Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

18 грудня 2023 року представник позивача - адвокат Ковальчук А.С. звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що [INFO] помер [PERSON] 17.11.2023 року позивач звернулася до нотаріальної контори щодо укладення договору купівлі продажу земельної ділянки та їй стало відомо що помер [PERSON] , який за життя надав довіреність на її ім`я, щодо його представництва з питань укладення договорів міни (обміну), оренди належної йому земельної ділянки. Крім того, її повідомили про наявність заповіту на її користь, складеного заповідачем [PERSON] цього ж дня вона отримала свідоцтво про смерть [PERSON] та звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого не знала до 17.11.20223 року. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з належного [PERSON] майна, зокрема, земельної ділянки площею 3,57 га, кадастровий номер 3524010000:02:003:3198 на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належної на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії КР № 028902, виданого Новоукраїнською райдержадміністрацією Кіровоградської області 13 грудня 2005 року за № 252. При зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] . нотаріусом було складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини і має право звернутися до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду. Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, встановити додатковий строк в 1 місяць для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на необізнаність у існуванні заповіту. Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на його необгрунтованість, разом з тим, відзиву на позов не надав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Після його смерті залишилася спадщина. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 22 листопада 2016 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1986, яким заповів земельну ділянку площею 3,57 га, кадастровий номер 3524010000:02:003:3198 на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належну на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії КР № 028902, виданого Новоукраїнською райдержадміністрацією Кіровоградської області [PERSON] (а. с. 17). Заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 49-55). З копії спадкової справи вбачається, що відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, спадщина складається з житлового будинку з прибудовами в [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. (а.с.45-71) Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як стверджує представник позивача, позивач не знала про заповіт, а нотаріус про заповіт її не повідомив, тому суд приходить до висновку, що незнання про наявність заповіту перешкоджало позивачці реалізувати своє право на прийняття спадщини з поважних причин.ричиною пропуску стало те, що позивач на момент смерті спадкодавця про наявність заповіту, складеного на неї, будь-яких повідомлень від органу нотаріату про закликання її до спадкування за заповітом не отримувала, тому не подала у встановленому законом порядку заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач не проживала разом з спадкоємцем на момент смерті та не знала про наявність заповіту на її ім`я, представник позивача вважає, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] є поважними. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Така судова практика є загальновідомою й загальнодоступною, викладена у багатьох судових рішеннях Верховного Суду України, зокрема у постановах: від 23 серпня 2017 року у справі № 2/235/10/16 (провадження № 6-1320 цс17); від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496 цс17, у численних судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, як суду касаційної інстанції. Ця судова практика залишилася незмінною і у практиці нового Верховного Суду, зокрема, викладена у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови, встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2021 року справа № 703/4978/19, провадження № 61-13783св21 та від 14 червня 2023 року у справі № 292/564/22. Крім того, суд звертає увагу, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та непорушність права власності, закріплене в п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки строк для звернення з заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, позивач є спадкоємцем за заповітом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved