Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідачів про стягнення 3% річних за кредитним договором №DNL0GA0000006949 солідарно з [PERSON] та [PERSON] . Позов мотивує тим, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було винесено рішення від 23.07.2020 року, яким було стягнуто заборгованість за кредитним договором №DNL0GA0000006949 за період з 11.06.2008 року по 16.11.2015 року. Проте, за період після подання позовної заяви від 24.11.2015 року тобто з 05.12.2015 року по 28.12.2021 року відповідачі мають заборгованість з 3% річних у розмірі 2\~017, 17 Доларів США. Тому позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі з урахуванням уточненої заяви, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник подали відзив, в якому заперечували проти задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості, що не підпадає під строк позовної давності, просили застосувати строк позовної давності та задовольнити позовні вимоги частково, з урахуванням додаткових письмових пояснень від 29.02.2024. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.\~\~ Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Матеріалами справи встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 11.06.2008 року уклали кредитний договір DNLOGA0000006949. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов?язався надати відповідачу кредит у розмірі 67\~335, 75 Долар США на термін до 20.11.2018 року, а [PERSON] зобов?язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Для забезпечення виконань за кредитним договором № DNLOGA0000006949 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов?язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 67\~335, 75 Долар США. В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов?язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. 24.11.2015 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Дніпропетровський районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів. Рішенням Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області від 23.07.2020 року позовні вимоги було задоволено та стягнуто заборгованість. Оскільки, з відповідачів було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 23.07.2020 року, тобто за період з 11.06.2008 року по 16.11.2015 року, то за період після подання позовної заяви від 24.11.2015 року, з 05.12.2015 по 28.12.2021 року відповідачі мають заборгованість у розмірі - 2017,17 [Долар США] з 3% річних. Відповідачем [PERSON] під час розгляду справи було надано клопотання про застосування строків позовної давності. Зазначено, що в межах позовної давності банк може вимагати повернення кредиту лише, починаючи з 21.10.2019 року в межах трьох років, які передують зверненню до суду. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Разом із тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 року по справі №922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 року по справі №918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі №910/16945/14, від 27.04.2018 року по справі №908/1394/17, від 21.11.2018 року по справі №642/493/17-ц. Позивач просить суд стягнути 3% річних за період з 05.12.2015 по 28.12.2021 року, позовна заява надійшла до суду 21.10.2022 року, відповідно 3 роки за ст. 257 ЦК України починаються 21.10.2019 року. Враховуючи розрахунок заборгованості, який був наданий позивачем та відповідні строки позивач має наступну заборгованість: 1)21.10.2019 року до 31.12.2019 року - 72 дні 15733,42 x3% : 365 x 72 = 93,11 Долар США 2)2) з 01.01.2020 р. до 01.03.2020 р. - 61 день 15733,42 x 3% :366 x 61 =78,66 Долар США 3)3) з 04.10.21 р. до 04.10.2021 р. - 1 день 4963,53 x3% : 365 x 1= 0,41 Долар США 4)4) з 25.10.2021 р. до 28.12.2021 р. - 65 днів 931,04 ?3% : 365 x 65 = 4,97 Долар США Загальна сума заборгованості складає 177, 15 Долар США. Відповідно дост.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в межах строків позовної давності у розмірі 177, 15 Долар США. Разом з тим, відповідно до ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь Акціонерного товариства\~комерційний банк\~«ПРИВАТБАНК»судовий збір у розмірі 217, 88 гривень пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial