Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 04.01.2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позичальником, яким є [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» 28.09.2007 був укладений кредитний договір №341/ФКВ-07. 22.09.2014 рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області у справі №352/1527/14-ц стягнуто з відповідача на користь ПАТ «ДельтаБанк» 1 660 001,18 грн. заборгованості за кредитним договором та 3 654,00 грн. судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. 31.08.2020 між ПАТ «ДельтаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги, в тому числі за договором кредиту №341/ФКВ-07. Вказав, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 замінено стягувача у справі №352/1527/14-ц на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Отже, на думку позивача, у відповідача існує прострочена заборгованість, на яку кредитор має право нарахувати 3% річних та інфляцію згідно частини 2 статті 625 ЦК України. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 08.12.2023, відповідно до розрахунку заборгованості становить 296 954,53 грн., з яких: нараховані 3% річних - 60 442,23 грн.; втрати від інфляції - 236 512,3 грн. За наведених обставин представник позивача просив позов задовольнити. ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи. [PERSON] подав до суду письмові пояснення у яких просить застосувати наслідки позовної давності. Також зазначає, що вирішення даного спору є неможливим без дослідження наявності (відсутності) виконавчого провадження за рішенням Тисменицького районного суду від 22.09.2014 року. Окрім цього просить врахувати, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова заборонено вчиняти будь-які дії щодо права вимоги за кредитним договором №341/ФКВ-07 від 28.09.2007 року. Також не погоджується з розміром заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі є необґрунтованими. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за час прострочення. Також звертає увагу суду на те, що заявлена сума до стягнення нарахована на борг за рішенням суду та розрахована за останні три роки до подачі позовної заяви і до виконання рішення суду. З приводу арешту, накладеного на кредитні договори в рамках кримінального провадження, представник позивача зазначила, що ухвала Галицького районного суду м. Львова ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не була порушена, оскільки право грошової вимоги з 31.08.2020 року не відчужувалось іншим юридичним особам. Як зазначає представник позивача, згідно відповіді на запит №20610 від 20.09.2021 року Тисменицьким ВДВС повідомлено, що виконавчий лист №352/1527/14-ц на виконання до відділу не надходив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила такі задовольнити. Представник відповідача адвокат Чеха М.В. в судове засідання, призначене на 03.04.2024 року, не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій просить справу розглянути в письмовому провадженні, проти позову заперечує, просить в позові відмовити в повному обсязі. В попередніх судових засіданнях просив в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у поясненнях відповідача. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.01.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14.02.2024 року постановлено клопотання представника позивача задовольнити та проводити розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений Кредитний договір №341/ФКВ-07, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 94 050 доларів США 00 центів зі сплатою 12 % річних (а.с.5-8). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2014 року стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» 1 660 001,18 грн. заборгованості за кредитним договором та 3 654,00 грн. судового збору (а.с. 9 зв -10). Відповідно до п. 1 копії договору №2302/К/2 від 31.08.2022 року про відступлення права вимоги ПАТ «ДельтаБанк» відступає новому кредитору ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку1 до цього договору. Згідно п.4 договору право вимоги, що відступаються за цим договором є складовою частиною пулу активів, що є предметом відкритих торгів (аукціону), результати якого оформлені протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000034-b, сформованого 16.07.2020 року, переможцем якого визнаний новий кредитор (ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»)(а.с.92-97). В п.29 додатку №1 до вказаного договору №2302/К/2 від 31.08.2020 року зазначено кредитний договір №341/ФКВ-07 від 28.09.2007 року, загальна сума заборгованості в розмірі 3 795 495,67 грн. (а.с.98-101). На підтвердження укладення договору про відступлення права вимоги №2302/К/2 від 31.08.2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» долучено платіжне доручення №148 від 10.08.2020 року на суму 30 613 581,97 за придбання активів згідно з протоколом №UA-EA-2020-07-06-000034-b, платником зазначено ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а отримувачем - АТ «ДельтаБанк» (а.с.105-107). Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 року у справі №352/1527/14-ц замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у виконавчому листі №352/1527/14-ц Тисменицького районного суду, виданого згідно рішення того ж суду від 22.09.2014 року. Як вбачається з відповіді Тисменицького відділу ДВС в Івано-Франківському районі на запит АО «Лігал Ассістанс» від 20.09.2021 року №20610, станом на 20.09.2021 року виконавчий лист №352/1527/14-ц, виданий Тисменицьким районним судом, на виконання Тисменицького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області на виконання не поступав, не пред`являвся (а.с.63). Ухвалою Галицького районного суду міста Львова накладено арешт на майно - права вимоги за договорами, не залежно від того за ким вони зареєстровані, заборонивши користуватися та розпоряджатися ними у будь-який спосіб, в тому числі і за кредитним договором №341/фкв-07 від 28.09.2007 року, де позичальником є [PERSON] , первісним кредитором - АТ «ДельтаБанк» до закінчення судового розгляду. Дана ухвала набрала законної сили 24.10.2022 року (а.с.33-38). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до пункту першого частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стосовно твердження відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на ухвалу Галицького районного суду міста Львова, то суд вказує наступне. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. При цьому під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Суд звертає увагу на те, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 14, 370 КАС України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення). Щодо посилання відповідача на застосування строків позовної давності, то суд зазначає, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанова ВП ВС від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц). VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду міста Львова, яка набрала законної сили 24.10.2022 року, заборонено користуватися та розпоряджатися правом вимоги за кредитним договором №341/фкв-07 від 28.09.2007 року до завершення судового розгляду у кримінальному провадженні. На запитання суду представник позивача підтвердила, що судове провадження у справі не завершено, кінцеве процесуальне рішення не постановлено. На переконання суду, звернення ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» із позовом про стягнення з [PERSON] коштів у відповідності до ст. 625 ЦК України є користуванням правом вимоги за кредитним договором №341/фкв-07 від 28.09.2007 року, так як таким чином позивач бажає отримати з такого права корисні властивості. При цьому суд відхиляє твердження представника позивача, що даною ухвалою заборонено виключно розпоряджатися правами вимоги, про що на її думку свідчить, зазначена в резолютивній частині ухвали заборона будь-яким реєстраторам вчиняти будь-які дії щодо прав вимоги, так як в цій же частині ухвали міститься зобов`язання передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, арештоване майно для здійснення заходів з управління ним, що свідчить і про заборону користуватись правом вимоги. Відтак, з урахуванням обов`язковості судового рішення, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, суд приймає до уваги і те, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 року у справі №352/1527/14-ц замінено стягувача на позивача виключно у виконавчому листі №352/1527/14-ц Тисменицького районного суду, виданого згідно рішення того ж суду від 22.09.2014 року, який відповідно до наявної в матеріалах справи відповіді Тисменицького відділу ДВС в Івано-Франківському районі на виконання не поступав. В судовому засіданні представник позивача підтвердила, що за видачою дубліката виконавчого листа та з клопотанням про поновлення строків пред`явлення його до виконання ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до суду не звертався. З урахуванням викладеного, в задоволенні позову слід відмовити. VІІ. Судові витрати. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, то суд вважає за необхідне судові витрати, пов`язані з розглядом справи, понесені позивачем віднести за рахунок позивача. На підставі, ст. 41, 129-1 Конституції України, ст. 526, 610, 625 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed