Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання строкового трудового договору таким, що укладений на невизначений строк, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначаючи, що 06 грудня 2016 року його було прийнято на роботу до Філії «Енергозбут» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаду заступника начальника філії з економіки та фінансів на умовах строкового трудового договору, що підтверджується наказом по особовому складу № 2339 від 30 листопада 2016 року (заява про прийняття на роботу від 29.11.2016 року). 22.07.2017 року на підставі наказу по особовому складу № 284/ос трудовий договір набув статусу безстрокового. 26.04.2017 року на підставі наказу по особовому складу № [NUMBER] позивача призначено на посаду заступника директора філії з економіки та фінансів на умовах трудового договору (заява про призначення на посаду від 25.04.2017 року). Крім того, був укладений трудовий договір №86 від 26.04.2017 року, строк дії якого визначений з 26.04.2017 по 25.04.2018 включно. 25 квітня 25.04.2018 року його було звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України в зв`язку з закінченням строку трудового договору (наказ 769/ос від 23.04. 2018 року). Позивач вважав, що звільнення його з роботи відбулося з порушенням закону. Позивач зазначав, що на умовах строкового трудового договору він працював з 06.12.2016 р. По 21 лютого 2017 року включно та займав посаду заступника начальника філії економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» на підставі строкового трудового договору відповідно до наказу по особовому складу № 2339 від 30.11.2016 року. Наказом в.о. голови правління «ПАТ «Укрзалізниця» від 22.02.2017 р. № 284/ос строк дії трудового договору визначено як безстроковий. Наказом голови правління від 26.04.2017 №1075/ос його призначено на посаду заступника директора філії з економіки та фінансів на умовах трудового договору. Позивач звертав увагу суду на те, що в даному наказі відсутні жодні вказівки на те, що позивача прийнято на умовах строкового трудового договору. З урахуванням наведеного, позивач вважав, що між сторонами було укладено трудовий договір на невизначений строк, оскільки, фактично, дія безстрокового трудового договору не припинилася, жодних додаткових угод щодо його розірвання або припинення дії оформлено не було, звільнення з роботи не відбулося, що підтверджується записами у трудовій книжці. Разом з тим, незважаючи на викладене, наказом голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 23.04.2018 р. № 769/ос позивача звільнено з посади заступника директора з економіки та фінансів філії «Енергозбут» 25.04.2018р. на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору, чим були порушені його трудові права. Посилаючись на ці обставини, позивач просив постановити рішення про визнання строкового трудового договору №86 від 26.04.2017 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Укрзалізниця» таким, що укладений на невизначений строк (безстроковим), поновити позивача на посаді заступника директора з економіки та фінансів» філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» з 26 квітня 2018 року. Та с тягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 квітня 2018 року по день постановлення рішення. В судовому засіданні представник позивача адвокат Гоч В.М. підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , оспорюючи позовні вимоги, зазначила, що між сторонами був укладений строковий трудовий договір відповідно до ч. 2 ст.23 КЗпП України, що підтверджується заявою позивача про призначення його на посаду заступника директора філії з економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах трудового договору та самим Трудовим договором № 86 від 26.04.2017, кожна сторінка якого була підписана Позивачем без жодних застережень. Таким чином, відсутні підстави для визнання Трудового договору № 86 від 26.04.2017 таким, що укладений на невизначений строк. За закінченням строку дії трудового договору позивач був звільнений з роботи відповідно до ч. 2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 23.04.2018 № 769/ос. Оскільки порушень трудового законодавства при прийнятті та звільненні з роботи позивача допущено не було, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, з`ясувавши правові позиції сторін, суд приходить до наступних висновків. За нормами\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1)безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2)на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3)таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ст. 391 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (п. 2 і 3 ст. 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку (п. 2 і 3 ч. 1 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до наказу по особовому складу № 2339 від 30.11.2016 року [PERSON] призначено на посаду заступника начальника філії економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах строкового трудового договору з 01.12.2016 р. по 28.02.2017 р. включно ( т. 1 ар.с.16, 15). Відповідно до наказу по особовому складу № 284/ос від 22.02.2017 року заступника начальника філії економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON] вважати таким, що працює на умовах безстрокового трудового договору ( т. 1 ар.с.17). На підставі заяви [PERSON] від 25.04.2017 р. наказом по особовому складу № 1075//ос від 26.04.2017 року [PERSON] , заступника начальника філії економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця», призначено на посаду заступника начальника філії економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах трудового договору ( т. 1 ар.с.19). В подальшому на підставі заяви [PERSON] від 25.04.2017 року між [PERSON] та ПАТ «Укрзалізниця» був укладений трудовий договір №86 від 26.04.2017 р.( т.1 ар.с.18, 20-27). Строк дії трудового договору між сторонами був чітко обумовлений і визначений з 26.04.2017 по 25.04.2018 включно ( т.1 ар.с.20-27, п. 8.1 Трудового договору № 86 від 26.04.2017), тобто , як зазначено в п.8.1 укладеного між сторонами трудового договору, цей договір діє з 26.04.2017 по 25.04.2018 включно і припиняється, зокрема, у зв`язку із закінченням строку дії Договору (п. 7.З.1.). Протягом строку дії трудового договору № 86 від 26.04.2017 до його п. 8.1. будь-які зміни сторонами не вносилися. Цей договір не був пролонгований або укладений на інший строк. Цей договір був підписаний сторонами, не визнавався недійсним або таким, що укладений на невизначений строк. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 769/ос від 23.04.2018 по особовому складу [PERSON] звільнено з посади заступника директора філії з економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» з 25.04.2018 у зв`язку із закінченням строку дії Трудового договору № 86, згідно із п. ст. 36 КЗпП України (підстава: п. 8.1, 8.6 трудового договору № 86 від 26.04.2017, наказ по особовому складу № 1075//ос від 26.04.2017 року). Таким чином, 25.04.2018 трудові відносини між АТ «Укрзалізниця» та [PERSON] були припинені у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Відповідно до ст. 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Разом із цим, частиною 1 ст. 23 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може бути укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ч. 2 ст. 23 КЗпП України). Укладення строкового трудового договору прямо передбачено ст. 23 КЗпП України. Аналіз наведених правових норм свідчить про відсутність в законодавстві заборони щодо укладення строкового трудового договору, якщо на те є воля сторін, зокрема, воля працівника. Конкретний строк дії Трудового договору № 86 від 26.04.2017, укладеного між ПАТ «Укрзалізниця» та [PERSON] , був погоджений обома сторонами та зазначений в день його укладення - 26.04.2017 - сторонами цього Трудового договору - ПАТ «Укрзалізниця» та [PERSON] - в пункті 8.1. цього Трудового договору, а саме: «8.1. Цей договір діє з 26.04.2017 до 25.04.2018». Отже, укладення трудового договору на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, не погіршує становище працівника порівняно із законодавством про працю та не суперечить нормам трудового законодавства. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду стосовно визнання недійсним трудового договору в частині строку його дії, презюмусться дійсність пункту трудового договору, яким встановлено строк дії договору, у разі якщо, такий строк зазначено у трудовому договорі (постанова Верховного Суду у справі № 285/1214/17 від 19.03.2018). Тобто, якщо позивач звернувся із заявою про призначення його на конкретну посаду на умовах трудового договору, в подальшому уклав з роботодавцем строковий трудовий договір, підписавши кожну сторінку такого трудового договору без жодних застережень зі свого боку, зокрема, і щодо визначення строку дії такого трудового договору, під час дії строкового трудового договору жодним чином не оспорював його, зокрема п. 8.1. (строк дії трудового договору) та положення п. 7.3.1. (відповідно до якого цей договір припиняється, зокрема, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору), то укладення трудового договору з таким працівником не порушує прав цього працівника. Отже, трудовий договір № 86 від 26.04.2017 був укладений з дотриманням ч. 2 ст.23 КЗпП України і він не є недійсним в силу ст. 9 КЗпП України, оскільки не погіршує становище працівника порівняно з законодавством України про працю. Таким чином, укладений між сторонами трудовий договір має характер строкового і був укладений з дотриманням ч. 2 ст. 23 КЗпП України, а звільнення позивача за ч. 2 ст. 36 КЗпП України є таким, що відповідає вимогам закону. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач послався на те, що між сторонами було укладено трудовий договір саме на невизначений строк, в наказі голови правління від 26.04.2017 №1075/ос немає жодної вказівки та те, що [PERSON] призначено на посаду заступника директора філії з економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах стокового трудового договору, фактично дія безстрокового трудового договору не припинялася, жодних додаткових угод щодо його розірвання або припинення дії оформлено не було, звільнення з роботи не відбулося. Разом з тим, позиція позивача спростовується , зокрема, копією заяви [PERSON] від 25.04.2017 р. , в якій він просив призначити його на посаду заступника начальника філії економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах трудового договору ( т.1 ар.с.18). На підставі зазначеної заяви [PERSON] відповідачем було видано наказ по особовому складу № 1075//ос від 26.04.2017 року, яким [PERSON] , заступника начальника філії економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця», призначено на посаду заступника начальника філії економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах трудового договору ( т. 1 ар.с.19). В подальшому на підставі заяви [PERSON] від 25.04.2017 року між [PERSON] та ПАТ «Укрзалізниця» був укладений строковий трудовий договір №86 від 26.04.2017 р. ( т.1 ар.с.18, 20-27). Умови трудового договору були погоджені сторонами і скріплені підписами сторін, в тому числі і підписом позивача. Таким чином, призначення [PERSON] на посаду заступника директора філії з економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» та укладення письмового трудового договору № 86 від 26.04.2017 фактично припинило умови укладеного між сторонами трудового договору, оформленого наказом № 2330/ос від 30.11.2016 та продовженого наказом № 284/ос від 22.02.2017, відповідно до яких [PERSON] з 22 лютого 2017 року обіймав посаду заступника начальника філії з економіки та фінансів філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах безстрокового трудового договору. При цьому, під час призначення [PERSON] на посаду заступника директора філії чинні норми трудового законодавства не вимагали від роботодавця видання наказу про звільнення [PERSON] з роботи в ПАТ «Укрзалізниця» з посади заступника начальника філії, оскільки [PERSON] був переведений за його згодою на іншу посаду на інших умовах праці в межах одного підприємства. Чинні норми трудового законодавства також не вимагали укладення будь-яких додаткових угод щодо розірвання або припинення дії трудового договору, оформленого наказом № 2330/ос від 30.11.2016 та продовженого наказом № 284/ос від 22.02.2017, відповідно до якого [PERSON] з 22.02.2017 обіймав посаду заступника начальника філії з економіки та фінансів філії «Енергозбут» безстроково. Трудовий договір № 86 від 26.04.2017 та виданий на підставі нього наказ № 1075/ос від 26.04.2017 були документами, відповідно до яких дія трудового договору, оформленого наказом № 2330/ос від 30.11.2016 та продовженого наказом № 284/ос від 22.02.2017, відповідно до яких [PERSON] з 22.02.2017 обіймав посаду заступника начальника філії безстроково, була припинена. Таким чином, з 26.04.2017 [PERSON] обіймав іншу посаду - заступник директора філії (наказ №1075/ос віл 26.04.2017) замість заступника начальника філії (наказ № 2330/ос від 30.11.2016, наказ № 284/ос\~від 22.02.2017) та на інших умовах, погоджених обома сторонами в письмовому строковому Трудовому договорі № 86 від 26.04.2017. Враховуючи викладене вище, твердження позивача про те, що дія безстрокового трудового договору не припинилася є безпідставними та необґрунтованими. Протягом дії трудового договору [PERSON] \~ не оскаржував його умови з підстав порушення його трудових прав, не просив визнати недійсним трудовий договір або окремі його пункти, та не ініціював внесення змін та доповнень до положень трудового договору, що свідчить про погодження позивача з умовами цього договору, зокрема щодо його строковості. У відповідності з ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що строковій трудовий договір він підписував під тиском посадових осіб відповідача або його волевиявлення на момент укладання цього договору не відповідало його внутрішній волі або що він не усвідомлював значення договору чи перебував у хворобливому стані та адекватно не оцінював свої дії. Волевиявлення [PERSON] на укладення трудового договору підтверджується його заявою, особистими підписами на кожній сторінці трудового договору, в якому зазначений строк його дії, а також на наказі відповідача, де вказано, що працівника прийнято на роботу на умовах строкового трудового договору із зазначенням відповідного строку його дії, з якім позивач ознайомлений під підпис; протягом дії договору позивач його умови не оскаржував та не ініціював унесення змін і доповнень до нього; належних і допустимих доказів на підтвердження того, що цей договір він підписував під тиском посадових осіб відповідача, або його волевиявлення на момент укладення не відповідало внутрішній волі, або що він не усвідомлював значення договору чи перебував у хворобливому стані та адекватно не оцінював свої дії, позивач не надав, тому суд приходить до висновку про те, що звільнення позивача відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору є таким, то відповідає вимогам закону та умовам договору. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі № 757/34139/18-ц (провадження № 61-6954св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 369/7704/18 (провадження № 61-18970св19), від 08 квітня 2020 року у справі №760/408/19 (провадження № 61-20368св19). Оскільки звільнення позивача проведено з дотриманням вимог трудового законодавства і умов укладеного між сторонами трудового договору, суд приходить до висновку, що роботодавець, звільнивши позивача у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, діяв у межах та відповідно до норм чинного трудового законодавства, право позивача на працю відповідач не порушив, у зв`язку з чим правових підстав для поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (статті 235 КЗпП України) немає. Предметом спору у цій справі є визнання трудового договору № 86 від 26.04.2017, укладеного між сторонами відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України, таким, що укладений на невизначений строк та визнання незаконним і скасування наказу про звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії строкового трудового договору. Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання трудового договору № 86 від 26.04.2017, укладеного між сторонами відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України, таким, що укладений на невизначений строк та визнання незаконним і скасування наказу про звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії строкового трудового договору, то і інші позовні вимоги, які є похідними від вищезазначених, зокрема, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, також задоволенню не підлягають. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed