Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом та просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 21 вересня 2019 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 2248). Судові витрати просить залишити за ним. Посилається на те, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на життя, сімейні відносини та виховання дитини, що стало причиною виникнення сварок та непорозумінь. На протязі останніх шести місяців відповідач спільною дитиною не цікавиться, вихованням та забезпечення належним умов проживання доньки займається позивач. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою від 19 березня 2024 року було відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.19). Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який у встановлений ЦПК України спосіб двічі повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням, не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 2019 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2248 (а.с.8). Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Переяславської міської ради , № 224 від 12 березня 2024 року (а.с.16), до складу сім`ї позивача входять: -дружина [PERSON] , 1996 року народження; -донька [PERSON] , 2021 року народження. Із позовної заяви вбачається, що сімейне життя сторін по справі не склалося із-за різних поглядів на життя, сімейні відносини та виховання дитини, що стало причиною виникнення сварок та непорозумінь. На протязі останніх шести місяців відповідач спільною дитиною не цікавиться, вихованням та забезпечення належним умов проживання доньки займається позивач. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Як слідує із ст.ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи чітку позицію позивача щодо необхідності розірвання шлюбу, відсутності заперечень зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved