Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

У січні 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 36 080 грн., 1 159,71 грн. - інфляційні втрати, 222,41 грн. - 3% річних. Також представник позивача просить стягнути судовий збір в розмірі 2 684 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 17.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір № 4168118 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020. Сума кредиту складає 11 000 грн., строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту (16.06.2021) вказується в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, однак остання свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим на підставі пункту 4.3 кредитного договору договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль. В подальшому, 25.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 23.01.2024 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 29.02.2024. 15.04.2024 представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» через систему «Електронний суд» звернувся до суду заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 17.04.2024 відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просить зменшити судовий збір на 50% та категорично заперечує проти стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., оскільки вважає її завищеною та безпідставною. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 17.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 4168118 про надання споживчого кредиту. Згідно з п. 1.1 даного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої споживачу забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. Сума кредитування, згідно з пп. 1.3-1.5 договору складає 11 000 грн., строк кредиту - 30 днів, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка, згідно п. 1.5.1. становить 1,90% в день, знижена процентна ставка, згідно п. 1.5.2 договору - 0,95% в день. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М759453». 25.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25-05/2022, згідно з п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги , строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25-07/2022 від 25.07.2022, [PERSON] є боржником за кредитним договором № 4168118. Загальна сума заборгованості становить 36 080 грн., з яких 11 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 25 080 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивачем на підтвердження вимог надано паспорт споживчого кредиту, лист про відступлення права вимоги, таблицю обчислення загальної вартості кредиту, Правила надання коштів у позику, перелік успішних транзакцій, розрахунок заборгованості. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушила взяті зобов`язання, оскільки за нею рахується заборгованість в розмірі 36 080 грн., яка складається: 11 000 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 25 080 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної норми позивачем на суму заборгованості в період з 10.12.2021 по 23.02.2022 нараховано інфляційні втрати в розмірі 1 159,71 грн. та три відсотки річних в розмірі 222,41 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги задоволено, відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, тому 50% від суми судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 1 211,20 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решту суми судового збору в сумі 1 211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 10 000 грн суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що разом з позовом представником позивача надано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: 1) договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 між ТОВ «ФК «Фінтраст» та адвокатом Столітнім М.М., відповідно п.п. 1.1 клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; 2) звіт про надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023, складений 09.01.2024 на суму 10 000 грн.; 3) рахунок на оплату послуг адвоката по замовленню № 1838/09/01 від 09.01.2024 на суму 10 000 грн.; 4) платіжна інструкція № 2632 від 08.01.2024 про оплату ТОВ ФК «Фінтраст Україна» адвокату [PERSON] грошових коштів в сумі 10 000 грн.; 5) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18.09.2020. Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на заперечення відповідача щодо розміру судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу на суму 4 000 грн, при цьому суд враховує незначну складність справи, ціну позову, обсяг наданої адвокатом правової допомоги у даній справі, а також велику кількість таких позовів в провадженні суду.

Outcome: approved