Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в\~Одеській області про скасування арешту майна. Обґрунтовуючи свою вимогу зазначила, що 21.11.2022 року вона подала заяву до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області про прийняття спадщини за законом за фактом смерті її матері [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 296/2022. Листом № 1526/02-14 від 16.11.2023 року нотаріус повідомив її про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено, що на підставі постанови слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області від 27.03.2009 року було накладено арешт на все майно [PERSON] Зареєстрований арешт в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна 03.04.2009 року першою Одеською державною нотаріальною конторою. [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку з чим, відносно неї, в рамках кримінальної справ № 13200900011 ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.09.2009 року провадження за кримінальною справою було закрито, при цьому питання зняття арешту не було вирішено, цивільний позов до [PERSON] не пред`являвся, у зв`язку з чим позивачка просила задовольнити позов та розглянути справу у її відсутності. Представник Головного управління Національної поліції в\~Одеській області подав до суду відзив в якому просив справу слухати за відсутності представника управляння. Просив відмовити у задоволені позову з тих підстав, що зняття арешту накладеного в рамках кримінального провадження не може бути розглянута за правилами цивільного судочинства, і крім іншого зазначив, що Головного управління Національної поліції в\~Одеській області не є правонаступником ГУ МВС України в Одеській області. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. З листа № 1526/02-14 приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області від 16.11.2023 року вбачається, що за фактом смерті [PERSON] , було заведено спадкову справу № 296/2022 за заявою позивачки як спадкоємиці за законом першої черги відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 05.01.1993 року. Разом з тим з листа вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим з тих причин, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено, що на підставі постанови слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області від 27.03.2009 року було накладено арешт на все майно [PERSON] Зареєстрований арешт в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна 03.04.2009 року першою Одеською державною нотаріальною конторою, в підтверджені чого позивачкою надано копію постанови слідчого. [INFO] [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть [NUMBER] від 19.03.2019 року), у зв`язку з чим, відносно неї, в рамках кримінальної справ № 13200900011 ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.09.2009 року провадження за кримінальною справою було закрито, при цьому питання зняття арешту не було вирішено, дані про те, що цивільний позов до [PERSON] пред`являвся суду не надані. Вирішуючи спірне питання суд виходить з слідуючого. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що і зробила позивачка. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі після закриття справи, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органами досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин. З огляду на те, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.09.2009 року провадження за кримінальною справою було закрито відносно матері позивачки [PERSON] у зв`язку з її смертю, а питання зняття арешту судом не було вирішено, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Твердження представника Головного управління Національної поліції в\~Одеській області про відсутність правонаступництва відносно ГУ МВС України в Одеській області являються хибними виходячи з аналізу Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII, як і хибним твердження про те, що справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки питання зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до набрання чинності КПК України в редакції 2012 рок, розглядається в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: approved