Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25.09.2023 [PERSON] (далі - позивач) через свого представника звернувся з позовом до суду і просить позбавити [PERSON] (далі - відповідачку) батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що проживав з відповідачкою у цивільному шлюбі за адресою: [ADDRESS] , мають сина [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалося, відповідачка забрала сина і почала проживати за адресою: [ADDRESS] . Через півроку змушений був забрати дитину до себе. Син був у занедбаному і хворобливому стані, без засобів гігієни і нормального харчування. З того часу син проживає разом з ним. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.02.2022 на його користь з відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із 05.11.2021. Відповідачка ухиляється від обов`язку сплачувати аліменти і станом на 27.07.2023 заборгованість становить 68008,39 грн. Він самостійно займається вихованням дитини, піклується про його духовний і фізичний розвиток, отримання ним освіти. Відповідачка не цікавиться життям сина, його навчанням, не приймає участі у вихованні дитини, не проявляє належної материнської турботи, не цікавиться станом здоров`я. За результатами обстеження психоемоційного стану [PERSON] , проведеного 08.09.2023 практичним психологом зроблено висновок, що у Назара фактично не сформований образ матері в особі [PERSON] , як значимої особи, оскільки вона протягом багатьох років не приймала участі у його житті і вихованні. Хлопчик не має уявлення про цю людину. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і просили задовольнити з підстав самоусунення відповідачки від виконання своїх обов`язків. Позивач [PERSON] , допитаний як свідок, пояснив, що з відповідачкою мешкав за його місцем проживання біля року. Далі [PERSON] забрала сина [PERSON] і пішла проживати у свою квартиру. Приблизно через півроку від знайомих став дізнаватися про те, що відповідачка стала продавати речі з квартири і зі своєю матір`ю забрали сина [PERSON] , коли йому було приблизно півтора роки. У квартирі було пусто, відсутні меблі, хоча раніше вони там були. Не було умов проживання для дитини. [PERSON] дійсно поїхала в реабілітаційний центр лікуватися і була там приблизно півроку, приїздила до них пару раз, один раз з лікарем до дитини. На той час дитина ходила в дитсадок, у 6 років пішов у школу №18, де баба працює прибиральницею. Зараз сину 8 років. Мати була на дні народження дитини коли йому виповнявся 1 рік, ще раз на їх запрошення в його 5 чи 6 років. Подарунки не дарувала. Один раз передавала 100 доларів сину, які отримала від своєї матері для дитини. Син до 6 років чекав маму, яка обіцяла приходити, але не виконувала свої обіцянки. Зараз дитина маму не згадує. Мати з`являлася побачити дитину, але ні вихованням, ні утриманням не займалася. Останні 4 роки матері в житті дитини немає. Він ніколи не забороняв матері бачити сина, його мати інколи бачилась з [PERSON] . У 2021 році звертався до суду стягнути аліменти. Зараз син навчається у школі, він займається його розвитком, вихованням, утриманням. Відповідачка [PERSON] відзив не подала і у судовому засіданні позов не визнала. В обґрунтування заперечень зазначила, що сина [PERSON] [INFO] , коли йому було 1 рік 8 місяців, сама привела до батька у 2018-2019 роках. Приблизно через півроку після розлучення потребувала лікування від наркозалежності. Вона довіряла колишньому чоловіку і його матері, тому тимчасово віддала їм сина. Після тривалого лікування у неї не було умов для проживання дитини, потрібно було робити ремонт. Так склалися життєві обставини, що вона сина не забрала. За можливості навідувала дитину на свята. Свекрусі давала 100 доларів для дитини. Декілька разів приходила у школу, де навчається син та працює мати позивача, щоб зустрітися, вчила з ним уроки. Свекруха просила не травмувати дитину. Позивач і його мати соромилися її і просили не приходити до школи. З 23.08.2023 вона перебуває в слідчому ізоляторі, позивач скористався таким становищем і звернувся з позовом. Вона любить сина, це сенс її життя, тому просила не позабавляти батьківських прав. Третьою особою Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради подано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримання висновку. Заяви, клопотання. 23.10.2023 представником позивача подано заяву про виклик свідків. 23.10.2023, 21.12.2023, 09.01.2024, 02.02.2024 третьою особою подано клопотання про проведення судового засідання без участі їх представника. 20.11.2023 від третьої особи надійшов висновок про можливість позбавлення батьківських справ. 22.11.2023 представником позивача подано клопотання про долучення доказів. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.09.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження. 23.10.2023 підготовче засідання відкладено через неявку відповідачки на 07.11.2023. 07.11.2023 за клопотанням представника позивача підготовче судове засідання відкладено на 20.11.2023. 20.11.2023 у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті підготовче засідання відкладено на 06.12.2023. 06.12.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд на 21.12.2023. 21.12.2023, 29.01.2024, 11.03.2024, 14.03.2024 постановлено ухвали про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Державною установою «Сумський слідчий ізолятор» за місцем перебування відповідачки [PERSON] 21.12.2023, 29.01.2024 судовий розгляд відкладено для виклику свідків. 21.02.2024 у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті судовий розгляд відкладено на 14.03.2024. 14.03.2024 за клопотанням відповідачки судовий розгляд відкладено на 04.04.2024. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Позивач [PERSON] є власником 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , проживає у вказаному житлі разом з сином [PERSON] та своєю матір`ю [PERSON] , що визнається відповідачкою (а.с.13-15). [PERSON] є учнем 2-А класу КУ СЗОШ № 18 СМР мати учня до школи не з`являлася за час навчання дитини, з учителем не спілкувалася й не приймала участі в батьківських зборах, що підтверджується довідками КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №18 Сумської міської ради. Освітній процес в 1-4 класах здійснюється за очною формою навчання (а.с. 12,61). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.02.2022 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.11.2021 (а.с. 9). [PERSON] аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01.07.2023 утворилася заборгованість у розмірі 68008,39 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.07.2023, складеним старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми (а.с. 10). Згідно Довідки про обстеження психоемоційного стану [PERSON] , складеної 08.09.2023 практичним психологом [PERSON] , хлопчик самодостатній та активний, рівень його інтелектуального розвитку достатньо високий. Відчувається емоційний зв`язок між дитиною і батьком. Дитина розповіла про те, як старший брат [PERSON] допомагає йому з уроками, як у двох займаються спортом і у які ігри грають. Багато позитивних емоцій викликали питання про бабусю [PERSON] на яку лягла основна турбота про побут і розвиток дитини. На запитання психолога щодо мами, хлопчик розгубився, зніяковів, помовчав, потім сказав: «Вона билась з [PERSON] (співмешканцем), а я плакав. А коли це було ? - Коли я жив з мамою». На питання коли останній раз бачив маму [PERSON] згадав про те, що перед Новим роком вона приходила у школу. Нічого конкретного не пригадав. Під час розмови про маму емоційний стан хлопчика не змінився. Він не закрився, не хвилювався, не тривожився, скоріше йому було незручно про ці події згадувати. Стало очевидно, що психічний та психологічний розвиток [PERSON] у раннього, дошкільному та молодшому шкільному віці відбувався без присутності біологічної мами, саме тому її образ в уяві хлопчика не сформувався. Немає подій, які б викликали спектр емоційних переживань. Психолог дійшла висновку, що родина, у якій сьогодні проживає [PERSON] , створює усі умови для повноцінного виховання і [PERSON] задовільного стану здоров`я хлопчика. Завдяки зусиллям батька та бабусі [PERSON] справляється з труднощами розвитку та має можливість активно розвиватись. У Назара практично не сформований образ матері в особі [PERSON] , як значимої особи, оскільки вона протягом багатьох років не приймала участі у його житті та вихованні. Хлопчик не має уявлення про цю людину та не пов`язує з нею ніяких подій та переживань (а.с. 16-20,62). Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надало Висновок від 17.11.2023 № 1792/27.1-26, згідно якого об`єктивно [PERSON] могла виконувати батьківські обов`язки по вихованню сина [PERSON] , однак самоусунулася від їх виконання, свідомо нехтує своїми обов`язками, аліменти не сплачує, контакт з дитиною втрачено, вважають за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 49-51). Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного 20.10.2023 головним спеціалістом Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] [PERSON] проживає разом з батьком, бабусею та старшим братом. Умови проживання задовільні, у квартирі чисто, прибрано, речі мають доглянутий вигляд. Назар займає окрему кімнату разом з бабусею, має особисте місце для навчання, ігор та відпочинку. Під час обстеження дитина була вдома, [PERSON] був комунікабельним, добре йшов на контакт, повідомив, що проживає та проводить вільний час з батьком або бабусею чи старшим братом, саме вони допомагають йому в усіх справах, у навчанні, водять його до центрів розваг. На запитання: «Коли останній раз бачився з мамою?», відповів - «Колись зустрічався, передавала якісь солодощі». На запитання: «Чи хотів би зустрічатися з мамою, проводити разом з нею вільний час?», відповів - «Ні». (а.с. 46). Згідно заяви [PERSON] від 08.11.2023 на адресу Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради відповідачка повністю не згодна з позовними вимогами колишнього співмешканця [PERSON] щодо позбавлення її батьківських прав. Зі своїм сином постійно підтримує зв`язок, бере активну участь у вихованні та утриманні, дуже любить і сумує за ним (а.с. 48). Позивач [PERSON] , як електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 31.08.2024 (а.с. 92). Свідок [PERSON] суду підтвердила, що позивач її син, який з відповідачкою жили без реєстрації шлюбу і у них [INFO] народився син [PERSON] . Прожили у її квартирі один рік. У відповідачки є старша дочка [PERSON] , якій 21 рік і вона мешкає окремо. [PERSON] забрала [PERSON] коли йому було 1 рік 7 місяців і пішла проживати до себе у квартиру. [PERSON] почала пити, не платити за садок. Коли їм стало про це відомо вони з сином пішли у квартиру відповідачки - онук, якому було 2 роки 2 місяці сидів на підлозі на матраці у кутку кімнати, більше нічого не було. Вони забрали дитину і документи на нього до себе. Раніше онук чекав на маму, виглядав її з вікна пару років, вона обіцяла йому, але не приходила. Подарунків на день народження дитини мати не дарувала. У 2021 році приносила іграшку робота. Вона підгодовувала [PERSON] і її співмешканця [PERSON] , бо жаліла. Коли мати хотіла побачити сина вона ніколи не перешкоджала - раз зустріла [PERSON] на ринку та попросила онука додому і через годину вже повернула. Вона працює прибиральницею у школі, де навчається [PERSON] і коли її зміна [PERSON] приходила до школи. Раз [PERSON] зі школи забрав син і відповідачка попросила поїсти і вона її привела додому. Квартира [PERSON] на території школи, світло вимкнуто, двері на шурупах забиті. 100 доларів [PERSON] передавала, але ці гроші не її, їх для онука передала її мати через свого співмешканця з АРК Крим. До лікарів, школи онука водить вона чи його батько. Свідок [PERSON] суду підтвердила, що проживає у квартирі [ADDRESS] , є сусідкою позивача, знає відповідачку. [PERSON] з 2 років проживає з батьком та бабою, яка займаються його вихованням, водили в садок, а зараз до школи. [PERSON] бачила біля під`їзду їх будинку, коли вона зі співмешканцем приходили за продуктами до матері позивача - [PERSON] , яка їх підгодовувала. Свідок [PERSON] суду підтвердила, що є черговою у будинку за місцем проживання позивача, сидить на 1 поверсі і мимо неї всі мешканці і гості заходять і виходять. З 1988 року знає [PERSON] та його матір. Позивач проживає разом зі своєю матір`ю та своїми двома синами - Назаром 8 років та [PERSON] 20 років. Відповідачка жила з позивачем, народився син [PERSON] , а потім щось трапилося і вона перестала її бачити. Коли бачила, [PERSON] або сама зі своїм новим чоловіком [PERSON] приходили до матері позивача за продуктами. Бачила, як відповідачка біля під`їзду інколи спілкувалася хвилин 5-10 з Назаром, він не завжди був радий. Назара бачить кожного дня, у школу водить баба, забирає батько. Відповідачку не бачила півтора роки до початку війни. З 23.08.2023 [PERSON] перебуває в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» і вироком Зарічного районного суду м. Суми від 19.03.2024, який на момент ухвалення даного рішення не набрав законної сили, їй залишено запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більш ніж до 17.05.2024 включно. Також [PERSON] була засуджена 13.06.2023 Зарічним районним судом м. Суми за ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;19.07.2023 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 4 ст. 185 КК України до 5-ти років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини 3 статті 4 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судовим розглядом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] . Син сторін з кінця 2017 року проживає разом з батьком та бабою за адресою: [ADDRESS] та перебуває на утриманні позивача, що визнано відповідачкою. Сама відповідачка визнає той факт, що в інтересах Назара, у його 1 рік 8 місяців, віддала на певний час батьку та бабусі, оскільки внаслідок складних життєвих обставин потребувала лікування від залежності та реабілітації. На момент ухвалення рішення дитині виповнилося 8 років і 6 місяців, тобто більше 6 років дитина проживає без піклування матері, внаслідок чого образ матері в особі [PERSON] , як значимої особи в уяві хлопчика не сформувався, що підтверджено висновком психолога. За останні 6 років [PERSON] сина з днями народження не вітала, вихованням не займається, в утриманні дитини участі не бере, аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Доказів вчинення будь-яких дій на зміну життєвої ситуації щоб піклуватися про дитину та змінити своє ставлення до виховання [PERSON] суду не надала. Після завершення лікування [PERSON] не брала активну участь у вихованні сина, стала на шлях вчинення кримінальних правопорушень. Так, відповідачка інколи приходила побачити сина, що підтвердили суду позивач і свідки [PERSON] та [PERSON] , проте ці зустрічі були не тривалі, що суд не може розцінити як спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, розвитку, навчання. Відповідачка підтвердила суду, що проживання сина з батьком та його матір`ю для сина найкращий варіант. Під час проживання дитини з батьком син сторін - [PERSON] отримав дошкільну освіту, навчається у 2-А класі КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №18 Сумської міської ради, мати до школи не з`являлася з учителем не спілкувалася й не приймала участі в батьківських зборах. Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] не піклується про навчання дитини. Доводи відповідачки про те, що вона приходила до школи побачити сина, а позивач та його мати соромляться її, суд вважає надуманими, оскільки метою візиту [PERSON] до школи було побачити сина, а не брати участь у його вихованні, навчанні, адже процес навчання полягає не у разовому спільному вивченні уроків. Не заслуговують на увагу доводи [PERSON] , що позбавлення її батьківських прав це позбавлення її єдиної надії у житті, адже позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, що узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 29.09.2021 справа № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21). Встановлені судовим розглядом обставини вказують на те, що з 2017 року відповідачка, як мати не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться його інтересами та вподобаннями, чим свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо Назара, що в сукупності з її винною поведінкою та свідомим нехтуванням нею своїми обов`язками суд розцінює як ухилення від виховання дитини. З огляду на встановлені факти, надані сторонами та досліджені судом докази, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що до [PERSON] слід застосувати крайній захід впливу - позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та задоволення позову. Судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 грн. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1073 грн. 60 грн.

Outcome: approved