Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

20 жовтня 2023 року АТ «ПУМБ» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с.1-2) Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. (а.с.53-54) В обґрунтування позову зазначено, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] були укладені кредитні договори: 14.09.2020 року № 2001684422601, видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 30 000 грн., який в подальшому було збільшено до 50\~000 грн.; 12.05.2021 року № 1001870148501 видано кредит в сумі 84 000 грн. Банк свої зобов`язання за кредитними договорами виконав, однак відповідачкою зобов`язання за договорами не були виконані належним чином у зв`язку з чим, утворилася заборгованість: по кредитному договору від 14.09.2020 року № 2001684422601 84\~030,72 грн., з яких : 49\~864,01 грн. заборгованість за кредитом; 34\~166,71 грн. - заборгованість по процентам; по кредитному договору від 12.05.2021 року № 1001870148501 102\~343,08 грн., з яких: 62\~409,91 грн. заборгованість за кредитом, 7,14 грн. заборгованість за процентами; 39\~926,03 грн. заборгованість за комісією. Загальна заборгованість станом на 10 серпня 2023 року становить 186\~373,80 грн. Враховуючи викладене позивач в судовому порядку просить суд стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість, яка станом на 10 серпня 2023 року становить 186\~373,80 грн., а також стягнути судові витрати по справі. (а.с.1-2) З урахуванням того, що згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2024 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників. (а.с.59) В судове засідання 31 січня 2024 року сторони по справі не з`явились, у зв`язку з цим та надходженням від представника відповідачки клопотання про перенесення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 26 лютого 2024 року. (а.с.65) В судове засідання 26 лютого 2024 року сторони по справі не з`явились, у зв`язку з цим та неможливістю проведення відеоконференції з представником відповідача, розгляд справи було відкладено на 18 березня 2024 року. (а.с.70) В судовому засіданні 18 березня 2024 року за участю представника відповідачки в режимі відеоконференції було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку представника відповідачки щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 09 квітня 2024 року. (а.с.73-74) 19 березня 2024 року від представника відповідачки надійшли письмові пояснення по справі. Згідно пояснень представник відповідачки зазначає що відповідачка ніяких кредитних договорів не укладала, а лише підписувала анкети-заяви, які не містили правил та умов кредитування. Дійсно 14 вересня 2020 року відповідачка отримала від банку кредитну картку з відкритим лімітом в розмірі 30\~000 грн., при цьому вона підписала лише заяву про приєднання, що у відповідності до практики ВП ВС не може вважатися укладанням договору на визначених банком умовах, тому банк не мав права ані нараховувати, ані стягувати будь-які проценти за користування грошима, якими користувалася відповідачка. Також посилався на те, що кредитні кошти відповідачкою вже повернуто, оскільки відповідачкою неодноразово здійснювались погашення заборгованості по тілу кредиту, однак ці кошти зараховувались банком в рахунок погашення відсотків. Щодо іншого кредитного договору зазначив що, дійсно 12 травня 2024 року відповідачка підписала лише заяву про приєднання, що у відповідності до практики ВП ВС не може вважатися укладанням договору на визначених банком умовах, тому банк не мав права ані нараховувати, ані стягувати будь-які проценти та комісії. Зазначив, що п.5 кредитного договору на підставі якого позивач просить стягнути комісію за обслуговування кредиту, є нікчемним. Також відмітив що грошовими коштами наданими банком згідно вказаного договору відповідачка взагалі не користувалася. Враховуючи вищевикладене просив відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с.76-77) 09 квітня 2024 року за участю в режимі відеоконференції представника відповідачки було завершено розгляд справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача. (а.с.2) Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у письмових поясненнях. Заслухавши думку представника відповідачки, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 14 вересня 2020 року [PERSON] підписала заяву на приєднання до Договору про комплексне банківського обслуговування фізичних осіб № 2001684422601, та своїм підписом підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення такого договору, яка розміщена на сайті банку, в повному обсязі з урахуванням умов надання послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні ДКБО. За умовами договору АТ «ПУМБ» відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок у гривнях та надає кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 30 000 грн., стандартна процентна ставка складає 47,88%, реальна річна процентна ставка 47,88%. Договором передбачено, що у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом, застосовується процентна ставка на суму основного боргу у розмірі 62% річних. Також відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту, яким визначені основні умови кредитування. (а.с.7, 7 на зв.) Згодом розмір кредитного ліміту було банком збільшено до 50 000 грн. (а.с.35 на зв.) Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником надавши кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідачки. З виписки по особовому рахунку відповідачки вбачається, що [PERSON] отримала кредитні кошти і користувалася ними, однак своєчасно банку їх не повертала, в зв`язку з чим станом на 10 серпня 2023 року у неї перед банком виникла заборгованість по кредитному договору № 2001684422601 від 14 вересня 2020 року в розмірі 84\~030,72 грн., з яких: 49\~864,01 грн. заборгованість за кредитом; 34\~166,71 грн. - заборгованість по процентам, що також підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с.а.с.36 на зв.-38, 42 на зв.-47) Крім того, 12 травня 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1001870148501, шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Договором передбачено надання відповідачці споживчого кредиту в сумі 84 000 грн. на споживчі цілі, строком на 36 місяців. Розмір процентної ставки 0, 01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2, 99%. (а.с.3-4) Відповідно до графіку платежів, який міститься в заяві на приєднання, чиста сума кредиту/сума платежів за розрахунковий період складає 4\~845,29 грн. щомісяця та 4\~825,20 грн. останній платіж. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2\~511,60 грн. Усього за 36 місяців сума кредиту складає 174\~430,35 грн., сума комісії 90\~417,60 грн. Реальна річна процентна ставка 72,1702%, загальні витрати за споживчим кредитом 90\~430,35 грн., загальна вартість кредиту 174\~430,35 грн. Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, який містить аналогічні умови із заявою приєднання. (а.с.4 на зв.) Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником надавши кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.49245841.87312.8810 від 12 травня 2021 року. (а.с.36) Відповідачкою умови договору належним чином не виконані, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість по кредитному договору № 1001870148501 від 12 травня 2021 року в розмірі 102\~343,08 грн., з яких: 62\~409,91 грн. заборгованість за кредитом, 7,14 грн. заборгованість за процентами; 39\~926,03 грн. заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку відповідачки. (а.с.а.с.39-40, 41-42) За вих. № 178 та № 179 від 10 серпня 2023 року банком було направлено відповідачці письмові вимоги (повідомлення) про наявність заборгованості за кредитними договорами та необхідність її сплати, попереджено про наслідки виконання цієї вимоги. (а.с.а.с.32, 33, 34-35) Надані суду копії заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспортів споживчого кредиту містять підписи відповідачки та банку, містять особисті дані відповідачки [PERSON] , та істотні умови договорів, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином у розумінні ст.207 ЦК України кредитні договори були укладені АТ «ПУМБ» з відповідачкою. Крім того, положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладені між сторонами кредитні договори раніше не оспорювалися та не визнавалися судом недійсними. Крім того, відповідно до наданих суду виписок по особовому рахунку відповідачки вбачається, що остання періодично вносила грошові суми на погашення кредитів, що також підтверджується розрахунками заборгованості, тобто відповідачка фактично виконувала умови укладених договорів. Відповідно до ст.ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість вико-нання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Згідно п.5.1.7. Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що банк виконав взяті на себе зобов`язання, а саме видав відповідачці на підставі кредитного договору № 2001684422601 кредитну картку з встановленим лімітом 30 000 грн., на підставі кредитного договору № 1001870148501, надавши кредитні кошти в розмірі 84\~000\~грн. При цьому, слід зазначити, що підписані відповідачкою заяви та паспорти споживчого кредиту як від 14 вересня 2020 року так і від 12 травня 2021 року містять розмір процентної ставки, дату платежу, розрахунковий період. Отже заборгованість за основною сумою кредиту та процентами за користування кредитними коштами за вказаними кредитними договорами підлягають стягненню з відповідачки. Стосовно нарахування комісії за договором № 1001870148501 від 12 травня 2021 року слід зазначити наступне. Відповідно до абз.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Крім того, за змістом ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про незаконність положення кредитного договору, яке встановлює обов`язок відповідача по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% та нарахування, у зв`язку з цим комісії за обслуговування кредиту за період з 12.05.2021 по 10.08.2023 в сумі 39\~926,03 грн. Враховуючи викладене вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією не підлягає задоволенню. З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором №\~2001684422601 від 14 вересня 2020 року та за договором № 1001870148501 від 12 травня 2021 року, та те, що відповідачка належним чином не виконала умови кредитних договорів, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №\~2001684422601 від 14 вересня 2020\~року в розмірі 84 030 грн. 72 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 49 864 грн. 01 коп. та заборгованості по відсоткам в розмірі 34 166 грн. 71 коп., заборгованість за кредитним договором №\~1001870148501 від 12 травня 2021\~року в розмірі 62 417 грн. 05 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 62\~409 грн. 91 коп. та заборгованості по відсоткам в розмірі 07 грн. 14 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 196 грн. 71 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial