Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивачки звернулися\~до суду\~зі спільним\~ позовом,\~мотивуючи свої\~вимоги \~тим,\~що вони\~є рідними сестрами та дітьми [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , що помер [INFO] . Після смерті матері позивачі успадкували 42/100 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель у рівних частках за адресою [ADDRESS] .\~До цього,\~02\~жовтня 2000\~р.\~Ковпаківський райсуд\~м.\~Суми розглянув\~позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про реальний\~розподіл домоволодіння\~та визначення\~порядку користування\~земельною ділянкою\~та зустрічний\~позов про\~збільшення долі\~в домоволодінні,\~визначення порядку\~користування земельною\~ділянкою та\~стягнення збитків\~та вирішив\~визнати за\~ [PERSON] право\~власності на\~6/100\~частин житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами домоволодіння [ADDRESS] . Однак, як виявилось після смерті батька, його право власності на майно згідно рішення суду від 02.10.2000р. не було зареєстровано в Сумському бюро технічної інвентаризації та оформлено належним чином. Вказують, що життєві обставини склалися так, що після розпаду СРСР у 1991 р. батько прийняв громадянство Російської Федерації і вже не повертався в Україну. Їхнє з ним спілкування повністю перервалось. Ніяких даних щодо його точного місця перебування та проживання, номера телефону, адреси електронної пошти у них не було. Лише в грудні 2021р. вони дізнались про смерть батька від його колег по роботі. На їх прохання було вислано свідоцтво про його смерть, що зайняло ще місяць. Тобто, з моменту смерті батька і до отримання нами свідоцтва про його смерть пройшов рік. Позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України Ситника Сергія Михайловича за роз`ясненням щодо конкретної ситуації. Згідно отриманої відповіді, так як спадкоємці на день смерті спадкодавця не проживали разом з ним та своєчасно не подали заяву про прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину, для вирішення питання необхідно звернутися до суду щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також ними було отримано ряд усних консультацій у приватних і державних нотаріусів м. Суми, де вони дізнались наступне : згідно Постанови КМУ №164 від 28.02.22 р. «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» введено ряд заборон у вчинені нотаріальних дій, а саме-в умовах воєнного стану нотаріус не може прийняти свідоцтво про смерть та відкрити спадкову справу, якщо спадкодавець був громадянином країни-агресора. Тобто, навіть у випадку звернення спадкоємців до суду та отримання ними додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відкриття спадкової справи та отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі є неможливим. Враховуючи вищесказане, вважають, що єдиним способом визнання права власності в порядку спадкування є звернення в суд з позовними вимогами про визнання за ними право власності на 6/100 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] в рівних частках, які підтримали та просять задовольнити, надавши заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому просить проводити розгляд справи без його участі, при цьому посилаються на ст.1216, 1218 ЦК України та вказує, що умовою для\~переходу в\~порядку спадкування\~права власності\~на об`єкти\~нерухомості,\~в тому\~числі житловий\~будинок,\~інші споруди,\~земельну ділянку\~є набуття\~спадкодавцем зазначеного\~права у\~встановленому законом\~порядку.\~Якщо за\~життя спадкодавець\~не набув\~права власності\~на житловий\~будинок,\~земельну ділянку,\~то спадкоємець\~також не\~набуває права\~власності у\~порядку спадкування.\~До спадкоємця\~переходять лише\~визначені майнові\~права,\~які належали\~спадкодавцеві на\~час відкриття\~спадщини.\~Для набуття\~права власності\~у встановленому\~законодавством порядку\~спадкоємець повинен\~здійснити дії,\~які необхідні\~для набуття\~права власності\~на визначене\~нерухоме майно,\~зокрема на\~житловий будинок,\~іншу споруду. (а.с. 42). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами та дітьми [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , що помер [INFO] , що підтверджується копіями паспортів громадян України, свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб, де вказано що [PERSON] після одруження взяла прізвище « [PERSON] ». (а.с.11-17) 12.08.1975р. батько [PERSON] разом із своєю сестрою [PERSON] купили будинок з надвірними будівлями в рівних частинах кожний, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі- продажу. На даний час це вул. Павла Чубинського. (а.с. 18-19) Увалою Ковпаківського районного народного суду м.Суми від 14.12.1983 р. була затверджена мирова угода, після якої право власності [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку було зареєстровано Сумським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 18.07.1984 р., а право власності [PERSON] на 3/8 частин житлового будинку було зареєстровано Сумським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 17.07.1998 р. (а.с. 20-21) Як убачається із Довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів від 27.02.2024 р. згідно документів, наявних в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 року від КП «Сумське БТІ», за [PERSON] зареєстровано частки у праві власності. (а.с. 54) \~ \~ \~ \~ \~ \~02\~жовтня 2000\~р.\~Ковпаківський райсуд\~м.\~Суми розглянув\~позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про реальний\~розподіл домоволодіння\~та визначення\~порядку користування\~земельною ділянкою\~та зустрічний\~позов про\~збільшення долі\~в домоволодінні,\~визначення порядку\~користування земельною\~ділянкою та\~стягнення збитків\~та вирішено\~ визнати\~за [PERSON] \~право власності\~на 6/100\~частин житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами домоволодіння [ADDRESS] . Однак, [PERSON] не зареєстрував в Сумському бюро технічної інвентаризації право власності на 6/100 частин. (а.с.23-24) Як убачається із копії спадкової справи після померлої матері [PERSON] , позивачки успадкували 42/100 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель у рівних частках за адресою [ADDRESS] .(а.с. 25-26) Згідно витягу та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, кожна із позивачок зареєструвала за собою право власності на 21/100 часток (а.с.55-56) Згідно відповіді від Сумської міської державної нотаріальної контори від 03.04.2024 року спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалося. (а.с.62) Відповідно до листа приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України Ситника Сергія Михайловича від 26.09.2023 року на звернення [PERSON] були надані роз`яснення з приводу отримання спадщини після померлого [INFO] громадянина РФ [PERSON] (а.с. 32-33), згідно якої нотаріус роз`яснив, що оскільки спадкоємці на день смерті спадкодавця не проживали разом з ним та своєчасно не подали заяву про прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину, для вирішення питання необхідно звернутися до суду щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Однак, можливі спадкоємці, в даному випадку [PERSON] та [PERSON] не звернулися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . Тому вони вважаються такими, що не прийняли спадщину у відповідності до ст.1268, 1269, 1270, 1272,1273 ЦК України. Позивачки вважають, що єдиним способом визнання права власності в порядку спадкування є звернення в суд, з наступних причин: неналежно оформлені правовстановлюючі документи на спадкове майно; спадкоємцями пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини по незалежних від них обставинах; спадкодавець був громадянином країни-агресора і відноситься до осіб, по відношенню до яких в Україні діє заборона вчинення нотаріальних дій. Однак така позиція є помилковою, і за вказаних вище обставин, звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування є передчасним, так як не дотримана процедура спадкування. Так, [PERSON] був громадянином Російської Федерації ще до початку повномасштабного вторгнення російського агресора на територію України і помер він ще до початку такої агресії, тобто на початку 2021 року. Після цього позивачки не зверталися до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Якщо спадкоємцями пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини по незалежних від них обставинах (як вони вказують), то особи звертаються до суду із позовом про надання їм додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи поважність причини його пропуску. Натомість позивачі наперед зробили висновки. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження \~№ 61-2417сво19). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (див. постанову Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20). Таким чином,\~враховуючи вищевикладені\~обставини і\~те,\~що на\~даний час\~позивачки вважаються\~такими,\~що не\~прийняли спадщину,\~ так як не дотримались порядку прийняття спадщини шляхом своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а за пропуском строку з поважних причин - за наявності відповідного судового рішення з цього приводу), тому і законних підстав визнавати за ними як за спадкоємцями право власності на майно в порядку спадкування за законом у суду немає, відповідно слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed