Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач АТ «КРЕДОБАНК» звернулося до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 786\~334,18 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.03.2021 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 37160/2021. Згідно із п. 1.1. Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними і комісії та інші платежі, передбачені цим Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1., 2.2. Кредитного договору, Банк видає Позичальнику Кредит у сумі 832 091,56 грн. (Вісімсот тридцять дві тисячі дев`яносто одна гривня 56 копійок) до 28.03.2026 р. на наступні цілі: - на здійснення повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки BMW, модель X1, дата випуску 2020, № кузова [NUMBER] , укладеного між Позичальником та ТОВ «АВЦ Баварія» (надалі - Дилер/Продавець); Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, Кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 37160/2021 від 29.03.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 27.05.2021 р. було укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №4361. Відповідно до п. 1.1 Договору застави, цей Договір забезпечує виконання зобов`язання Заставодавця та вимог Заставодержателя, які виникають з Кредитного договору № 37160/2021 від 29.03.2021 р., укладеного між Заставодавцем та Заставодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки у повному обсязі (далі - основне зобов`язання). Відповідно до п. 1.2. Договору застави, предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки BMW, модель X1, дата випуску 2020, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1995 куб см, колір - коричневий, ДРН [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , вартістю 1 189 091,56 грн. Відповідно до п. 1.З., 1.6. Договору застави, заставна вартість Предмету застави визначається Сторонами у сумі 951 273,25 грн. (Дев`ятсот п`ятдесят одна тисяча двісті сімдесят три гривні 25 копійок). На строк дії цього Договору Предмет застави залишається у володінні Заставодавця за адресою: [ADDRESS] . Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 37160/2021 від 29.03.2021 \~ \~ \~ \~р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 29.03.2021 р. було укладено Договір поруки № 37160/2021/2. Відповідно до п.1.1. Договору поруки, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, несплачених відсотків, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки) за Кредитним договором № 37160/2021 від 29.03.2021 р. Відповідно до п. 2.6. Договору поруки, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Відповідно до п. 4.2. Договору поруки, Поручитель ознайомлений з умовами Договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень не має. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином тривалий час не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 37160/2021 від 29.03.2021 \~ \~ \~ \~р. станом на 17.07.2023 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 786\~334,18 грн. (Сімсот вісімдесят шість тисяч триста тридцять чотири гривні 18 копійок), що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 713 237,01 грн.; заборгованості за відсотками - 73 097,17 грн. Адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території України. Згідно п. 19 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України ) особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції. Відповідно до 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлену у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 29.03.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 37160/2021. Згідно із п. 1.1. Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними і комісії та інші платежі, передбачені цим Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1., 2.2. Кредитного договору, Банк видає Позичальнику Кредит у сумі 832 091,56 грн. (Вісімсот тридцять дві тисячі дев`яносто одна гривня 56 копійок) до 28.03.2026 р. на наступні цілі: - на здійснення повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки BMW, модель X1, дата випуску 2020, № кузова [NUMBER] , укладеного між Позичальником та ТОВ «АВЦ Баварія». Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 37160/2021 від 29.03.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 27.05.2021 р. було укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №4361. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 37160/2021 від 29.03.2021 р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 29.03.2021 р. було укладено Договір поруки № 37160/2021/2. Відповідно до п.1.1. Договору поруки, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, несплачених відсотків, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки) за Кредитним договором № 37160/2021 від 29.03.2021 р. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 37160/2021 від 29.03.2021 \~ \~ \~ \~р. станом на 17.07.2023 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 786\~334,18 грн. (Сімсот вісімдесят шість тисяч триста тридцять чотири гривні 18 копійок), що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 713 237,01 грн.; заборгованості за відсотками - 73 097,17 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між сторонами укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з і ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд зауважує, що в силу ст.1054 ЦК України, п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» до кредитного договору застосовується презумпція оплатного правочину, тобто за користування грошовими коштами законодавством встановлена оплата у виді процентів. Відповідачем до суду не надано доказів того, що правочин було укладено на умовах безоплатності, до суду не надано заперечень відносно наявності у правочину ознак нікчемності, до суду не надано контррозрахунку заборгованості та позиції відповідача відносно правовідносин між сторонами, їх тривалості, умов отримання грошових коштів, порядку користування грошовими коштами (кредитом) та сплатою відповідачем процентів за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів на користь позивачів підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відносно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник [PERSON] - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». Позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Наданий до суду Договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 подано до суду не в повному обсязі, що унеможливлює встановити розмір та порядок здійснення розрахунків. Договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 укладено між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право». Повноваження представника Павленко С.В. підтверджено довіреністю АТ «Кредобанк» від 09.01.2024, при цьому на підтвердження належності адвоката до адвокатського об`єднання, до суду не надано в порядку ч.2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордеру адвокатського об`єднання. Крім того до суду не надано детального опису робіт з надання правової допомоги та доказів на документальне доведення понесених витрат на правову допомогу. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку про залишення вимоги щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу без задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved