Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що з літа 2016 року він проживав однією сім`єю з [PERSON] . В період спільного проживання [PERSON] завагітніла та [INFO] вона народила сина [PERSON] , біологічним батьком якого він є. На момент народження дитини відповідачка перебувала в шлюбі з іншою особою, яка і була вказана батьком дитини в свідоцтві про народження. Тому своє батьківство він встановлював в судовому порядку. За рішенням суду 08.04.2022 року було видане повторне свідоцтво про народження дитини [PERSON] , в якому в графі «батько» зазначено [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в період їх шлюбу вела неправильний спосіб життя. Коли дитині виповнилося 3 місяці, вона залишила його з дитиною і з того часу він сам займається вихованням та утриманням дитини. [PERSON] з січня 2018 року взагалі не цікавиться ні розвитком, ні здоров`ям дитини. Матеріальної допомоги на утримання дитини ніколи не надавала. Не провідувала дитину жодного разу, ні вдома, ні в дитячому садку, не вітала дитину з днем народження. Ставлення відповідачки до дитини свідчить про те, що дитина для неї є чужою, материнських почуттів до дитини вона не має, дитина не знає своєю матері. Позивач створив для дитини нормальні умови для проживання, розвитку та повноцінного відпочинку, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 20.06.2023 року. Факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків також підтверджується характеристикою сім`ї, яка надана сусідами, які мешкають в будинку [ADDRESS] та спілкуються з позивачем [PERSON] . Позивач, посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України, просить суд позбавити відповідачку батьківських прав на сина [PERSON] і стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки її заробітної плати, оскільки відповідачка вже має одну неповнолітню дитину. Ухвалою суду від 01 грудня 2023 року відкрито провадження у цій справі, призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.01.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Представник органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду висновок органу опіки та піклування. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку, за наявними у справі матеріалами. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] , представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд встановив таке. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . За рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2022 року [PERSON] було визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.6-8). На підставі вказаного рішення суду було видано нове свідоцтво про народження (повторне), в якому батьком дитини зазначений [PERSON] (а.с.5). З пояснень позивача встановлено, що відповідачка через три місяці після народження дитини покинула сина на його біологічного батька [PERSON] . З того часу [PERSON] постійно проживає з батьком і знаходиться на його утриманні. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] ,. за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що дитина займає окрему кімнату разом з батьком, дитина забезпечена одягом, взуттям, іграшками згідно віку, продуктами харчування, за результатом обстеження житлово-побутових умов встановлено, що батько самостійно займається вихованням, розвитком та утриманням дитини (а.с.9). З довідки №10 від 31.05.2023р. КЗ дошкільної освіти № 4 Дніпровської міської ради встановлено, що [PERSON] відвідує дошкільний заклад з 01.10.2021 року, дитину приводить до дитсадка і забирає тато, цікавиться успіхами сина і приймає участь у житті групи виключно тільки один татусь [PERSON] (а.с.10). З довідки КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» ДМР №31-П від 05.06.2023р. встановлено, що дитина [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває, щеплений за віком, на прийом до лікаря, при потребі, дитину приводив тільки батько.( а.с. 11). З характеристики на позивача [PERSON] , яка складена мешканцями будинку [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] проживає у вказаному будинку в квартирі [ADDRESS] . Дитина [PERSON] проживає разом з батьком з народження. Вихованням та утриманням дитини весь цей час займається виключно батько. Мати дитини [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. Не дивлячись на те, що мати проживає на тому ж самому житловому масиві що і дитина, вона сином ніколи не цікавилася. Сусіди ніколи не бачили, щоб мати приходила до сина (а.с.12). З пояснень представника органу опіки та піклування встановлено, що родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом у Дніпровському центрі соціальних служб у Самарському районі міста. Фахівцями цього центру був складений акт оцінки потреб сім`ї/особи від 20.02.2020, у якому зазначено, що між батьком та дитиною складися довірливі стосунки. У догляді за сином [PERSON] допомагають його сестри, які проживають в одній квартирі. Мати з дитиною не спілкується. Матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Після народження дитини мати оформила державну допомогу при народженні дитини, яку витрачала на власний розсуд. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Комісією було встановлено, що мати дитини [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не виявляє до сина ніякої материнської уваги та турботи, не займається його вихованням та утриманням, не піклується про його фізичний, духовний, моральний розвиток. Грошових коштів на утримання дитини мати не надає. Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради надав суду висновок №6/11-63 від 27.03.2024р., в якому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] .. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини залишила дитину на біологічного батька [PERSON] . З того часу не підтримує з сином ніякого контакту, не займається його вихованням, не цікавиться життям, здоров`ям, розвитком дитини, не надає позивачу ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому є всі правові підстави для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Розмір аліментів обгрунтовує тим, що відповідачка має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині\~забезпечується такий захист і піклування,\~які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи\~інших осіб, які\~відповідають за неї\~за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст.7\~СК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача аліментівна утримання дитини у розмірі1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подачі позову, тобто з 31 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача компенсація судового збору у розмірі 1073,60 грн., який був сплачений позивачем за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав, а також судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн. з позовних вимог майнового характеру про стягнення аліментів.

Outcome: approved