Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Керівник Красноградської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з одночасним демонтажем збудованої з керамічної цегли на цементно-піщаній суміші, дерев`яного каркасу та азбестоцементних хвилястих листів розміром 3,45 x 4,30 м, що розташований на відстані 20 м. від дзеркала водойми поблизу с. Яковлівка Красноградського району Харківської області. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] у період часу з 2020 року по теперішній час, маючи умисел на зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, діючи всупереч вимогам статей Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», у порушення ст. ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, а також вказаними статями, передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, самовільно зайняв земельну ділянку в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі водного об`єкту (ставку), яка розташована в межах с. Яковлівка Красноградського району Харківської області, де без отримання дозволу відповідного органу, у прибережній захисній смузі на відстані 20 м. від дзеркала водойми побудував об`єкт будівництва, що пов`язаний з земельною ділянкою, з керамічної цегли на цементно-піщаній суміші, дерев`яного каркасу та азбестоцементних хвилястих листів, який неможливо перемістити без руйнування конструкції, розміром 3,45x4,30 м. За вказаним фактом відділенням № 1 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області 28.06.2023 повідомлено про підозру [PERSON] за ч.\~4\~ст.\~197-1\~КК України\~та обвинувальний\~акт разом\~з угодою\~про визнання\~винуватості 29.06.2023\~року направлено\~до Сахновщинського\~районного суду\~Харківської області\~для розгляду\~по суті.\~Вироком Сахновщинського\~районного суду\~18.03.2023\~року засуджено\~ [PERSON] \~за ч.\~4\~ст.\~197-1\~КК України\~до 1\~року позбавлення\~волі та\~звільнено від\~відбування покарання\~на підставі\~ст.\~75\~та 76\~КК України\~з іспитовим\~строком на\~1\~рік.\~Вказаний вирок\~набрав законної\~сили 19.09.2023\~року.Станом час пред`явлення даного позову вказані споруди перебувають у прибережній захисній смузі. Після винесення вироку відносно [PERSON] , власником споруди будь - яких заходів по їх демонтажу не приймалось, тому посилаючись на вказані обставини, прокурор звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 19.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. Згідно ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 19.03.2024 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено судовий розгляд справи. Представник Красноградської окружної\~прокуратури Харківської\~області Корінний\~Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області Проневич А.В. також позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ст.\~131-1\~Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно ч. 4 ст.\~56\~ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених\~статтею 185 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 зроблено висновок про те, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Таким чином, сам факт не звернення до суду уповноваженого органу може свідчити про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави. Красноградською окружною прокуратурою Харківської області 24.10.2023 року за №59/3-4889 вих-23 після набрання законної сили вироком Сахновщинського районного суду від 18.08.2023 року у справі №634/577/23 скеровано лист до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області щодо вжиття заходів реагування, в тому числі звернення до суду з позовом щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. З листа Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 26.10.2023 року № 4852/025-17 слідує, що Сахновщинська селищна рада Красноградського району Харківської області не має наміру самостійно звертатися до суду за захистом інтересів держави з наведених у повідомленні підстав. Встановивши, що Сахновщинська селищна рада Красноградського району Харківської області не здійснила та не планує здійснювати юридично значимих дій для захисту прав територіальної громади, у прокурора виникли обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду із цим позовом в інтересах держави в особі Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області. З наявної у матеріалах справи копії протоколу огляду місця події від 15.06.2023 року та доданої до нього фото таблиці вбачається, що під час огляду працівниками поліції у присутності двох понятих, за участі спеціалістів, земельної ділянки біля водоймища, що розташована в межах с. Яковлівка Красноградського району Харківської області, було виявлено самочинно збудовану споруду пов`язану з фундаментом розміром 3,45 х 4,30 м. на відстані 20 м. від дзеркала водойми. Вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 18.08.2023 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.\~197-1\~КК України (самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, що відноситься до земель в охоронних зонах) до покарання у вигляді одного року позбавлення волі та на підставі ст.\~75\~КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. У цьому вироці суду було встановлено, що саме [PERSON] , у порушення вимог чинного законодавства та за відсутності відповідних дозволів, самовільно збудував об`єкт, що пов`язаний з земельною ділянкою, з керамічної цегли на цементно-піщаній суміші, дерев`яного каркасу та азбестоцементних хвилястих листів, який неможливо перемістити без руйнування конструкції, розміром 3,45x4,30 м на відстані 20 м. від дзеркала водойми, що знаходяться на земельній ділянці у водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі, розташованій в межах с. Яковлівка Красноградського району Харківської області. Вказаний вирок суду набрав законної 19.09.2023 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. г ч. 2 ст.\~61\~Земельного кодексу\~України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Згідно з п. 4 ч. 2 ст.\~89\~Водного кодексу\~України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Згідно з ч. 1 ст.\~376\~Цивільного кодексу\~України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно з ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні позивачем судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу має бути повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивачем при зверненні до суду з позовом за платіжною інструкцією № 3406 від 25.12.2023 року сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн., отже 1342 грн. має бути повернуто позивачу з державного бюджету та 1342 грн. слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved