платіжної інструкції зі сплати судового збору позивачем було допущено технічну помилку, в результаті якої не була змінена сума коштів, яка підлягала оплаті. Відповідно, замість 992,40 грн. позивач сплатив 49321 грн., чим допустив надмірну сплату коштів на суму 48328,60 грн. Отже, відповідач без жодної правової підстави набув кошти у відповідній сумі за рахунок іншої особи (позивача). Таким чином, кошти в сумі 48328,60 грн. мають статус безпідставно набутого майна, й підлягають поверненню позивачу. Правова підстава для стягнення з позивача коштів у розмірі 7000 грн. за додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.12.2023 виникла вже після отримання відповідачем коштів в сумі 48328,60 грн. як безпідставно набутого майна, а тому на розмір грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно набутого майна не впливає. Також встановлено, що на відому позивачу поштову адресу відповідача, яка зазначена в резолютивній частині заочного рішення Яворівського районного суду Львівської області, позивачем поштовим відправленням № 7901415062306 було скеровано вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів внаслідок помилкового платежу (вих. № 24-10/2023 (п) від 24.10.2023), однак дане відправлення\~повернулось позивачу\~за закінченням\~встановленого терміну зберігання. Під час судового розгляду також відповідні кошти позивачу відповідачем повернуті не були, а у відзиві на позов сторона відповідача заперечила існування відповідного грошового зобов`язання. Доводи сторони відповідача щодо недобросовісності поведінки позивача з посиланням на обізнаність його з фактом накладення арешту на рахунки відповідача з приводу виконання відповідачем грошового зобов`язання за рішенням Господарського суду Львівської області від 12.10.2022 у справі № 914/3433/21 є нічим іншим як припущенням, яке не підтверджується жодними доказами. Більше того, такими діями позивач жодним чином не збільшив розмір належного до виплати йому грошового зобов`язання, а посилання на неможливість виконання грошового зобов`язання через накладення арешту на рахунки не є правовою підставою для відмови від його виконання та не виключає можливості виконання такого зобов`язання в іншій формі, в тому числі шляхом внесення готівки в касу банку, оскільки грошові кошти є річчю наділеною родовими ознаками. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Таким чином, обов`язок довести недобросовісність дій позивача (спростувати презумпцію добросовісності його дій) покладається виключно на відповідача. Однак відповідач перед судом не довів, що позивач діяв недобросовісно. Інші доводи сторін не спростовують зазначених вище висновків суду. З огляду на вищенаведене, позов слід задовольнити в повному розмірі. Також з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved