Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

09 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням подальших уточнень просить: - усунути з боку [PERSON] перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] ; - визначити [PERSON] наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: перебування та проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з [PERSON] за місце проживання батька протягом 3 (трьох) днів почергово (через кожні три дні) з урахуванням відвідування дитиною дошкільного закладу; відлік часу проводження батька з дитиною у робочі і вихідні дні рахується з 08-00 години ранку першого дня до 08-00 години ранку останнього дня перебування; у разі якщо святкові дні припадають на день побачення [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні дитина проводить з батьком; у разі перебування [PERSON] у відпустці дозволити перебування дитини [PERSON] , [INFO] у батька протягом десяти днів для проведення спільного відпочинку батька з дитиною як в межах, так і поза межами м.Новомосковська Дніпропетровської області; в день побачення [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , він має право забирати дитину з дому/дитячого садочка/школи особисто; необмежене спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною. В обґрунтування позову послався на те, що з 28 квітня 2012 року він з [PERSON] перебував у шлюбі. В шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . З травня 2023 року, відповідач виїхала з помешкання, де вони проживали, сторони почали проживати окремо та перестали вести спільне господарство. Спільна дитина за домовленістю між сторонами мала проживати почергово з кожним із батьків - по три дні у кожного. Однак в червні 2023 року відповідач знову змінила місце свого проживання, коли дитина була у неї, не повідомила позивача про зміну місця проживання, чим порушила домовленості між ними щодо участі у вихованні спільної дитини. 02 серпня 2023 року рішенням суду шлюб між ним та відповідачем розірваний. З моменту розірвання шлюбу відповідач постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. На момент звернення з позовом відповідач живе з іншим чоловіком і зазначає про те, що не вважає за необхідне надавати позивачу відомості щодо місця проживання дитини; не дає можливості спілкуватися з дитиною телефонним зв`язком. Вважає поведінку відповідача такою, що порушує його права на участь у вихованні дитини. Відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні та у вихованні дитини, зокрема, не надає можливості бачитись із дитиною у загальнодоступних місцях, забороняє проводити спільне дозвілля у будь-якій формі, не дозволяє щоб дитина проживала в тому числі і у батька. Дитина дуже прив`язана до нього, як до батька; донька любить проводити час з ним; він має можливість культурного розвитку дитини, має хороший дохід, щоб дитина відвідувала приватний садочок, має час для спілкування та прогулянок з дитиною іншим чином піклуватися про неї. Він звертався до органу опіки та піклування для вирішення питання щодо його участі у вихованні дитини. Де йому було рекомендовано звернутися з позовом до суду. У вересні 2023 року відповідач надавала усно згоду на укладення угоди щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак в подальшому відмовилася від домовленостей, що змусило його звернутися з позовом до суду. Відповідачем відзиву на позов не подано. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 14 серпня 2023 року у справі відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання. 21 листопада 2023 року ухвалою суду прийнятий уточнений позов. 09 лютого 2024 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини. 20 лютого 2024 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та/або його представник не з`явилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника з підтриманням позовних вимог в повному обсязі. У разі неявки відповідача в судове засідання просив розглядати справу за відсутності відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у своїй заяві просили розгляд справи проводити за їх відсутності на підставі поданого висновку. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши підстави позову а також матеріали справи у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 28 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковську Новомосковського міжрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складений відповідний актовий запис № 79 від 28 квітня 2012 року; прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , про що Новомосковським міськрайонним відділом дердавнох реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 01 листопада 2019 року складено відповідний актовий запис № 483. Батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З довідки за вих.№ 37 від 04 липня 2023 року вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит Плюс» з 15 червня 2021 року на посаді формувальника ковбасних виробів 5-го розряду підрозділу Дільниця з виробництва ковбас Ковбасний цех № 1 Управління виробництва. Товариством з обмеженою відповідальність [PERSON] надана характеристика від 04 липня 2023 року, відповідно до якої [PERSON] , який працює на підприємстві з 15 червня 2021 року за період своєї праці проявив себе, як ініціативний, дисциплінований, організований і працелюбний робітник. Ставиться з відповідальністю до поставлених перед ним виробничих завдань, роботу виконує вчасно. У відносинах з колективом чуйний, доброзичливий, витриманий, користується авторитетом і повагою. У стосунках з колективом витриманий, доброзичливий, врівноважений. Порушень трудової дисципліни і стягнень немає. З копії довідок КНП «Новомосковська ЦМЛ» від 05 липня 2023 року вбачається, що [PERSON] не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про доходи за період з січня 2023 року по червень 2023 року дохід [PERSON] склав 28812.93 грн. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/7398/23 від 02 серпня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, рішення набрало законної сили 02 вересня 2023 року. З висновку, затвердженого начальником Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області 22 вересня 2023 року вбачається, що 29 серпня 2023 року до чергової частини Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від гр. [PERSON] , який просить прийняти міри до колишньої дружини гр. [PERSON] , яка не дає бачитись з дитиною [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду матеріалу був опитаний [PERSON] , який пояснив, що 25 серпня 2023 року він домовився з [PERSON] про те, що забере доньку з садочка, але її в садочку не було, коли він зателефонував до [PERSON] - остання не взяла слухавку. [PERSON] пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення з [PERSON] у них склалися неприязні стосунки, колишній чоловік постійно провокує конфлікти, маніпулює дитиною. [PERSON] повністю виконує свої батьківські обов`язки. Працівниками ювенальної превенції відділу превенції Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області з гр.. [PERSON] та [PERSON] була проведена бесіда в ході якої останнім було проінформовано, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом, тому рекомендовано звернутися до суду. Розгляд закінчений. Матеріали списані до справ Новомосковського РВП ГУНП в Д/о. З акту обстеження умов проживання від 23 жовтня 2023 року складеного спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради, вбачається, що вказаними спеціалістами проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Житло розташоване на 1 поверсі 1-поверхового будинку, складається з 3-х кімнат, спільного санвузла, є водопостачання (власна свердловина), опалення - електро та твердопаливний котел. Умови проживання задовільні, кімнати облаштовані меблями та побутовою технікою, до травня 2023 року дитина [PERSON] 2019 р.н., проживала постійно за даною адресою. Дитина має окрему облаштовану кімнату, є місце для занять та відпочинку. Умови для проживання дитини задовільні. 31 січня 2024 року за № 19 затверджений висновок органу опіки та піклування Піщанської сільської ради щодо участі [PERSON] у вихованні дитини та визначення способів такої участі. Так, вказаним висновком встановлено, що 28.04.2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . В шлюбі сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами не склалися, шлюбно-сімейні відносини були припинені, спільне господарство не велося. Рішенням суду від 02.08.2023 року шлюб розірваний. Після припинення шлюбних відносин дитина - [PERSON] залишилася проживати разом з матір`ю за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . Досліджені відомості щодо батьків дитини, батько має місце проживання, про що складений акт обстеження умов проживання, постійну роботу, дохід, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до висновку Новомосковського міського центру соціальних служб щодо психологічного емоційного стану дитини від 18 грудня 2023 року, згідно результатів психодіагностичного обстеження дитини [PERSON] виявлено, що дитина виглядає доглянутою, відкрита легко йде на контакт, почуває себе вільно та спокійно. Діагностування проводилось без присутності батька. Когнітивний розвиток дитини відповідає віку, дитина цілеспрямована, прагне у майбутньому досягти успіху. В ході діагностичної бесіди з дитиною, дівчинка багато говорила про батька. Також в розповідях була присутня матір та її співмешканець. Для дитини важливі як батько так і матір за методиками Рене Жиля та «Квітка-Самобранка». За методикою [PERSON] , психоемоційний стан [PERSON] задовільний, на питання чи ображається вона на матір, дівчинка відповіла ствердно і доповнила: - «За те, вона покинула їх з татом». На питання чи хотіла б вона зустрічатись з нею, відповідала: - «так, але їхати нікуди не хоче». Також згідно методики «Казки Дюсса» у дитини відчуття безпеки асоціюється з образом батька. Враховуючи вищезазначене можна зробити висновок, що батьківський потенціал батька сформований на достатньому рівні. [PERSON] обізнаний щодо методів виховання дитини та її потребою на різних вікових етапах. [PERSON] , [INFO] спостерігається сімейним лікарем АЗПСМ № 3 [PERSON] з 23.03.2021 року. Дитина щеплена за віком. Рекомендації лікаря батьками виконувалися вчасно. [PERSON] ігнорує контакт та співпрацю з фахівцями Служби у справах дітей Піщанської сільської ради, на телефонні дзвінки не відповідає та під час виїзду до неї (12.12.2023 та 26.12.2023) комісії Служби не вдалося оглянути умови проживання родини (акт відсутності вдома сім`ї ССД Піщанської сільської ради від 12.12.23, акт відсутності вдома сім`ї ССД Піщанської сільської ради від 26.12.23). Будь-які відомості та документи з метою долучення до матеріалів справи [PERSON] службі у справах дітей Піщанської сільської ради не надала. Вказані обставини вказують на свідомі дії [PERSON] , спрямовані на самоізоляцію себе та дитини від суспільства та батька дитини. А також свідчать про нехтування батьками задля формування у дитини позитивного іміджу родини в подальшому та уникнення психотравми через нездорові стосунки батьків. Служба у справах дітей Піщанської сільської ради вважає, що запропонований батьком [PERSON] спосіб його участі у вихованні дитини може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини у родині, можливість ефективно будувати відносини та активно досліджувати своє оточення, стати на перешкоді духовному розвитку та здоров`ю дитини. Опіка і любов дорослих є умовою позитивного емоційного розвитку дитини. Її емоційного благополуччя. Уже в дошкільному віці починає реально формуватись особистість дитини, при чому цей процес тісно пов`язаний з розвитком емоційно-вольової сфери, із формуванням інтересів та мотивів поведінки, що, відповідно, детерміновано соціальним оточенням, передусім типовими для даного етапу розвитку взаєминами з дорослими. А тому орган опіки та піклування Піщанської сільської ради вважає доцільним визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] місця та час їх спілкування, а саме обрати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною згідно графіка в такі дні: -перебування та проживання доньки [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , 1988 року народження за місцем фактичного проживання батька або за іншою адресою у разі зміни місця проживання батька на протязі 7 (семи) днів почергово (через кожні 7 днів) з урахуванням відвідування дитиною дошкільного закладу, відлік часу проводження батька з дитиною у робочі та вхідні дні рахується з 08-00 години ранку першого дня до 08-00 години ранку останнього дня перебування; -у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; -у разі перебування батька у відпустці дозволити перебування доньки у нього на протязі десяти днів для проведення спільного відпочинку батька з дитиною як в межах, так і поза межами м.Новомосковська Дніпропетровської області; -в день побачення з донькою, батько має право забирати доньку з дому, дитячого садка, школи особисто; -необмежене спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. Рекомендувати батьку зустрічі з дитиною проводити на території м.Новомосковська Дніпропетровської області, місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей з урахуванням наявних заборон та обмежень при введенні воєнного стану в країні. Рекомендувати батьку дитини - [PERSON] не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Рекомендувати матері дитини - [PERSON] поважати батьківські права батька дитини [PERSON] та не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Таким чином, судом установлено що між позивачем та відповідачем існує спір щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, яка після припинення шлюбних відносин між сторонами проживає з матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Декларацією прав дитини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У частинах 1, 2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до статі 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо. Місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Як установлено у ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Також, Декларацією прав дитини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 2, 8 ЦПК України, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Водночас, означеною Декларацією проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, згідно з ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Аналіз наведеного переконує суд в тому, що наданий до справи висновок органу опіки та піклування, повідомлені обставини справи, докази наявності спору щодо способів спілкування та виховання дитини батьком, вказують на відсутність можливості узгодження сторонами самостійно, без втручання державних органів, способів участі спілкування батька з дитиною, яка проживає з відповідачем. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. Вирішуючи питання про встановлення такого способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, як регулярні особисті спілкування, та необхідності визначення особистого спілкування одного з батьків з дитиною (дітьми) у присутності іншого з батьків, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи. Вирішуючи виниклий між сторонами спір в контексті наведеного, суд виходить з такого. Так, розглядаючи вимоги позивача суд, ураховуючи наявність висновку органу опіки та піклування, погоджується з ним у частині кількості побачень, визначених позивачу для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, способу таких побачень, оскільки органом опіки та піклування проаналізовано обставини життя батьків, їх ставлення до дитини, умови їх звичайного укладу життя в обсязі, наданому батьками, встановлено режим дня дитини, створення перешкод зі сторони відповідача позивачу за до спілкування з дитиною, наголошено на рівності прав та обов`язків щодо дитини, недопустимості конфліктів та визначено, на думку суду, оптимальний порядок участі з урахуванням інтересів дитини. При цьому, обставини, встановлені органом опіки та піклування, підтверджені наданими у матеріали справи доказами, а отже - відсутні підстави для не погодження суду з наданим висновком. Суд також погоджується, із визначеними органом опіки та піклування часовими проміжками побачень батька з дитиною з огляду на її вік, оскільки саме такі часові проміжки сприятимуть досягненню рівності у виконанні батьківських прав та обов`язків відповідача та позивача, забезпечать найменше втручання у звичайний розпорядок дня дитини, найкращу адаптацію дитини до соціалізації у звичайному середовищі. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині та встановлення такого графіку: перебування та проживання доньки [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , 1988 року народження за місцем фактичного проживання батька або за іншою адресою у разі зміни місця проживання батька на протязі 7 (семи) діб почергово (через кожні 7 діб) з урахуванням відвідування дитиною дошкільного закладу, відлік часу проводження батька з дитиною у робочі та вхідні дні рахується з 08-00 години ранку першого дня до 08-00 години ранку останнього дня перебування; кожного року у разі перебування батька у відпустці, дозволити проживання дитини разом з батьком за місцем проживання батька протягом десяти діб поспіль за домовленістю сторін та за бажанням дитини з можливістю у цей період виїзду дитини разом з батьком на відпочинок в межах території України, яка не знаходиться під тимчасовою окупацією та на якій не ведуться бойові дії. Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, у встановлений законом спосіб, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Щодо вимог про зобов`язання усунути перешкоди в спілкуванні зі сторони матері, враховуючи на досліджені в судовому засіданні докази, вимоги позову, обставини, встановлені органом опіки та піклування, викладені у висновку щодо наявності конфлікту між сторонами, права та інтереси дитини, яка має право на підтримання регулярних особистих стосунків і прямих контактів як з матір`ю так і з батьком, що переважає над інтересами батьків. З огляду на викладене, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт відсутності домовленості між матір`ю та батьком з приводу виховання дитини та спілкування батька з дитиною, наявності спору щодо виховання та спілкування батька з дитиною, порушення матір`ю прав батька на спілкування з дитиною та її виховання, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини згідно способів визначених у висновку органу опіки та піклування; за виключенням вимог про те, що у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення батька з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком - тому як такий спосіб порушить підтримання регулярних особистих стосунків і прямих контактів як з матір`ю так і з батьком. А тому в іншій частині позовних вимог - належить відмовити. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що за частинами четвертою та п`ятою статті 159 СК України, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору в розмірі 1073,60 грн, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 900 грн судового збору, решту поклавши на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial