Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Старовижівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складала. Вказуючи, що він є спадкоємцем за законом першої черги, прийняв спадщину шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, просить визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. У підготовче засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності і без участі позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій Старовижівська селищна рада позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника селищної ради. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок, збудований у 1969 р., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , у якому вона постійно проживала і була зареєстрована. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 11-12). Зі змісту довідки Старовижівської селищної ради № 58 від 09.02.2024 р. видно, що спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] є її син [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини де проживає і по даний час (а.с.12). 13.09.2013 р. позивач звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину (а.с. 31 на звороті), 13.09.2013 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) (а.с. 23). Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження позивача, з якого видно, що він є сином спадкодавця [PERSON] (а.с. 10). Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується довідкою Старовижівської селищної ради № 58 від 09.02.2024 р. (а.с. 12). Таким чином, позивач є спадкоємцем за законом, і відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину. Постановою нотаріуса від 20.02.2024 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с. 20). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом копіями матеріалів спадкової справи № 147/2013 до майна померлої [PERSON] (а.с. 31-36), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. Враховуючи, що за життя в спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок не було, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved