Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 19.12.2023 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Богорел Р.В. з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на майно, яке залишилося після смерті померлого [INFO] [PERSON] , а саме на 1/6 частину будинку [ADDRESS] , загальною житловою площею 34,1 кв.м. Ухвалою від 27.12.2023 року провадження у справі відкрито. Ухвалою від 07.02.2024 року витребувано у приватного нотаріуса ОМНО Лічман І.М. належним чином засвідчену копію спадкової справи №77/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 12.02.2024 року на виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надано копію спадкової справи. Ухвалою суду від 12.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом на подання відзиву не скористались, повторно до судового засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина на 1/6 частину будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є рідною сестрою померлого, яка має у власності також 1/6 частину вказаного будинку. Ще по 1/3 частині вказаного будинку належить дітям позивача: [PERSON] та [PERSON] . Разом з [PERSON] у будинку також проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON] . На початку 2014 року [PERSON] захворів та перестав ходити, у зв`язку з чим був прикутий до ліжка та потребував постійного догляду. У 2014 році після подій у Криму та початку антитерористичної операції на сході країни, назважаючи на безпорадний стан [PERSON] , його дружина [PERSON] разом з сином [PERSON] нікого не попередивши виїхали з будинку, як пізніше з`ясувалося, до родичів до РФ у Кемеровський край. Після від`їзду дружина та син померлого не цікавилися станом здоров`я [PERSON] . Позивач [PERSON] сама здійснювала догляд за прикутим до ліжка рідним братом до його смерті, займалася похованням та отримувала свідоцтво про його смерть. Відповідачі, будучи повідомленими про дату та місце поховання, відмовилися приїжджати в Україну та не надали жодної матеріальної допомоги. Позивач [PERSON] та члени її родини не перешкоджали відповідачам у прийнятті та оформленні спадщини, але відповідачі вже більше 8 років не виявили будь-якої зацікавленості у прийнятті спадщиниаа та відповідно не подавали заяв до нотаріуса. Таким чином, 1/6 зазначеного будинку після смерті [PERSON] залишилася юридично не оформленою, що в свою чергу заважає позивачу та іншим співвласникам будинку повноцінно розпоряджатися, володіти та користуватися своїм майном. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом на подання відзиву не скористались, будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подали. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] (рос. мовою - [PERSON] ) народився [INFO] , про що 05.11.1950 року зроблено відповідний актовий запис №1384, що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого [INFO] . Батьками вказані (рос. мовою): [PERSON] , [PERSON] /а.с.18/. [PERSON] (рос. мовою - [PERSON] ) народилася [INFO] , про що 29.05.1953 року зроблено відповідний актовий запис №690, що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого [INFO] . Батьками вказані (рос. мовою): [PERSON] , [PERSON] /а.с.18/. Позивач [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " внаслідок укладення [INFO] шлюбу з [PERSON] , про що суду надано свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , видане Палацем одружень м. Одеси /а.с.21/. [PERSON] помер [INFO] , про що 04.05.2015 року складено відповідний актовий запис №4966, що вбачається з свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с.22/. Судом досліджено спадкову справу №77/2020, заведену після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини /а.с.69-87/. Листом від 23.12.2020 року №433/02-14 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. повідомила [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [INFO] брата [PERSON] , тому що з наданих документів (домова книга, довідка-відомості про зареєстрованих осіб у житловому будинку) вбачається наявність спадкоємців першої черги, зареєстрованих за місцем проживання спадкодавця /а.с.26/. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 30.06.2023 року на об`єкт нерухомого майна - будинок за адресою: [ADDRESS] , наявні такі відомості про права власності: - 1/6 частка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №4-8182 від 13.12.1991 року, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою; - 1/6 частка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №4-8182 від 13.12.1991 року, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою; - 1/3 частка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину р.№2-477 від 17.02.2006 року, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою; - 1/3 частка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину р.№2-474 від 17.02.2006 року, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою /а.с.23-24/. Вказана інформація підтверджена також відповідними правовстановлюючими документами /а.с.28-39/. За відомостями №Г4-200164-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, виданими Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 24.09.2020 року /а.с.40/ вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані такі особи: - [PERSON] , [INFO] , з 19.07.1987 року; - [PERSON] , [INFO] , з 06.04.2007 ороку; - [PERSON] , [INFO] , з 16.07.1998 року; - [PERSON] , [INFO] , з 23.10.2006 року; - [PERSON] , [INFO] , з 26.04.2005 року; - [PERSON] , [INFO] , з 23.03.1971 року. Суду надані Акти про непроживання та відсутність особистих речей, складені 11.09.2020 року мешканцями сусідніх будинків з будинком [ADDRESS] щодо [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.44-45/. З довідки №287 від 21.09.2020 року, виданої керівником органу СОН комітету мікрорайону "Люстдорф" Бур`яном Д.І., вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 2014 року і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] не проживають /а.с.46/. В судовому засіданні 16.04.2024 року були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили обставини складання актів про непроживання [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Свідки підтвердили, що дружина та син померлого [PERSON] виїхали з будинку десять років тому. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з\~ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги після смерті брата [PERSON] та на підставі заяви позивача про прийняття спадщини було заведено відповідну спадкову справу. Судом встановлено, що спадкоємці першої черги - дружина та син [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини за місцем проживання спадкодавця не проживали, оскільки ще в 2014 році виїхали з будинку та не підтримували відносини з [PERSON] . Після смерті спадкодавця [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертались. Також відповідачі в ході розгляду даної справи не звертались до суду з будь-якими заявами, клопотаннями чи запереченнями. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину, в зв`язку з чим на підставі ст. 1258 ЦК України позивач [PERSON] отримала право право на спадкування як спадкоємець другої черги. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved