Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері відкрилась спадщина на частинку квартири [ADDRESS] . Заявник зазначає, що звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підстав того, що прізвище її матері у свідоцтві про право власності на житло зазначено як « [PERSON] », а згідно паспорта громадянина України та свідоцтва про смерть прізвище матері зазначено, як « [PERSON] », зазначені розбіжності є перешкодою в отримані свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного заявник просить встановити факт належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.02.1998 року № 12-13701 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, яке видане на ім`я « [PERSON] п [PERSON] ». Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, при цьому звернулась із заявою про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримку вимог та просила заяву задовольнити (а.с.22). Заінтересована особа: КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради про час та місце слухання справи повідомлена (а.с.18; 21), представник третьої особи до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з викладеним та з урахуванням заяви заявника щодо розгляду справи за її відсутності, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані заявником на підтвердження обставин зазначених в заяві, копію спадкової справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. У заяві про встановлення юридичного факту, заявник просить встановити факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа: Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.02.1998 року № 12-13701 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, яке видане на ім`я « [PERSON] п [PERSON] », оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав. Судом досліджується свідоцтво про право власності на житло від 17 лютого 1998 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, згідно якого квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 17.02.1998 року № 113748 (а.с.9). Заявник зазначає, що у свідоцтві про право власності прізвище її матері помилково зазначено, як « [PERSON] » (рос.), що й стало підставою звернення до суду. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 976 (а.с.8). Згідно паспорта громадянина України останній видано на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Також, згідно свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Судом досліджується копія постанови приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гайдаржи Є.О. згідно якої, за заявою доньки померлої [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири - відмовлено. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності на квартиру приватним нотаріусом зазначено, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на квартиру позбавляє нотаріуса встановити факт належності нерухомого майна спадкодавцю, оскільки у вказаному свідоцтві прізвище спадкодавця значиться, як « [PERSON] », а свідоцтво про смерть видане на ім`я « [PERSON] » (а.с.11). Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Приписами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту прав заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved