Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Представник позивачки адвокат Муругов В.О. в інтересах [PERSON] звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовом до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначає наступне, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] .. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . 22.11.2016 року шлюб між сторонами по справ у відповідності до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 22.11.2016 року, було розірвано. За рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.10.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей, в розмірі по 500 гривень на кожну. Пізніше рішенням Рахівського районного суду від 26.09.2018 року за позовом [PERSON] розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] збільшено, встановивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно на кожну дитину окремо. 07.05.2023 року син [PERSON] досягнув повноліття, однак він продовжує навчання і є студентом 2-го курсу денної форми навчання, ОС «магістр», спеціальність «медецина», медичного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», що підтверджується довідкою № 416 від 24.04.2023 року. Разом з цим, позивачка, не має постійних заробітків, і крім витрат на утримання, оплата за навчання спільного сина сторін значно ускладнює її і так скрутне матеріальне становище. Крім того, син [PERSON] , у зв`язку з денною формою навчання, також не має ні часу ні змоги працювати та отримувати доходи. А оскільки відповідач, у добровільному порядку відмовляється надавати фінансову допомогу хоч як відомо позивачці, має не офіційний заробіток, а позивачка сама не має змоги оплачувати навчання сина, тому змушена звернутись з позовом до суду. Крім того, позивачка оплачує проживання спільного сина у гуртожитку. Також у сина проблеми з зубами і позивачка вимушена його лікувати брекетами, що також що підтверджується довідкою лікаря та актами наданих послуг. З урахуванням суми сплачених аліментів позивач не має змоги у повному обсязі забезпечувати матеріально спільних дітей усім необхідним. Враховуючи викладене представник позивачки просить стягнути з відповідача на користь сина [PERSON] , аліменти на його утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень шомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення ним навчання чи досягнення 23 річного віку. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, у позовній заяві представник позивачки просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, крім того, представник позивачки надіслав до суду заяву, в якій також просив розглядати справу без їх участі. Відповідач та його представник адвокат Телегазій В.І., у судове засідання не з`явились, від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Крім того, від представника відповідача до суду надішли письмові пояснення, в яких останній просив залишити без розгляду позовну заяву представника позивачки адвоката Муругова Вячеслава Олександровича поданим в інтересах [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, оскільки доданий до позовної заяви ордер серії АО № 1094974 суперечить вимогам ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки посвідчення адвоката не може видаватись НААУ, видається Радою адвокатів Закарпатської області. Інших пояснень щодо суті позову та відзиву на позовну заяву від відповідача та його представника до суду не надходило. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Щодо письмових пояснень представника відповідача, суд зазначає наступне, відповідно до Положення про зразки бланків та технічних описів посвідчення адвоката України, службового посвідчення адвоката України члена органу адвокатського самоврядування України, члена Комітету, утвореного при Національній асоціації адвокатів України, посвідчення адвоката іноземної держави, помічника адвоката України, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 23.04.2016 року № 119 із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 19.03.2021 року №7, а саме п. 2 «посвідчення адвоката України»: п.п. 2.1. Посвідчення адвоката України видається відповідними радами адвокатів регіону (АР Крим, областей, міст Києва та Севастополя) на підставі положень статті 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; п.п. 2.2. Адвокати, які бажають отримати посвідчення адвоката України єдиного зразка, можуть замовити його через відповідну раду адвокатів регіону або Національну асоціацію адвокатів України; п.п. 2.3. Посвідчення адвоката України підтверджує його особу та повноваження. Крім того, суд звертає увагу, що позивачкою до суду було надано копію посвідчення адвоката України (її представника адвоката Муругова В.О. № 21/1747від 13.11.2018 року), яке повністю відповідає зразку посвідчення адвоката України наведеному у Додатку № 1 до рішення Ради адвокатів України № 119 від 23 квітня 2016 року. Враховуючи наведе суд вважає ордер належним та залишає поза увагою надані письмові пояснення представника відповідача. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим виконкомом Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 18.05.2005 року. Відповідно до копії рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.09.2018 року (справа № 305/1482/18) з відповідача [PERSON] стягувались аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення останнім повноліття. 07.05.2023 року [PERSON] досяг повноліття, отже стягнення аліментів з відповідача ( [PERSON] ) за вказаним рішенням було припинено. [PERSON] є студентом 2-го курсу денної форми навчання, ОС «магістр», спеціальність «медецина», медичного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», зі строком навчання до 30.06.2028 року, що підтверджується копією довідки № 416 від 24.04.2023 року виданою деканом медичного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Також відповідно до банківських квитанцій судом встановлено що позивачка дійсно сплачує проживання сина [PERSON] у гуртожитку, зокрема квитанція № 310163722841 від 11.04.2023 року та квитанція № 4442410028 від 24.01.2023 року. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані позивачкою матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. При визначенні суми, яку потребує син відповідача на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує ту обставину, що син відповідача, як повнолітня особа, наразі не взмозі самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення, тому визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, до закінчення навчання сином позивачки [PERSON] , але не більше, ніж до досягнення ним 23 річного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: approved