Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування його державної реєстрації. Ухвалою суду від 09.01.2024 до участі у справі в якості третьої особи було залучено Орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2014 вона уклала з [PERSON] усний договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . Відповідно до цього договору [PERSON] отримала від неї грошові кошти, в розмірі 8000 тис. доларів, про що власноруч написала розписку про отримання коштів та передала їй ключі від будинку. Вказаний будинок, через важкі життєві обставини вона не переоформила на своє ім`я, а придбала його у розстрочку. З моменту придбання будинку, вона та її неповнолітні діти є зареєстрованими у цьому будинку та постійно проживають, добросовісно користуються, сплачують комунальні послуги, тому вона вважає себеповноправним власником житлового будинку. У 2019 [PERSON] померла, спадкоємцем останньої є її донька - [PERSON] , яка не бажає вирішити це питання в добровільному порядку. 26 жовтня 2023 року до неї звернулися з Первомайського ЦНАПУ в Миколаївській області та повідомили, що невідомий громадянин зняв з реєстрації місця проживання всіх членів її сім`ї, в тому числі й восьмеро неповнолітніх дітей. Також їй стало відомо, щов 2018 році без її відома [PERSON] перепродала житловий будинок з корисливих цілей для отримання додаткового прибутку від продажу житлового будинку та переоформила його на громадянина [PERSON] . Вважає, що договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який було укладено між [PERSON] та [PERSON] , посвідчено 11.07.2018 приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Мовчаном А.С., зареєстровано в реєстрі за № 997, має бути визнано недійсним та скасовано його державну реєстрацію, оскільки на момент укладення оспорюваного договору право користування вказаного житлового будинку мали її неповнолітні діти, проте відчуження будинку відбулося без дозволу органу опіки та піклування. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Болквадзе Б. повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України. Причини неявки суду невідомі. Відзивів на позов не подали. Представник органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області Костенко В.В. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, підтвердив, що за період з 01.01.2017 по теперішній час від [PERSON] та [PERSON] заяв про надання дозволу на відчуження нерухомого майна, в якому проживають та зареєстровані діти багатодітної сім`ї [PERSON] та [PERSON] , до органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради не надходили і рішення органу опіки та піклування про надання відповідного дозволу, виконавчим комітетом не приймалось. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та її представника, які не заперечували проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, пояснення представника органу опіки та піклування, показання свідка [PERSON] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. З пояснень позивачки та її представника вбачається, що у 2014 [PERSON] уклала з [PERSON] усний договір купівлі - продажу житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . Відповідно до цього договору [PERSON] отримала від неї грошові кошти, в розмірі 8000 тис. доларів, про що власноруч написала розписку про отримання коштів та передала [PERSON] ключі від будинку. Вказаний будинок, через важкі життєві обставини [PERSON] не переоформила на своє ім`я, а придбала його у розстрочку. З 2015 року позивачка [PERSON] її чоловік [PERSON] та їх неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що достовірно підтверджується довідками квартального комітету, довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.9,10, 24,127-129). На виконання вимог ухвали суду від 09.01.2024, приватним нотаріусом Мовчаном А.С. було надано копію договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 11.07.2018 за реєстр. № 997 та документи, що стали підставою для оформлення вищевказаного договору, відповідно до яких 11.07.2018 [PERSON] продала, а [PERSON] придбав житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.89). З заяви [PERSON] , доданої до цього договору, остання стверджувала та повідомляла, що жодна малолітній/або неповнолітній громадянин, на момент укладання цього договору, у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований, не проживає і тимчасово не перебуває. Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних, чи обмежено дієздатних, які б мати право на користування названим житловим будинком, не існує (а.с.96). Згідно відповіді начальника управління «Служба у справах дітей» Первомайської міської ради Миколаївської області від 05.04.2024, № Ад-Б-31-24, за період з 01.01.2017 по теперішній час від [PERSON] та [PERSON] заяв про надання дозволу на відчуження (купівлю-продаж) нерухомого майна, в якому проживають та зареєстровані діти багатодітної сім`ї [PERSON] та [PERSON] , до органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради не надходили і рішення органу опіки та піклування про надання відповідного дозволу, виконавчим комітетом не приймалось (а.с.137). Зазначене підтвердив судовому засіданні й представник органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області Костенко В.В. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилалась на те, що на момент укладення оспорюваного договору, право користування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , мали її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проте відчуження житлового будинку відбулося без дозволу органу опіки та піклування. Загальні підстави визнання недійсними правочину і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст.215, 216 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, в тому числі недодержання вимог, за якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі, а також правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За вимогами ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Укладення правочинів, предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України. Так, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (п. 3 ч. 2 ст. 177 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Отже, у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають малолітні/неповнолітні діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов`язковою. У зв`язку із зазначеним в першу чергу необхідно встановити чи в дійсності діти мали право на користування відчужуваним будинком. При цьому, користування житловим приміщенням дитиною може ґрунтуватися на документальній підставі (довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловий площі, серед яких зазначена й дитина) так і на законі (ст. 405 ЦК України). Судом встановлено, що неповнолітні: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на момент укладення оспорюваного договору проживали в спірному будинку. Таким чином, встановлено, що оспорюваний договір купівлі-продажу звужує права неповнолітніх дітей. З врахуванням вищенаведеного,оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, аналізуючи наведені вище норми закону та враховуючи правові позиції Верховного Суду України, які стосуються спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що в цьому випадку в цілому встановлено, що діти мали право користування житловим будинком, за адресою: [ADDRESS] , на момент укладення оспорюваного договору, який також був і є на цей час місцем їх фактичного постійного проживання, і таким договором фактично порушено законні права дітей, а також враховуючи, що укладення правочину, предметом якого є житлове приміщення, право користування яким мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність захисту порушених прав дітей, а відтак, позов [PERSON] слід задовольнити, договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який було укладено між [PERSON] та [PERSON] , посвідчено 11.07.2018 приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Мовчаном А.С., зареєстровано в реєстрі за № 997, слід визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію.

Outcome: approved