Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Зараз-5», ТОВ\~«Нао Сістем» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та визнання безпідставним нарахування плати за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому належить на праві власності квартира [ADDRESS] . За цією адресою позивачу ТОВ «Зараз-5» направило досудове попередження про несплату позивачем грошових коштів, а саме 672,25 грн, постачання теплової енергії в сумі 1\~206,23 грн, послуги з забезпечення контрольно-пропускного режиму та охорони спільного майна будинку і прибудинкової території на суму 5\~688,30 грн. Також ТОВ «Зараз-5» попередило позивача про нарахування штрафних санкцій у разі невиконання зобов`язання. Позивач вважає, що ТОВ «Зараз-5» є управителем багатоквартирного будинку, перелік повноважень якого є вичерпний та стосується організації належного утримання будинку, формування рахунків про оплату комунальних послуг та прийняття коштів в рахунок сплати комунальних послуг. ТОВ «Нао-Сістем» є надавачем послуг з забезпечення контрольно-пропускного режиму та охорони території. В зв`язку зі зміною законодавства про житлово-комунальні послуги жителі багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , мали підписати додаткові угоди до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком для забезпечення безперервності у наданні визначеної якості та кількості комунальних послуг. Позивач вказану додаткову угоду не підписував та направив лист ТОВ «Зараз-5» про те, що між ними не досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору. Незважаючи на це ТОВ «Зараз-5» продовжувало нараховувати та направляти на адресу позивача рахунки зі сплати житлово-комунальних послуг та послуги з забезпечення контрольно-пропускного режиму та охорони території, водночас відповідь на лист позивача не надало. Позивач вважає, що такими діями ТОВ «Зараз-5» порушує його цивільне право, змушуючи вчиняти дії, на які позивач не надавав згоду, в зв`язку з чим з урахуванням уточнень просить суд: 1.визнати неправомірними дії ТОВ «Зараз-5» щодо нарахування [PERSON] та вимоги зі сплати послуг із забезпечення контрольно-пропускного режиму та охорони території на суму 7\~216,50 грн; 2.вирішити питання про розподіл судових витрат. Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 25 травня 2022 року відкрив провадження, призначив підготовче судове засідання. У липні 2021 року ТОВ «Зараз-5» заявило зустрічний позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . ТОВ «Зараз-5» є управителем багатоквартирного будинку за вказаною адресою. Рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 24 лютого 2016 року № 40 ТОВ «Зараз-5» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. 01 листопада 2017 року ТОВ «Зараз-5» та [PERSON] уклали договір № 230 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідно до умов, затверджених зборами власників цього будинку та які є однаковими для всіх співвласників цього будинку. З метою приведення у відповідність договірних правовідносин чинному законодавству ТОВ «Зараз-5» підготувало та направило співвласникам багатоквартирного будинку додаткові угоди до чинних договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, в яких було внесено зміни до пункту 1.2 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який затверджений зборами співвласників багатоквартирного будинку. ТОВ «Зарахз-5» зауважує, що не отримало жодного листа від співвласників багатоквартирного будинку щодо незгоди з отриманою ними додатковою угодою. Так позивач за зустрічним позовом зауважує, що незважаючи на чинність договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та додаткової угоди до нього [PERSON] не виконував покладені на нього зобов`язання з оплати комунальних послуг, в зв`язку з чим протягом періоду з 01 березня 2016 року та станом на 29 червня 2021 року утворилася сума простроченої заборгованості у розмірі 9\~233,12 грн. За таких обставин ТОВ «Зараз-5» вважає, що [PERSON] порушує його право шляхом невиконання обов`язку зі сплати комунальних послуг, в зв`язку з чим просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Зараз-5» заборгованість зі сплати комунальних послуг на суму 9\~233,2 грн. Ухвалою від 10 серпня 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області прийняв зустрічний позов ТОВ «Зараз-5» до спільного розгляду з позовом [PERSON] до ТОВ\~«Зараз-5», ТОВ «Нао Сістем» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та визнання безпідставним нарахування плати за житлово-комунальні послуги У серпні 2021 року [PERSON] надіслав до суду відзив на зустрічний позов, в якому зауважує, що ТОВ «Зараз-5» не надало до суду копію спірного договору та рішення співвласників багатоквартирного будинку про затвердження умов договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Також [PERSON] вважає, що послуги з охорони не входять до загального переліку житлово-комунальних послуг. Також зазначає, що обов`язок доказування факту надання комунальних послуг покладається саме на надавача комунальних послуг. У відповіді на відзив на зустрічну позову заяву ТОВ «Зараз-5» зауважило, що до 26 квітня 2017 року тариф на послугу з охорони дійсно встановлювався згідно з рішенням органу місцевого самоврядування та був відкоригований до значення 7,99 грн за 1 м2 загальної площі квартири. Проте, з набранням чинності новою редакцією Закону України «Про житлово-комунальні послуги від 10 червня 2018 року ціноутворення відбувається виключно шляхом встановлення договірної ціни. З огляду на такі зміни в законодавстві ТОВ «Зараз-5» вжило заходів для приведення у відповідність нормативно-правовим актам тарифу на утримання будинку та прибудинкової території шляхом направлення мешканцям багатоквартирного будинку додаткової угоди до вже існуючих укладених договорів про надання послуг з управління будинком шляхом, зокрема, виключення послуги з надання охорони будинку та прибудинкової території, а також перерозподілу виплат у структурі затвердженого тарифу з врахуванням фактичної вартості наданих послуг. Ухвалою від 22 листопада 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив. ТОВ «Зараз-5» та ТОВ «Нао Сістем» в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що [PERSON] з 07 вересня 2012 року є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 квітня 2021 року № 252991682. Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільради Києво-Святошинського району Київської області від 24 лютого 2016 року № 47 ТОВ «Зараз-5» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в [ADDRESS] , 13, [ADDRESS] . Погоджено введення в дію тарифів ТОВ «Зараз-5» на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільради Києво-Святошинського району Київської області від 26 квітня 2017 року погоджені ставки тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для ТОВ «Зараз-5» і встановлені у розмірі 7,99 грн за 1 м2. 01 листопада 2017 року ТОВ «Зараз-5» та [PERSON] уклали договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 230. 16 жовтня 2020 року ТОВ «Зараз-5» направило [PERSON] лист № 91, згідно зі змістом якого зауважило про те, що [PERSON] фактично користувався і продовжує користуватися послугами з охорони майна багатоквартирного будинку як і всі інші мешканці будинку, в зв`язку з чим розірвати з ним договір про надання послуг в частині охорони будинку та прибудинкової території є неможливим. 22 грудня 2020 року ТОВ «Зараз-5» надіслало [PERSON] досудове попередження №\~212, в якому повідомляло боржника про фактично спожиті послуги з охорони майна, вартість яких не була [PERSON] оплачена. В зв`язку з цим товариство вимагало погасити борг у розмірі 5\~688,30 грн у строк до 30 грудня 2020 року. Згідно з текстом додаткової угоди № 2 до договору № 230 01 вересня 2018 року ТОВ\~«Зараз-5» пропонувало внести зміни до пункту 2 Договору та викласти його у новій редакції, виключивши, зокрема з неї послуги з охорони будинку та прибудинкової території. У лютому 2021 року [PERSON] отримав квитанцію про нарахування платежу за надання послуги з забезпечення контрольно-пропускного режиму та охорони території, що входить до житлової забудови «Чайка» на суму 254,70 грн. У вказаному документі також вказана заборгованість, яка станом на 01 лютого 2021 року складала 5\~943,00 грн. 23 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Зараз-5» з листом, в якому просив надати письмову відповідь щодо підстави застосування ТОВ «Зараз-5» зворотної дії закону у часі, зробити перерахунок за споживання теплової енергії за січень 2021 року та врахувати здійснені [PERSON] оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого\~немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й\~охоронювані законом інтереси. Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Так спори між учасниками справи виникли щодо договірних правовідносин з надання послуг утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Суд встановив, що 01 листопада 2017 року ТОВ «Зараз-5» та [PERSON] уклали договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 230, в пункті 1.2 якого серед інших послуг, обов`язок з яких ТОВ «Зараз-5» взяло на себе зобов`язання з надання послуг щодо охорони майна загального користування, включаючи забезпечення контрольно-пропускного режиму на території житлового комплексу. Вказаний договір підписаний сторонами, доказів щодо визнання його недійсним до суду не надано, а отже в силу презумпції правомірності правочину э чинним. Відповідно до пунктів 2.1, 2.6 вказаного Договору ціна послуг та порядок її розрахунку визначається в додатку № 1 до даного Договору. Зміна ціни послуг проводиться виключно у порядку, встановленому законом. Рахунки за сплату послуг за цим Договором Управитель надсилає власнику на поштову скриньку. Відповідно до Додатку № 1 до Договору ціна послуг з управління багатоквартирним будинком, спорудами та прилеглими територіями становить 7,99 грн за 1 м2 при загальній площі квартири [ADDRESS] . Таким чином, починаючи з 01 листопада 2017 року на підставі вказаного Договору ТОВ «Зараз-5» надавало [PERSON] послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, до складу яких входили також послуги з щодо охорони майна загального користування, включаючи забезпечення контрольно-пропускного режиму на території житлового комплексу. 01 вересня 2018 року ТОВ «Зараз-5» надіслало [PERSON] додаткову угоду № 2 до договору № 230, за змістом якого пропонувало виключити з пункту 1.2 Договору № 230 послугу з щодо охорони майна загального користування, включаючи забезпечення контрольно-пропускного режиму на території житлового комплексу в зв`язку з введенням в дію нового Закону України «Про житлово-комунальні послуги від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII. ТОВ «Зараз-5» стверджує, що діяльність щодо охорони майна загального користування, включаючи забезпечення контрольно-пропускного режиму на території житлового комплексу після внесення змін до Договору № 230 здійснює безпосередньо ТОВ «Нао Сістем» відповідно до ліцензії від 30 липня 2012 року серії АД № 032418. Натомість на ТОВ «Зараз-5» згідно з договором між ТОВ «Зараз-5» та ТОВ «Нао Сістем» як управитель здійснює діяльність з нарахування плати за вказану послугу та приймання сплати за надану послугу. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження договірних відносин між ТОВ\~«Зараз-5» та ТОВ «Нао Сістем», розподілу прав і обов`язків між ними стосовно надання послуги з охорони майна загального користування, включаючи забезпечення контрольно-пропускного режиму на території житлового комплексу. За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність права ТОВ «Зараз-5» стягувати з [PERSON] оплату за надання послуг з охорони майна загального користування, включаючи забезпечення контрольно-пропускного режиму на території житлового комплексу після укладення додаткової угоди № 2 до Договору № 230. Разом з позовною заявою [PERSON] надав до суду квитанції про нарахування ТОВ\~«Зараз-5» до сплати грошових коштів за надання послуг з охорони майна загального користування, включаючи забезпечення контрольно-пропускного режиму на території житлового комплексу за листопад 2020 року у розмірі 254,70 грн, за грудень 2020 року у розмірі 254,70 грн, за січень 2021 року у розмірі 254,70 грн, за лютий 2021 року у розмірі 254,70 грн. Доказів щодо нарахування платежів у інші періоди матеріали справи не містять. За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність неправомірності дій ТОВ «Зараз-5» в частині нарахування платежів за оплату послуги з охорони майна загального користування, включаючи забезпечення контрольно-пропускного режиму на території житлового комплексу за період з листопада 2020 року до лютого 2021 року на загальну суму 1\~018,80 грн та у зобов`язанні [PERSON] сплачувати їх, зв`язку з чим первісний позов підлягає частковому задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог слід зазначити таке. Суд на підставі матеріалів справи встановив, що ТОВ «Зараз-5» є управителем багатоквартирного будинку, в якому знаходиться належна [PERSON] квартира. Між ТОВ\~«Зараз-5» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Таким чином, у разі неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за цим договором в частині своєчасної сплати коштів за надання послуг порушене право ТОВ «Зараз-5» може бути поновлене шляхом стягнення на його користь заборгованості зі сплати вартості комунальних послуг. На підтвердження неналежного виконання зобов`язань [PERSON] ТОВ «Зараз-5» надає Довідку про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг від 10 липня 2021 року за особовими рахунками ТОВ «Зараз-5» та контрагента [PERSON] , завірений підписом директора ТОВ «Зараз-5» та бухгалтером товариства. Таким чином, єдиним доказом підтвердження неналежного виконання [PERSON] зобов`язань та утворення заборгованості є доказ, виданий та посвідчений службовими особами товариства позивача за зустрічним позовом. Такі обставини свідчать про обґрунтовані сумніви у беззаперечності зазначених у розрахунку свідчень з огляду на можливу пряму чи опосередковану зацікавленість службових осіб у результаті розгляду справи, а тому вказаний доказ в контексті приписів статті 80 ЦПК України є недостатнім, оскільки хоч і містить інформацію, яка стосується предмету доказування, проте не дає підстав для безапеляційного висновку про беззаперечність зазначеної у поданому звіті інформації. Відповідно до пункту 2.3 Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком послуги за цим договором оплачуються власником у безготівковій формі через банківські установи шляхом перерахування готівкових коштів на поточний рахунок управителя незалежно від наявності або відсутності виставленого управителем рахунку. Таким чином, хід розрахунків між сторонами договору відображається також у бухгалтерській документації Банку, який здійснює обслуговування безготівкового рахунку управителя, проте таких доказів до суду не було надано. За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість зустрічних позовних вимог ТОВ «Зараз-5». Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість первісного позову [PERSON] про визнання незаконними дій, які підлягають частковому задоволенню, а також про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «Зараз-5», а тому у задоволенні зустрічних позовних вимог належить відмовити.

Outcome: partial