Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог, а також позиції учасників справи щодо позову. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування позову вказано, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2018 у справі № 554/8321/18 між сторонами у справі було розірвано шлюб. Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення батьків проживає із матір`ю [PERSON] . З моменту окремого проживання між сторонами стали виникати непорозуміння щодо участі у вихованні дитини, її відвідування. Після фактичного розірвання стосунків відповідач стала чинити перешкоди позивачу [PERSON] в спілкуванні та вихованні сина, побаченням та спільному проведенню дозвілля. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] змушений був звернутися з відповідною заявою до Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради. За результатами розгляду цієї заяви рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.11.2022 № 220 визначено способи участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] та встановлено графік побачень. Від виконання цього рішення відповідач ухиляється та всіляко намагається уникати спілкування батька з дитиною. Позивач неодноразово звертався до органів Національної поліції щодо невиконання відповідачкою рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.11.2022, однак поліцією не було вчинено жодних дій, спрямованих на усунення позивачу перешкод у спілкуванні із сином. Посилаючись на вказане, на те, що сторони у справі не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, відповідач чинить позивачу перешкоди у нормальному спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, інтереси дитини, позивач просить зобов`язати відповідача [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] та визначити спосіб участі його, позивача, у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином наступним чином: - особисті побачення та спілкування кожні вихідні дні місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 16 год. 00 хв. неділі, з правом прогулянок по місту, відвідування місця проживання батька, дитячих розважальних закладів, не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я; - особисті побачення та спілкування з сином у його День народження та під час державних і релігійних свят; - необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, електронного зв`язку; - спільний відпочинок під час канікул протягом 12 календарних днів. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Буряк Д.М. надав відзив на позов, в якому вказав, що вони не визнають позов та заперечують проти його задоволення. Відповідач ніяким чином не перешкоджала і не перешкоджає позивачу у належному спілкуванні з дитиною та її вихованні. Відповідач належним чином виконує рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.11.2022 № 220 щодо визначеного графіку побачень позивача із сином. У цьому рішенні було чітко визначено, що спілкування дитини з батьком відбувається за попередньою домовленістю з матір`ю. Натомість, позивач, у порушення цього рішення, дозволяє собі без попередження приїжджати та вимагати забрати дитину, коли дитина не готова або взагалі не бажає їхати до батька. Описані у позові нібито перешкоди у побаченні з дитиною не відповідають дійсності, так як на той час дитина хворіла і тому були об`єктивні причини не відпускати дитину до батька. Після виклику поліції про нібито порушення відповідачем рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.11.2022 позивач у подальшому відмовився від оформлення матеріалів поліцією, що свідчить про те, що позивач створював формальні докази, які в подальшому використовує у суді. Відповідач не вчиняє жодних протиправних дій щодо будь-яких перешкод у спілкуванні позивача із сином. У консультаційному висновку щодо психоемоційних особливостей малолітнього [PERSON] від 27.03.2023 № 104 зазначено, що дитина боїться їздити в автомобілі батька, бо останній дозволяє собі їздити нетверезим. При спілкуванні з батьком порушено принцип вседозволеності, що негативно впливає на виховання, тому потребує уваги з боку психолога. Під час перевірки відомостей про особу позивача згідно з даними із Єдиного державного реєстру судових рішень було встановлено, що стосовно позивача розглядалися справи № 553/33/18 (постанова від 20.03.2018) та № 553/3531/22 (постанова від 24.10.2022) за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де останній уник відповідальності, однак факт складання протоколів стосовно [PERSON] мав місце, що може свідчити про підтвердження хвилювання сина про їзду з батьком у нетверезому стані. З цих підстав відповідач, перед тим, як син перебуватиме з позивачем, повинна пересвідчитися, що позивач не перебуває у алкогольному сп`янінні та зможе належним чином виконувати батьківські обов`язки. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Нескородь В.М. в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених у позові та в судовому засіданні. Позивач [PERSON] вказав, що колишня дружина [PERSON] перешкоджає йому спілкуватися із сином та брати участь у його вихованні. Зазначив, що він працює вахтовим методом та наполягає на зустрічах з дитиною по вихідних днях за адресою його фактичного місця проживання. Позивач вказує, що перешкоди у спілкуванні з дитиною з боку відповідачки полягають у тому, що коли він приїжджає до дитини у школу, то біля школи йому не дають побачитися з сином та саджають у свій автомобіль. Син говорив йому, що бабуся не дозволяє йому бачитися з батьком, коли він, позивач, приїжджає додому до відповідачки. Сину також забороняють спілкуватися з ним по телефону. Він ознайомлений із порядком спілкування з дитиною, визначеним рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.11.2022, однак у визначені дні він дитини не бачив. Відповідачка йому говорила: "Приїжджай, можеш побачити дитину". Він уточняв, де саме він може побачитися із сином і куди йому для цього потрібно приїхати. Відповідачка говорила, що за місцем її та дитини проживання. Коли він приїхав, то сина йому не дали. До нього вийшов брат відповідачки та повідомив, що сина він зможе побачити на наступних вихідних. Однак, на наступних вихідних він був у відрядженні. Відповідачка не дотримувалася визначеного графіка зустрічей батька із сином. Позивач вказує, що він ознайомлений із висновком психолога про те, що дитина боїться сідати з ним в автомобіль. На його думку, психолог вигадав, що дитина боїться сідати до нього в автомобіль через вживання ним спиртного. [PERSON] зазначив, що він звертався до відповідачки, щоб зустрітися із дитиною у визначені дні, однак остання відмовляла йому у цих зустрічах, у зв`язку із чим він звертався до поліції. Однак, у поліції йому повідомили, що не можуть прийняти рішення по його заяві за відсутності відповідного рішення суду. Позивач вказав, що всі його зустрічі із сином мають відбуватися за бажанням останнього. Якщо дитина не захоче ночувати, то він відвезе її до відповідачки. Обов`язково буде враховувати бажання дитини. Позивач просив визначити йому такий графік побачень: - особисті побачення і спілкування з сином кожні вихідні дні місяця з 16 год. 00 хв. п`ятниці до 16 год. 00 хв. неділі, з правом прогулянок по м. Полтава та в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області, з правом відвідування та ночівлі за місцем проживання батька, відвідування дитячих розважальних закладів, не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я та за погодженням з матір`ю дитини відвідувати інші міста з метою екскурсій; - безперешкодне спілкування з дитиною у дні не встановлені графіком за погодженням з матір`ю дитини; - особисті побачення та спілкування з сином у День народження сина, на День народження його, позивача, на Новий рік, Різдво, Великдень, День незалежності України; - надати можливість йому, позивачу, подарувати сину мобільний телефон; - необмежене спілкування із сином особисто засобами телефонного та електронного зв`язку; - спільний відпочинок під час канікул, а саме: літніх - по 10 днів кожного місяця, весняні, осінні - по 3 дні. Представник позивача додатково зазначив, що позивач хоче подарувати дитині телефон, а тому дитина зможе самостійно висловити свою думку щодо бажання чи небажання зустрічатися із позивачем у кожній конкретній ситуації. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Буряк Д.М. в попередньому судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що він безпідставний та необґрунтований. Відповідач вказала, що вона не чинила перешкод у спілкуванні дитини з позивачем. Саме позивач не виконував рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, так як не погоджував з нею моменти, пов`язані із його зустрічами із сином. Був випадок, коли дитина була хвора і у зв`язку із цим вона не могла дозволити зустріч позивача із сином і писала про це відповідне пояснення. Дитина буває на екскурсіях, на гуртках. Вона все це пояснювала позивачу, однак він реагував негативно та викликав поліцію. Вона надавала відповідні пояснення у поліції. У її діях не було встановлено порушень. Відповідач зазначила, що вона згодна з рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради. На виконання цього рішення дитина спілкувалася з батьком, однак позивач не так часто звертався до неї щодо зустрічей із сином. Бувають випадки, коли дитина не хоче спілкуватися з батьком, каже, що він боїться. Позивач їздить п`яним за кермом, в тому числі і з дитиною. При цьому, їй не відомо, чи притягувався позивач до відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відповідач вказала, що на теперішній час вона проживає у м. Полтаві, а син проживає разом з її батьками у селищі Диканька Полтавської області. [PERSON] зазначила, що позивач не має заборгованості по аліментам. Спілкування сина з батьком, у даному випадку, не буде прикладом чоловічої поведінки для дитини. Син дуже рідко запитує у неї про батька. Відповідач зазначила, що бажано, щоб було чітко визначено у які саме вихідні дні можуть бути зустрічі позивача із сином. Вона не заперечує проти того, щоб позивач зустрічався із сином на свята, але не кожного року, а через рік, оскільки також хоче проводити із сином час у святкові дні. Вона не заперечує щодо спілкування позивача із сином телефонним та електронним зв`язком, однак у сина немає телефону. Також вона не заперечує проти перебування дитини батьком протягом 12 днів літніх канікул. Дитина відвідує і на вихідні дні секції, гуртки тощо. Тому, буде правильно, щоб позивач зустрічався з сином з урахуванням цих обставин, а також з урахуванням його стану здоров`я на час зустрічей. У зв`язку із цим, вона вважає за необхідне, щоб позивач попередньо телефонував і узгоджував з нею всі ці питання. У судове засідання, яке було призначено на 15:00 год. 03 квітня 2024 року, відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Буряк Д.М. не з`явилися. Представник відповідача надав суду заяву, в якій вказав, що вони не визнають позов, оскільки спір у справі відсутній. Вони підтримують вказану у відзиві на позов позицію та надані пояснення під час судового розгляду справи по суті. У разі відмови у позові, вони залишають за собою право подачі у п`ятиденний строк заяви про ухвалення додаткового рішення у частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Просять проводити розгляд справи за їхньої відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання цієї третьої особи, в якому вказано, що при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить винести відповідне рішення, яке максимально відповідатиме інтересам дитини. Представник третьої особи Виконавчого комітету Диканської селищної ради як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання начальника Служби у справах дітей Диканської селищної ради Кудінової І.М., як представника цього органу опіки та піклування за дорученням, про розгляд справи за відсутності представника вказаного органу. У клопотанні також зазначено, що орган опіки та піклування при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі з 14 червня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2018 року /а.с. 137/. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який після розлучення батьків залишився проживати разом з матір`ю [PERSON] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що у позивача відсутня заборгованість по аліментам. З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду заяви [PERSON] рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради № 220 від 08.11.2022 "Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] " /а.с. 20/ визначено наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] : - за попередньою домовленістю з матір`ю спілкування батька з сином перші та треті або другі та четверті вихідні місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 15 год. 00 хв. неділі, з правом прогулянок по місту, відвідування місця проживання батька, дитячих розважальних закладів, враховуючи епідеміологічну ситуацію у зв`язку з респіраторною хворобою COVID-19, не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я. Спілкування батька з сином засобами телефонного зв`язку та спільний відпочинок під час канікул протягом 12 календарних днів. З повідомлення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.12.2022 вбачається, що [PERSON] у письмовому вигляді були надані роз`яснення про обов`язковість виконання рішення виконкому та про міри відповідальності у разі його невиконання /а.с. 21/. З наявного у матеріалах справи висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 14.08.2023 № 241 /а.с. 114-115/, вбачається, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] у них народилися двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю. 03 серпня 2023 року працівниками Служби у справах дітей Диканської селищної ради спільно з представником Диканського селищного центру соціальних служб проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] разом з малолітнім сином проживає у своїх батьків [PERSON] та [PERSON] . Будинок має три житлові кімнати, передпокій, кухню та санвузол. Стан помешкання відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Мати з сином мають окрему кімнату, спальні місця, дитина має місце для навчання та ігор. Постільною білизною, одягом, взуттям, іграшками [PERSON] забезпечений у повній мірі. Малолітній [PERSON] є учнем Опорного закладу "Диканський НВК ім. М.В. Гоголя", перейшов до 2 класу. [PERSON] працює, з її слів заробітна плата становить близько 6 000,00 грн. У матері з сином доброзичливі відносини. [PERSON] у повній мірі виконує обов`язки по вихованню та утриманню дитини, прагне створити для сина належні умови проживання, піклується про здоров`я, забезпечує духовний та розумовий розвиток дитини. Представниками Служби у справах дітей Диканської селищної ради було проведено бесіду з [PERSON] щодо її бачення способу участі батька [PERSON] у вихованні їхнього сина [PERSON] та спілкуванні з ним. Під час бесіди було з`ясовано, що [PERSON] не має категоричних заперечень проти побачень [PERSON] з сином [PERSON] , але її непокоїть те, що батько може приїздити по дитину у нетверезому стані, вживати спиртні напої у присутності сина. Зі слів матері син [PERSON] має алергію на ряд продуктів, неконтрольоване вживання яких може викликати анафілактичний шок. А батько дитини [PERSON] не контролює харчування сина, дозволяє вживати заборонені продукти. Щодо графіка побачень, зазначених у позовних вимогах, [PERSON] пояснила, що вона заперечує проти щотижневих побачень на вихідні дні сина з батьком, мотивуючи це тим, що вона теж бажає проводити вихідні разом з сином. Представники Служби у справах дітей Диканської селищної ради провели бесіду з [PERSON] , пояснили норми законодавства щодо обов`язку того з батьків, хто проживає з дитиною, не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною того з батьків, хто проживає окремо. Батько дитини у режимі телефонної розмови звертався до начальника служби у справах дітей щодо вирішення спору про його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Начальником служби було рекомендовано врегулювати спір з колишньою дружиною, оскільки саме від їхньої доброї волі залежить те, чи будуть у житті дитини присутні і тато, і мама. Рекомендовано відвідати дитину у школі та поцікавитися у вчителя здобутками дитини. Спробувати налагодити стосунки з [PERSON] та [PERSON] , що також допоможе у спілкуванні з сином. Роль батька у вихованні сина значуща, тому побачення з дитиною будуть на користь [PERSON] , за умови дотримання батьком рекомендацій щодо здоров`я дитини та недопущення при спілкуванні з дитиною вживання алкогольних напоїв. При винесенні рішення по даній справі Виконавчий комітет Диканської селищної ради, як орган опіки та піклування, покладається на розсуд суду. Рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 14.08.2023 № 241 затверджено вказаний вище висновок Служби у справах дітей Диканської селищної ради /а.с. 113/. Відповідно до Акта обстеження умов проживання від 12.10.2022, складеного комісією у складі головних спеціалістів Служби у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради [PERSON] та [PERSON] , у присутності позивача [PERSON] , за місцем його фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] /а.с. 15/, вбачається, що умови проживання хороші, відповідають санітарно-гігієнічним нормам, у будинку 4 кімнати, коридор, ванна, душова кабіна, туалет. Зроблено сучасний ремонт. Для виховання та розвитку дитини є окрема, добре вмебльована кімната, є місце для сну, навчання та відпочинку. З Акту оцінки потреб сім`ї/особи від 17 жовтня 2022 року, складеного Полтавським міським центром соціальних служб, у присутності позивача [PERSON] , за місцем його фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] /а.с. 6-11/, вбачається, що позивач отримує заробітну плату близько 13 000,00 грн, з яких 5 000,00 грн сплачує на аліменти на утримання сина [PERSON] . Будинок, у якому проживає позивач, гарний та сучасний, для дітей є окрема кімната, є все для повноцінного розвитку дітей. З наявних у матеріалах справи фотознімків вбачається, що малолітній [PERSON] , проводячи час разом з батьком [PERSON] , має усміхнений та щасливий вигляд /а.с. 103-104, 107-111/. З матеріалів справи вбачається, що СПД № 2 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області закінчені перевірки за результатами розгляду заяв [PERSON] від 24.12.2022 щодо невиконання [PERSON] рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.12.2022 щодо графіку побачень з дитиною закінчені, так як у ході перевірок було встановлено, що остання не порушувала цього рішення, так як на той час дитина була хвора, що підтверджується відповідною медичною довідкою /а.с. 80, 122/. З наявних у матеріалах справи протоколу прийняття заяви [PERSON] , яка є матір`ю позивача та бабусею малолітнього [PERSON] , про вчинення кримінального правопорушення від 13.07.2023, пояснення останньої від 13.07.2023, відібраного від неї інспектором з РПП СПД № 2 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Юдіним А.В., відеозаписів з флеш-карти вбачається, що [PERSON] зверталася у поліцію щодо того, що відповідачка [PERSON] та її родичі чинять перешкоди у спілкуванні та побаченнях з малолітнім [PERSON] /а.с. 97, 98/. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до частин 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України, ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно з частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі "Йогансен проти Норвегії"). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі "М.С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини. Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Хокканен проти Фінляндії" від 23 вересня 1994 року, "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22), від 15 серпня 2023 року у справі № 759/4170/20 (провадження № 61-3420св23), від 26 жовтня 2023 року у справі № 233/418/22 (провадження № 61-11951св23). Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При вирішенні даного спору суд враховує, що позивач [PERSON] , як батько дитини, який проживає окремо від малолітнього [PERSON] , має право на особисте спілкування з ним, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що спілкування батька із малолітнім [PERSON] буде перешкоджати нормальному розвитку дитини. Твердження відповідачки та її представника про наявність сумнівів у доцільності перебування дитини з батьком, оскільки останній керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, суд оцінює критично, оскільки відповідачкою та її представником не надано суду належних та достатніх доказів, які б це підтверджували, зокрема підтверджували те, що дитина знаходилася у автомобілі, у той час коли позивач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. З наданих відповідачкою постанов з Єдиного державного реєстру судових рішень від 20.03.2018 у справі № 553/33/18 та від 24.10.2022 у справі № 553/3531/22 вбачається, що провадження у справах стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення, тобто вина останнього у вчиненні цього правопорушення не була доведена і відповідно ці постанови не підтверджують факт керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Дослідивши та оцінивши у сукупності з іншими доказами у справі наданий відповідачкою консультаційний висновок психолога щодо психоемоційних особливостей малолітнього [PERSON] , в якому зокрема вказано, що "дитина боїться, що тато буде його возити п`яним", суд дійшов висновку, що цей висновок не є достатнім доказом того, що позивач зловживає алкогольними напоями, возить дитину у транспортному засобі у стані алкогольного сп`яніння і що спілкування батька з сином може нашкодити фізичному чи психічному стану здоров`я останнього. Також судом враховується ставлення позивача до малолітнього сина, його постійне та послідовне бажання спілкуватися з ним, брати участь у його вихованні, оздоровленні, утриманні, всебічному розвиткові тощо. В судовому засіданні було встановлено, що після розлучення батьків, дитина мешкає разом із матір`ю, відповідачем у справі. Між сторонами у справі немає повного порозуміння щодо участі позивача у вихованні дитини, спілкуванні з нею, що вбачається з їх безпосередніх пояснень в судовому засіданні та досліджених доказів. З урахуванням викладеного, суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] про відсутність перешкод з її сторони для позивача у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, як такі, що не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи. Суд зауважує, що завдання батьків та зокрема відповідача [PERSON] , як матері дитини та тієї з батьків, яка найбільше часу проводить з дитиною, оскільки постійно проживає разом з дитиною, допомогти дитині пережити розлучення батьків, пояснити їй, що незважаючи ні на що обоє батьків її люблять та обоє батьків мають бачитися та спілкуватися з нею, брати участь у її житті. Доводи відповідача [PERSON] про те, що вона ніколи не перешкоджала спілкуванню дитини з батьком, однак останній не йде з нею, відповідачем, на контакт, не погоджує з нею попередньо зустрічі з дитиною, суд оцінює критично та зауважує, що відсутність взаєморозуміння, контакту між сторонами у справі, будь-які суперечності між ними не повинні впливати на дитину та перешкоджати належному спілкуванню дитини з батьком. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] чинила перешкоди позивачу у належному спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. Враховуючи вказане та те, що наслідки особистого конфлікту між сторонами у справі негативно впливають на дитину та не сприяють якнайкращому задоволенню її інтересів, які мають пріоритет над інтересами батьків, беручи до уваги те, що існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, з метою забезпечення реалізації права позивача на участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні та забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню та вважає за необхідне зобов`язати відповідача [PERSON] не перешкоджати позивачу [PERSON] брати участь у спілкуванні та вихованні [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вказані вище встановлені судом обставини в їх сукупності, доведеність факту перешкоджання відповідача спілкуванню позивача з малолітнім [PERSON] , беручи до уваги інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, поведінку батька дитини, його активне бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, з метою дотримання розумного балансу щодо участі як матері, так і батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, для збереження зв`язків дитини із сім`єю, беручи до уваги вік дитини (9 років), те, що вона на теперішній час навчається у школі, узгодження в судовому засіданні сторонами питання щодо ночівлі дитини за її бажанням, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне визначити наступний спосіб та порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] . Суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовну вимогу про необмежене спілкування батька з сином засобами телефонного та електронного зв`язку з урахуванням режиму дня дитини. Щодо вимоги позивача про надання йому можливості подарувати сину мобільний телефон, суд не вбачає підстав розглядати цю вимогу як позовну, враховуючи те, що за бажання позивач має можливість реалізувати це у позасудовому порядку, крім того, враховуючи те, що відповідач не заперечувала проти такого подарунку сину та позивачем не надано доказів того, що відповідачка попереднього чинила йому перешкоди у здійсненні такого подарунку. Враховуючи вік дитини (9 років), те, що вона навчається у школі і має виконувати як шкільне, так і домашнє завдання, дитина відвідує відповідні гуртки та секції, беручи до уваги необхідність дотримання розпорядку дня дитини та її відпочинку, те, що у позивача наявні умови для належного перебування та ночівлі дитини у його житлі, беручи до уваги, що в судовому засіданні сторони у справі досягли згоди щодо ночівлі дитини у помешканні позивача за бажанням дитини, враховуючи рівність прав обох батьків проводити зокрема вихідні дні разом з дитиною, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне визначити особисті побачення і спілкування позивача з дитиною: у вихідні дні, а саме кожної першої та третьої суботи і неділі, із 10 год. 00 хв. суботи до 16 год. 00 хв. неділі, із можливістю перебування дитини за місцем фактичного проживання батька, з можливістю залишення дитини на ніч із суботи на неділю за бажанням дитини,без присутності матері дитини, та з можливістю прогулянок по м. Полтава та в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області, відвідування дитячих розважальних закладів, не порушуючи режиму дня дитини, з урахуванням стану її здоров`я та за погодженням з матір`ю дитини відвідувати інші міста з метою екскурсій. Враховуючи рівність прав обох батьків проводити зокрема святкові дні разом з дитиною, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, враховуючи те, що відповідачка не заперечувала проти того, щоб побачення батька з дитиною у святкові дні відбувалися через рік, так як вона теж бажає святкувати разом з дитиною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне визначити побачення та спілкування батька з сином у його День народження, на День народження батька, на Новий рік, Різдво, Великдень, День незалежності України таким чином: парні роки дитина святкує разом з батьком [PERSON] , непарні - разом з матір`ю [PERSON] , при цьому сторони обговорюють завчасно години святкувань. Враховуючи вік дитини, необхідність дотримання розпорядку дня дитини та її відпочинку, те, що у позивача наявні умови для належного перебування та ночівлі дитини у його житлі, в судовому засіданні сторони у справі досягли згоди щодо ночівлі дитини у помешканні позивача за бажанням дитини, враховуючи рівність прав обох батьків проводити зокрема канікули разом з дитиною, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне визначити, що протягом року в період шкільних літніх канікул дитина по 10 днів кожного місяця літніх канікул та по 3 дні весняних і осінніх канікул перебуває з батьком за місцем його фактичного проживання, без присутності матері, ночівля за згодою дитини, з можливістю спільного відпочинку. Суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про безперешкодне спілкування батька з сином у дні, які не встановлені графіком, за погодженням з матір`ю дитини. Суд вважає за необхідне визначити у рішенні те, що у разі хвороби дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що реалізація визначених судом способів участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні з сином [PERSON] , який проживає з матір`ю [PERSON] , повинна відбуватися з дотриманням одночасно певних умов - за бажанням батька та вчиненням ним реальних заходів, спрямованих на реалізацію його прав на підставі судового рішення; у визначені судовим рішенням дні та час, які можуть бути розширеними за згодою сторін; з урахуванням бажання дитини, її стану здоров`я та режиму дня. Суд наголошує, що батьки дитини повинні вживати всіх можливих і залежних від них заходів для налагодження (відновлення) нормального позитивного спілкування і контакту дитини з обома батьками. У разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Враховуючи те, що судом було встановлено факт того, що відповідач [PERSON] чинила позивачу перешкоди у спілкуванні з малолітнім [PERSON] , тобто підтверджено предмет та підстави позову, позов, який є немайновим, тобто не визначений у певному грошовому еквіваленті, задоволено майже у повному обсязі, беручи до уваги те, що відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували її звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, у справі наявні докази понесення позивачем витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 073,60 грн,

Outcome: partial