Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодування моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 01.09.2002 року [PERSON] була прийнята на посаду викладача «Сестринської справи» Вінницького медичного коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного на контрактних умовах. 01.09.2003 року контракт переукладено до 31.08.2006 року, а згодом дію контракту продовжено на невизначений строк. На зазначеній посаді [PERSON] працює по теперішній час. 13.12.2022 року студенти групи 3 м/с А на ім`я директора коледжу подали заяву про те, що в даній групі позивач зарекомендувала себе з негативної сторони, а саме: телефонувала студентам у вільний час, змушувала розповідати про особисте життя, місце роботи та дохід батьків, під час пари не перевіряючи готовність до занять, вимагає продукти харчування з домашньої грядки та домашнього приготування, змушує купувати канцелярію та медичне оснащення, вимагає кошти за модульний контроль, або за покращення оцінки. За наведеного студенти просили директора коледжу відсторонити [PERSON] від викладання в їх групі, доказом є заява студентів від 13.12.2022 року. Позивач вважала і вважає, що неповнолітні діти не наважились би писати таку заяву без вказівки та підтримки керівництва коледжу, тому в своїх поясненнях вона позивач повідомила директора, що заява є безпідставною, надуманою і організованою. Незважаючи на це, директором коледжу було створено комісію по проведенню службового розслідування по такій заяві. Згідно з висновком комісії: «Після вивчення матеріалів справ, з метою недопущення подальшого загострення конфлікту комісія пропонує адміністрації коледжу відсторонити викладача [PERSON] від проведення навчальних занять в групі 3м/с А та застосувати дисциплінарне стягнення відповідно до чинного законодавства про працю». Дана обставина підтверджується копією витягу з матеріалів службового розслідування. На підставі висновку комісії, директором коледжу 10.01.2023 року було видано наказ № 04-02/10-к «Про дисциплінарне стягнення». Згідно з цим наказом, за результатами роботи комісії по проведенню службового розслідування за колективною заявою групи 3 м/с «А» стосовно викладачки циклової комісії сестринської справи [PERSON] , на підставі висновків та пропозицій комісії у справі службового розслідування від 04.01.2023 року [PERSON] оголошено догану. В період загострення конфлікту, в доповнення до наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, директор коледжу зменшив педагогічне навантаження, що стало причиною зменшення заробітної плати [PERSON] . Після того, як [PERSON] звернулась до суду з позовом про скасування зазначеного наказу, відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, директор коледжу влаштував щодо неї справжнє цькування, психологічний тиск, змушував звільнитись з роботи. За колективною заявою викладачів циклової комісії коледжу рішенням комісії з питань академічної доброчесності від 22.03.2023 року рекомендовано застосувати до [PERSON] міри морального впливу, розглянути факти порушення норм академічної доброчесності на Адміністративній раді коледжу, врахувати факти порушення академічної доброчесності при проведенні чергової атестації. Після зазначених подій у позивача з керівництвом коледжу існує конфлікт, який триває з грудня 2022 року по даний час. Так, 14.04.2023 року студенти групи 2м/с Б написали заяву в якій зазначалося, що [PERSON] неналежно проводить практичні заняття, неналежно пояснює алгоритм дій, не відповідає на питання студентів, змушує самостійно вивчати матеріал, тому студенти не мають навичок з даної дисципліни. На заняттях [PERSON] розповідає про своє життя, вимагає гроші за практичні заняття, несправедливо оцінює студентів, використовує образливі слова. На підставі організованих заяв наказом директора коледжу № 04-01/47 від 13.06.2023 року [PERSON] відсторонено від проведення іспиту 16.06.2023 року з навчальної дисципліни «Основи медсестринства» в групі 2 м/с Б та призначено асистентом екзаменатора в групі 2 м/с А. В подальшому старостою групи 2 м/с А також було організовано підписання заготовлених чергових скарг, що підтверджується скріншотами телефону абонентів месенджера телеграм. На підставі чиєїсь вказівки 22.06.2023 року студентами групи 2 м/с А на ім`я директора коледжу також було подано заяву, згідно з якою вони відмовляються від викладача [PERSON] . На початку червня 2023 року студентами групи 2м/с Б також було організовано ряд індивідуальних заяв, а саме: від 4-х студентів та від 3-х батьків студентів, що підтверджується актом про надання матеріалів звернень студентів та батьків групи 2 м/с Б. Для проведення перевірки заяв було створено комісію для проведення службового розслідування стосовно заяв студентів групи 2 м/с Б та їх батьків. 