Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 02.11.2002 року. Відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, матеріальної допомоги їй та дітям не надає, через це у них з відповідачем виникають сварки, непорозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, не знаходять спільної мови. Вважає, що сім`я розпалась остаточно та збереження шлюбу неможливе. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , якого позивачка просить залишити їй на вихованні до досягнення повноліття. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Васильчук О.В. від 26.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Рішенням Вищої ради правосуддя від 05.09.2023 № 870/0/15-23 суддя Васильчук О.В. звільнена з посади судді у відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.12.2023 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 16.02.2024 прийнято дану справу до свого провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації його проживання. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище зазначені обставини, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.11.2002 року Виконкомом Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.02.2002 (а.с.4). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.03.2008 р., виданого Виконавчим комітетом Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області (а.с.5). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася з причин несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя, подальше перебування у шлюбі шкодить інтересам сторін. Статтею 51 КонституціїУкраїни закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110 СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України, дитина, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно приймає рішення щодо місця свого проживання. Суд враховує, що [PERSON] , [INFO] , вже досяг 14 років, а тому самостійно визначає своє місце проживання. За таких обставин у суду відсутні підстави для вирішеня питання щодо місця проживання неповнолітнього сина сторін, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial