Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

14 лютого 2024 року позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладений 14 листопада 2019 року та зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області, актовий запис № 5298, та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що останній час стосунки між ними погіршилися. Спільного господарства не ведуть, відповідач на даний час проживає окремо. Примирення і відновлення сім`ї неможливе. В період шлюбу у них народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дітей, та позивач не впевнена у стабільності надання матеріальної допомоги на їх утримання батьком. Позивач стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, тому що він є працездатним та не має інших утриманців. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2024 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання з`явилась, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей не заперечував. Відповідно до ч.4\~ ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 14 листопада 2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області, актовий запис № 5298, що підтверджується свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2019 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2019. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 червня 2020 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.2023 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки сторони не бажають зберегти шлюб та судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, шлюб існує формально, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач заявила про залишення шлюбного прізвища « [PERSON] ». Щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей суд зазначає наступне. Згідно вимог статей\~180,\~182,\~183,\~191 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідач не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. За правилами\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Зі змісту\~ст. 180 СК України\~вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При цьому, частиною 5\~статті 183 СК України\~визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавством встановлено гарантований мінімальний розмір аліментів на утримання двох дітей у разі звернення до суду з такими вимогами. Враховуючи зазначене та надані докази, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дітей та\~\~не порушить прав сторін. При цьому, задовольняючи позов, суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1\~ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням\~ст. 183 СК України. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved