Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

14 серпня 2023 року позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, просив: - Визначити [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] ), як спадкоємцю за заповітом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , додатковий строк 2 (два) місяці для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Більше 7-ми років до цього, 19 травня 2009 року, нею у 16-й Державній нотаріальній конторі було складено та посвідчено заповіт на ім`я її онука - [PERSON] , про заповідання йому квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавці на праві приватної власності. Про те, що нею написано такий заповіт [PERSON] свого онука не повідомила. Про наявність вказаного заповіту позивач дізнався від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазаревої Л.І. лише 25 липня 2023 року - під час оформлення свідоцтва про спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вказаний заповіт приватний нотаріус виявила у Реєстрі заповітів. Після такого повідомлення родичі померлої [PERSON] серед паперів померлого батька позивача, які знаходились в гаражі у валізі, знайшли заповіт [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] на ім`я її онука [PERSON] . Оскільки [PERSON] склала заповіт у 2009 році, тобто за 7 років до своєї смерті, та не повідомила про це свого онука, а батько спадкодавця, у якого зберігався заповіт, із незрозумілих причин не подавав заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері, та чомусь приховав від сина факт наявності заповіту на квартиру [ADDRESS] , помер у 2018 році так і не повідомивши позивача про наявність заповіту, спадкоємець [PERSON] дізнався про заповіт лише в липня 2023 року. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазаревої Л.І. від 25.07.2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із пропуском передбаченого чинним законодавством України шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини на майно померлого. На підставі викладеного позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його бабусі [PERSON] . 16 серпня 2023 року визначено суддю для розгляду справи та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 25 серпня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 28 вересня 2023 року на виконання вимог ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва від 25.08.2023 року, представник позивача - адвокат Кульбіч - Калбукова С.А. подала до суду заяву про усунення недоліків. 09 жовтня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. За змістом положень ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 21 листопада 2023 року (вх.№59172) до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов лист третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І., в якому остання просить розгляд справи проводити за її відсутності. 23 листопада 2023 року (вх.№ЕП-59749) до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив представника відповідача - [PERSON] . Просить суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розгляд справи проводити за відсутності представника Київської міської ради. 24 січня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Кульбіч - Калбукова С.А. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л.І. подала до суду письмові пояснення, в яких підтвердила, що при проведенні оформлення спадщини у липні 2023 року для [PERSON] , після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] (спадкову справу заведено 18.01.2019 року) у реєстрі заповітів було виявлено заповіт бубусі [PERSON] (матері [PERSON] ) [PERSON] , яка померла [INFO] , про який [PERSON] до цього часу відомо не було. У зв`язку із вищевикладеним, нею, 25.07.2023 року [PERSON] за номером 205/02-14 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропуском терміну для прийняття спадщини та було рекомендовано за вирішенням даного питання звернутись до суду із вказаним позовом. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.11.1987 року відділом записів актів громадянського стану виконкому Подільської районної ради народних депутатів. У свою чергу батьком позивача [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим 20.02.1947 року «Долгопрудненским бюро ЗАГС г.Москвы». Згідно даних трудової книжки, прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про припинення шлюбу №453/440, виданого 02.12.1957 р. Подільським бюро ЗАГСу м. Києва. Отже, позивач [PERSON] , [INFO] є рідним онуком [PERSON] , [INFO] . 19 травня 2009 року [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Києва, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер в ДРФО [NUMBER] , на випадок своєї смерті склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Заповіт був посвідчений державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Дорофеєвою Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №4-781, серія та номер бланка: ВМЕ 378041, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №19835718 від 19.05.2009 року. Згідно реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 14.05.2009 року, кооперативна квартира [ADDRESS] , кооператив «Токсиколог», зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки ЖБК «Токсиколог» №232 від 07.09.1992 р., дублікат якої виданий ЖБК «Токсиколог» 23.03.2009 р. №44 та записано в реєстрову книгу №5-127 за реєстровим №40/30422. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.02.2016 року відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Як убачається зі змісту довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва, довідка видана матері позивача - [PERSON] , яка 09.02.2016 року на кладовищі «Лісове» на підставі свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] здійснила поховання померлої [PERSON] , про що зроблено запис в книзі реєстрації поховань від [INFO] . [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.01.2019 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73393632 від 31.07.2023 р., 18 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , [INFO] , заведено спадкову справу, номер у спадкову реєстрі: 63626019, номер у нотаріуса: 4/2019. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73322397 від 25.07.2023 р., 25 липня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація спадкової справи за номером у спадковому реєстрі: 70985957, номер у нотаріуса: 41/2023, після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , [INFO] . 25.07.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. було винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним пропущено передбачений чинним законодавством України шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини на майно померлого (ст.ст.1269, 1270 Цивільного кодексу України). Було рекомендовано за вирішенням даного питання звернутись до суду із вказаним позовом. Враховуючи письмові пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , інші особи із заявами про прийняття спадщини після її смерті не звертались. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. (ст.1233 Цивільного кодексу України). За правилами ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (ч.ч.1, 3 ст.1268 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У постанові Верховного Суду від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17 сформовано правовий висновок, відповідно до якого: «Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.» Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, від 07.10.2020 у справі №478/1804/17-ц, від 25.03.2020 у справі №642/2539/18-ц. Таким чином, необізнаність позивача про наявність заповіту, складеного його бабусею [PERSON] ще задовго до своєї смерті, є поважною причиною, яка перешкоджала позивачу подати відповідну заяву в межах шестимісячного строку, оскільки пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, така необізнаність позивача тривала аж до моменту виявлення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. заповіту, складеного [PERSON] , під час проведення оформлення спадщини для позивача після смерті його батька [PERSON] , який за своє життя також не повідомив позивачу про наявність такого заповіту, а тому строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважної причини. Жодних доказів на спростування доводів позивача, матеріали справи не містять. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Відповідно до положень статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд встановлює [PERSON] , як спадкоємцю за заповітом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , додатковий строк 2 (два) місяці для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи викладене та

Outcome: approved