29.06.2023 року комісія підготувала висновок з пропозиціями: обговорити результати роботи комісії на педагогічній раді коледжу з метою запобігання в майбутньому конфліктів між викладачами та здобувачами освіти; винести питання стосовно застосування до викладача [PERSON] мір дисциплінарної відповідальності на обговорення педагогічної ради в зв`язку з порушенням посадових обов`язків та педагогічної етики; висновки комісії та заяви батьків і студентів направити в правоохоронні органи для відповідного реагування. Згідно відповіді Департаменту гуманітарної політики (вих. № 27-Б-73-1 від 18.07.2023 року) за інформацією, наданою адміністрацією коледжу (лист від 14.07.2023 року № 521) за результатами службового розслідування фактів отримання неправомірної вигоди та вчинення психологічного тиску на здобувачів освіти викладачем [PERSON] не виявлено. Про результати досудового розслідування буде повідомлено додатково. Згідно повідомлення Вінницького відділу поліції (вих.. № Б-1801/200-2023 від 24.08.2023 року) в провадженні слідчого відділу Вінницького РУП перебувало кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 354 КК України, внесене до ЄРДР за заявою директора коледжу [PERSON] 19.07.2023 року слідчим винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (відсутністю складу кримінального правопорушення). На адвокатський запит за вих. 3/10 від 23.10.2023 року за вих. № К-209аз/200/01 2023 від 27.10.2023 року Вінницьким районним управлінням поліції було надано відповідь, згідно з якою директор Вінницького фахового коледжу Андрієвський І.Ю. звертався до правоохоронних органів із заявою, за наслідками якої 05.07.2023 року Вінницьким РУП 05.07.2023 року внесено відомості до ЄРДР № 42023022110000375 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 354 КК України (одержання незаконної винагороди) та 17.07.2023 року у зв`язку із відсутністю складу злочину, кримінальне провадження закрито. Після цього виділені матеріали кримінального провадження направлені до сектору дільничних офіцерів для прийняття рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності згідно ст. 173-4 КУпАП (боулінг (цькування) учасника освітнього процесу). За результатами перевірки складено довідку, згідно якої факт вчинення [PERSON] протиправних дій не знайшов свого підтвердження. Згідно матеріалів СО № 12866 від 22.08.2023 року працівниками сектору ювенальної поліції проводилась перевірка за зверненням заступника начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради щодо здійснення перевірки та вжиття заходів протидії боулінгу, підтвердження чи спростування факту вчинення боулінгу викладачем відносно здобувачів освіти, за зверненням директора коледжу [PERSON] від 09.07.2023 ЄО № 10129. Під час проведення перевірки, опитування заступника директора коледжу [PERSON] повідомила, що вище вказана подія мала місце у минулому навчальному році, а наразі з 01.09.2023 року до керівництва закладу від здобувачів освіти та їх батьків скарг і заяв щодо можливих неправомірних дій викладача [PERSON] не надходило, а тому факт боулінгу не підтвердився. Разом з тим, 20.07.2023 року (до закінчення перевірок правоохоронними органами) директором коледжу було винесено наказ №04-02/107к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» згідно з яким: за систематичне вимагання коштів від здобувачів освіти, приниження гідності студентів, дискредитацію моральних цінностей, створення психологічної напруги в колективі та цикловій комісії, нанесення шкоди авторитету та репутації ВМФК та відділенню сестринської справи до [PERSON] застосовано дисциплінарне покарання у вигляді догани. Підставою для винесення догани стало те, що протягом 2022-2023 навчального року від студентів, батьків студентів на дії [PERSON] стали надходити скарги в усній та письмовій формах щодо систематичного невиконання без поважних причин обов`язків покладених законодавством, колективним договором, контрактом, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією. Під час розгляду скарг комісіями для службового розслідування було встановлено наявність конфлікту інтересів між [PERSON] та студентами, батьками студентів та викладачами циклової комісії, який має постійний характер і не може бути врегульований. Надходили скарги студентів та їх батьків на систематичне вимагання коштів, психологічний тиск та приниження гідності студентів (висновки комісій по службовому розслідуванню грудень 2022,червень 2023) неналежного виконання службових обов`язків викладача. Недостойна поведінка, порушення моральних норм призвели до створення напруженої психологічної обстановки в колективі, погіршення репутації мед сестринського відділення та коледжу, втрати авторитету викладача серед здобувачів освіти, їх батьків та колег. Враховуючи рекомендації педагогічної ради (Протокол № 7 від 30.06.2023 року) висновки роботи комісії по розслідуванню скарг здобувачів освіти та їх батьків від 29.06.2023 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Згідно з витягу з протоколу засідання Педагогічної ради № 7 від 30.06.2023 року за результатами голосування вирішили: рекомендувати адміністрації про застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення передбаченого ст. 147КЗпП України звільнення з посади. Відповідно до відповіді директора коледжу (вих.№ 661 від 31.10.2023 року) на письмове звернення від 02.10.2023 року про скасування незаконного наказу № 04-02/107к від 20.07.2023 року: факти викладені викладачами та студентами розглянуті комісією по службовому розслідуванню датовані квітнем 2023 року. Не погоджується з наказом директора Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного № 04-02/107-к від 20.07. 2023 року, оскільки, в оспорюваному наказі вказано, що [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності за систематичне вимагання коштів від здобувачів освіти, приниження гідності студентів, створення психологічної напруги в колективі та цикловій комісії. Дане припущення спростоване відповіддю Департаменту гуманітарної політики (вих. № 27-Б-73-1 від 18.07.2023 року) в якій сказано: за інформацією наданою адміністрацією коледжу (лист від 14.07.2023 року № 521) за результатами службового розслідування фактів отримання неправомірної вигоди та вчинення психологічного тиску на здобувачів освіти викладачем [PERSON] не виявлено. Припущення щодо вимагання коштів також спростовано повідомленням Вінницького відділу поліції (вих. № Б-1801/200-2023 від 24.08.2023 року) де перебувало кримінальне провадження за заявою директора коледжу [PERSON] 19.07.2023 року слідчим винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження за ст. 354 КК України (одержання незаконної винагороди) на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (відсутністю складу кримінального правопорушення). Виділенні матеріали зазначеного кримінального провадження направлені до сектору дільничних офіцерів для прийняття рішення щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності згідно ст. 173-4 КУпАП (булінг (цькування) учасника освітнього процесу). За результатами перевірки складено довідку, згідно якої факт вчинення [PERSON] протиправних дій не знайшов свого підтвердження. Працівниками сектору ювенальної поліції також проводилась перевірка за зверненням заступника начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради щодо здійснення та вжиття заходів протидії булінгу, підтвердження чи спростування факту вчинення [PERSON] булінгу відносно здобувачів освіти, за зверненням директора коледжу [PERSON] від 09.07. 2023 року ЄО № 10129. Під час проведення перевірки, опитування заступника директора коледжу [PERSON] повідомила, що вище вказана подія мала місце у минулому навчальному році, а наразі з 01.09.2023 року до керівництва закладу від здобувачів освіти та їх батьків скарг і заяв щодо можливих неправомірних дій викладача [PERSON] не надходило, а тому факт боулінгу не підтвердився. В наказі не вказано, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за несумлінне ставлення до праці, несвоєчасне виконання розпорядження уповноваженого органу, не дотримання трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, не дбайливе ставлення до майна власника. Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності в тому числі за нанесення шкоди авторитету та репутації ВМФК, відділенню сестринської справи. Вважає, що шкоди авторитету та репутації ВМФК завдало саме керівництво коледжу, яке не виконало вимог ст.141 КЗпП України, не правильно організувало працю працівників, не створило умов для зростання продуктивності праці, не уважно ставилось до потреб працівників, не поліпшувало умови праці. Доказом того, що [PERSON] не завдає шкоди авторитету та репутації коледжу, а навпаки показує високий рівень підготовки студентів є численні заохочення в керівництва коледжу. Доказом порушення строку притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності є відповідь директора коледжу від 31.10.2023 року № 661 в якій чітко вказано, що факти викладені викладачами та студентами, розглянуті комісією по службовому розслідуванню датовані квітнем 2023 року. Тобто, керівництву коледжу були відомі якісь факти в квітні, а [PERSON] притягнуто до відповідальності 20.07.2023 року, зі спливом строку. Крім того, на заяву позивачки голова комісії [PERSON] надала акт про надання матеріалів звернень студентів та батьків групи 2 м/с Б від 21.06.2023 року та ксерокопії заяв студентів та їх батьків, за якими проводилось службове розслідування. Згідно вхідної реєстрації заяв, заява студентів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , були організовано подані 13.06.2023 року, а матері студентки [PERSON] 15.06.2023року. Якщо взяти ці скарги, по яким також проводилось службове розслідування, то керівництву коледжу було відомо про так звані порушення з 13 та 15 червня 2023 року, наказ був виданий з порушенням ст. 148 КЗпП України 20.07.2023 року із спливом місячного строку. З липня 2023 року [PERSON] находиться на обліку по вагітності, що підтверджується довідкою від 28.08.2023 року, не зважаючи на вагітність, психологічний тиск на неї не припинився. Маючи нервове потрясіння 25.10.2023 року [PERSON] зверталась в лікувальний заклад із скаргами на болі внизу живота, тривогу, нервозність, безсоння. Просила суд, визнати незаконним та скасувати наказ директора Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного № 04-02/107 к від 20.07.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Стягнути з Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного (21037 м. Вінниця, вул. Пирогова,57) на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , 10000,00 грн. моральної шкоди та 3757,60 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольни. В судовому\~засідання представники\~відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, заперечували, щодо задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необгрунтованими. 25.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ВМФК, у якому вказано, що на початку червня 2023 року студенти групи 2 м/с Б, в яких викладачем навчальної дисципліни «Основи медсестринства» є [PERSON] , звернулися до директора із заявою на скарги в роботі викладача [PERSON] . Із змісту заяв стало відомо, що [PERSON] неналежним чином виконує свої посадові обов`язки (не пояснювала матеріал, принижувала студентів групи, розпитувала особисту інформацію про студентів, їх батьків та викладачів, втручалася в їх особистий простір, при розмові із студентами підвищувала голос, провокувала неприязні відносини між студентами в групі). У зв`язку із постійним психологічним тиском зі сторони [PERSON] студенти просили змінити групі викладача дисципліни «Основи медсестринства». Всього на ім`я директора ВМК ім. акад. [PERSON] звернулися із аналогічними заявами 4 студентки та троє батьків групи 2м/с Б. З метою підтвердження чи спростування наведених у заявах обставин наказом директора коледжу № 04-01/48 від 16.06.2023 року була створена комісія для службового розслідування. На черговому засіданні, яке відбулося 27.06.2023 року, були присутні [PERSON] та її адвокат Бєрєснєв І.Р., студенти групи 2м\\с Б та їх батьки. За результатами роботи комісії було встановлено, що факти викладені в заявах студентів та батьків 2м/с Б мали місце, а саме: - вимагала кошти від студентів групи 2 м/с Б за пропущенні заняття, за здачу модулів, за самостійну роботу від 200 до 1000 грн. - за вимогою викладача, студентка [PERSON] привозила продукти домашнього господарства (м`ясо свинини). - здійснювала психологічний тиск на студентів, зокрема доводила до стресу таку студентку [PERSON] , з метою отримання неправомірної вигоди, в зв`язку з перебуванням батька в ЗСУ в зоні бойових дій. - використовувала свою посаду з метою вигоди: змушувала студентку [PERSON] нести пакет з особистими речами до зупинки громадського транспорту. - під час практичних занять в стаціонарі Вінницької обласної клінічної лікарні ім. Пирогова заставляла студентів забирати дозовані медичні препарати в ампулах, призначені для лікування пацієнтів, а також рукавички, пусті флакони від ліків, а у випадку їх відмови, без згоди студентів клала їм в кишені. - порушувала принципи педагогічної етики, втручалась в особисте життя студентів та їх батьків, телефонувала постійно в позаурочний час студентці [PERSON] , з вимогою інформувати її стан справ у групі, як проводять заняття інші викладачі, що про неї говорять. - принижувала гідність студентів групи, зокрема старости [PERSON] , погрожувала, що вона не здасть екзамен з основ медсестринства на відмінно. 30.06.2023 року відбулося засідання Педагогічної ради № 7 на якому було вирішено рекомендувати адміністрації коледжу застосувати до викладача сестринської справи [PERSON] дисциплінарне стягнення передбачене ст. 147 КЗпП України звільнення з посади. Наказом № 04-02/107-к 20.07.2023 року до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вважають, що адміністрацією коледжу дотримано положення ст. 148 КЗпП України, оскільки датою фактичного виявлення проступку є дата засідання комісії у справі службового розслідування 27.06.2023 року на якому виступили зокрема і скаржники. Дата накладення стягнення 20.07.2023 року, тобто не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Просили суд, відмовити в задоволені позову [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що одного разу при зустрічі з [PERSON] дала їй в блокнот 1000,00 грн. Потім дала ще 500,00 грн., однак [PERSON] сказала, що мало і вона змушена була додати ще 300 грн. Свідок [PERSON] суду показала, що викладач [PERSON] за дві «н- ки» сказала дати їй 500,00 грн. Також був випадок коли на святкування Паски, вона просила принести їй домашні паски. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є старостою групи, особисто у неї [PERSON] гроші не вимагала, але зі слів дівчат одногрупниць їй відомо, що за оцінки зі своїх предметів [PERSON] вимагала гроші. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала аналогічні покази, вказала, що за оцінки зі свого предмету [PERSON] вимагала у студентів кошти, продукти. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2002 року [PERSON] була прийнята на посаду викладача «Сестринської справи» Вінницького медичного коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного на контрактних умовах. 01.09.2003 року контракт переукладено до 31.08.2006 року, а згодом дію контракту продовжено на невизначений строк. На зазначеній посаді [PERSON] працює по теперішній час (а.с.14-18). 13.12.2022 року студенти групи 3 м/с А на ім`я директора коледжу подали заяву про те, що в даній групі позивач зарекомендувала себе з негативної сторони, а саме: телефонувала студентам у вільний час, змушувала розповідати про особисте життя, місце роботи та дохід батьків, під час пари не перевіряючи готовність до занять, вимагає продукти харчування з домашньої грядки та домашнього приготування, змушує купувати канцелярію та медичне оснащення, вимагає кошти за модульний контроль, або за покращення оцінки. За наведеного студенти просили директора коледжу відсторонити [PERSON] від викладання в їх групі, доказом є заява студентів від 13.12.2022 року (а.с.19). Згідно з висновком комісії: «Після вивчення матеріалів справ, з метою недопущення подальшого загострення конфлікту комісія пропонує адміністрації коледжу відсторонити викладача [PERSON] від проведення навчальних занять в групі 3м/с А та застосувати дисциплінарне стягнення відповідно до чинного законодавства про працю». Дана обставина підтверджується копією витягу з матеріалів службового розслідування від 04.01.2023 року(а.с.20). На підставі висновку комісії, директором коледжу 10.01.2023 року було видано наказ № 04-02/10-к «Про дисциплінарне стягнення». Згідно з цим наказом, за результатами роботи комісії по проведенню службового розслідування за колективною заявою групи 3 м/с «А» стосовно викладачки циклової комісії сестринської справи [PERSON] , на підставі висновків акт пропозицій комісії у справі службового розслідування від 04.01.2023 року [PERSON] оголошено догану (а.с.21). За колективною заявою викладачів циклової комісії коледжу рішенням комісії з питань академічної доброчесності від 22.03.2023 року рекомендовано застосувати до [PERSON] міри морального впливу, розглянути факти порушення норм академічної доброчесності на Адміністративній раді коледжу, врахувати факти порушення академічної доброчесності при проведенні чергової атестації (а.с.22). Так, 14.04.2023 року студенти групи 2м/с Б написали заяву в якій зазначалося, що [PERSON] неналежно проводить практичні заняття, неналежно пояснює алгоритм дій, не відповідає на питання студентів, змушує самостійно вивчати матеріал, тому студенти не мають навичок з даної дисципліни. На заняттях [PERSON] розповідає про своє життя, вимагає гроші за практичні заняття, несправедливо оцінює студентів, використовує образливі слова (а.с.23). На підставі заяв наказом директора коледжу № 04-01/47 від 13.06.2023 року [PERSON] відсторонено від проведення іспиту 16.06.2023 року з навчальної дисципліни «Основи медсестринства» в групі 2 м/с Б та призначено асистентом екзаменатора в групі 2 м/с А. 29.06.2023 року комісія підготувала висновок з пропозиціями: обговорити результати роботи комісії на педагогічній раді коледжу з метою запобігання в майбутньому конфліктів між викладачами та здобувачами освіти; винести питання стосовно застосування до викладача [PERSON] мір дисциплінарної відповідальності на обговорення педагогічної ради в зв`язку з порушенням посадових обов`язків та педагогічної етики; висновки комісії та заяви батьків і студентів направити в правоохоронні органи для відповідного реагування (а.с.35). Згідно відповіді Департаменту гуманітарної політики (вих. № 27-Б-73-1 від 18.07.2023 року) за інформацією, наданою адміністрацією коледжу (лист від 14.07.2023 року № 521) за результатами службового розслідування фактів отримання неправомірної вигоди та вчинення психологічного тиску на здобувачів освіти викладачем [PERSON] не виявлено. Про результати досудового розслідування буде повідомлено додатково (а.с.36). Згідно повідомлення\~Вінницького відділу\~поліції (вих..\~№ Б-1801/200-2023\~від 24.08.2023\~року)\~в провадженні\~слідчого відділу\~ Вінницького\~РУП перебувало\~ кримінальне\~провадження за\~ознаками кримінального\~ правопорушення,\~передбаченого \~ч.4\~ст.\~354\~КК України,\~внесене до\~ЄРДР за\~заявою директора\~коледжу [PERSON] 19.07.2023 року слідчим винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (відсутністю складу кримінального правопорушення). (а.с.38). Працівниками сектору ювенальної поліції також проводилась перевірка за зверненням заступника начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради щодо здійснення та вжиття заходів протидії булінгу, підтвердження чи спростування факту вчинення [PERSON] булінгу відносно здобувачів освіти, за зверненням директора коледжу [PERSON] від 09.07. 2023 року ЄО № 10129. Під час проведення перевірки, опитування заступника директора коледжу [PERSON] повідомила, що вище вказана подія мала місце у минулому навчальному році, а наразі з 01.09.2023 року до керівництва закладу від здобувачів освіти та їх батьків скарг і заяв щодо можливих неправомірних дій викладача [PERSON] не надходило, а тому факт боулінгу не підтвердився (а.с.38). 20.07.2023 року директором коледжу було винесено наказ №04-02/107к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» згідно з яким: протягом 2022 2023 навчального року на дії викладача сестринської справи [PERSON] стали надходити скарги в усній та письмовій формах від здобувачів освіти груп студентів, батьків студентів щодо систематичного невиконання без поважних причин обов`язків покладених на неї законодавством, колективним договором, контрактом, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією. Для перевірки скарг та належного реагування на них в коледжі були створені комісії для службового розслідування скарг здобувачів освіти, їх батьків та викладачів циклової комісії сестринської справи. Під час розгляду скарг було встановлено наявність у викладача [PERSON] конфлікту інтересів між нею та студентами, батьками студентів та викладачами циклової комісії, який має постійний характер і не може бути врегульований. Надходили неодноразові скарги здобувачів освіти та їх батьків на систематичне вимагання коштів, психологічний тиск та приниження гідності студентів, (висновки комісій по службовому розслідуванню грудень 2022, червень 2023 року), неналежного виконання [PERSON] посадових обов`язків викладача. Недостойна поведінка, порушення моральних норм призвели до створення напруженої психологічної обстановки в колективі, погіршення репутації мед сестринського відділення та коледжу, втрати авторитету викладача серед здобувачів освіти, їх батьків та колег. Враховуючи рекомендації Педагогічної ради (Протокол № 7 від 30.06.2023 року), висновки роботи комісії по розслідуванню скарг здобувачів освіти та їх батьків від 29.06.2023 року. Наказано, за систематичне вимагання коштів від здобувачів освіти, приниження гідності студентів , дискредитацію моральних цінностей, створення психологічної напруги в колективі та цикловій комісії, нанесення шкоди авторитету та репутації ВМФК та відділенню сестринської справи застосувати до викладачки [PERSON] дисциплінарне покарання у вигляді догани (а.с.40). Відповідно до відповіді директора коледжу (вих. № 661 від 31.10.2023 року) на письмове звернення від 02.10.2023 року про скасування незаконного наказу № 04-02/107к від 20.07.2023 року: факти викладені викладачами та студентами розглянуті комісією по службовому розслідуванню датовані квітнем 2023 року, тому підстави для скасування наказу відсутні (а.с.41). Відповідно до подяк та грамот [PERSON] показує високий рівень підготовки студентів, сумлінно працює, добросовісно відноситься до роботи (а.с.42-50). З липня 2023 року [PERSON] находиться на обліку по вагітності, що підтверджується довідкою від 28.08.2023 року (а.с.51). Постановою Вінницького апеляційного суду від 17.01.2024 року, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2023 року скасовано та ухвалено нове. Позов [PERSON] до Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодування шкоди задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного № 04-02/10-к від 10.01.2023 року «Про дисциплінарне стягнення». Зобов`язано Вінницький медичний фаховий коледж ім. акад. Д.К. Заболотного поновити [PERSON] попередні умови праці, які існували до зняття педагогічного навантаження на 144 години, стягнути моральну шкоду (а.с.92-98). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.03.2024 року, постанову Вінницького апеляційного суду від 17.01.2024 року та додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 24.01.2024 року скасовано, залишено в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2023 року. Відповідно до статей 3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно з статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці. Відповідно до частини 1 статті 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Згідно із статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Порушенням трудової дисципліни може бути невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов`язків, недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку чи умов колективного договору. Наказ роботодавця про застосування стягнення має містити мотивувальну частину з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни. Таким чином, законодавець визначив, що підстави притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності повинні бути відображені у відповідному наказі. Такі підстави повинні бути чіткими та обґрунтовані для того, щоб працівнику було зрозуміло за що його притягнуто до відповідальності. Частинами 1, 2 статті 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення є вчинення працівником дисциплінарного проступку. КЗпП України безпосередньо його не визначає, але таке визначення надається в сталій судовій практиці. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Отже, в силу норм трудового законодавства, роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. При цьому перш ніж винести працівникові догану роботодавець повинен отримати від нього письмові пояснення з приводу вчиненого дисциплінарного правопорушення. Якщо на підставі такого пояснення працівника роботодавець дійде висновку, що дисциплінарний проступок дійсно мав місце і відсутні будь-які обставини, які можна було б вважати такими, що виключають притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то роботодавець видає наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статті 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Чинне трудове законодавство передбачає, що право накладення дисциплінарного стягнення належить роботодавцю, а відтак саме роботодавець, повинен встановити наявність дисциплінарного проступку, витребувати від працівника пояснення з приводу дисциплінарного проступку, самостійно дати оцінку діям працівника, в разі необхідності створити комісію, визначитися, чи свідчать дії працівника про вчинення ним дисциплінарного проступку, а відтак, в подальшому самостійно вирішити питання про необхідність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушення ним свої трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Керівник установи або уповноважений ним орган має право застосувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності вини особи, яка порушила трудові обов`язки, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками. Законодавство про працю не закріплює переліку діянь, які вважаються порушеннями трудової дисципліни. Винятки стосуються державних службовців, суддів, прокурорів, а також тих, на кого поширюються статути чи положення про дисципліну. Тому для встановлення дисциплінарного проступку важливо з`ясувати коло трудових (службових) обов`язків працівника. Саме їх невиконання чи неналежне виконання складають основу об`єктивної сторони складу цього правопорушення. Ці обов`язки визначаються трудовим договором, посадовою (робочою) інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку та іншими локальними актами роботодавця, його наказами та розпорядженнями, а також законами та іншими нормативно-правовими актами. У п. 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 зазначено, що роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором, або про які працівник не був проінформований належним чином. Відповідно до статті 139КЗпПУкраїни працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Одним із видів юридичної відповідальності є дисциплінарна відповідальність. У сфері виконання найманої праці вона полягає в обов`язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, давати звіт перед роботодавцем за свої протиправні дії та нести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового законодавства. Дисциплінарна відповідальність, як і будь-яка інша юридична відповідальність, має примусовий характер. Він полягає в тому, що стосовно працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, роботодавцем можуть уживатися заходи примусового впливу, примусова санкція, яка спричиняє для порушника певні негативні наслідки. Заходи дисциплінарного стягнення, що застосовуються до деяких працівників, які несумлінно виконують свої трудові обов`язки, зазначено у статті 147КЗпПУкраїни. Згідно зі статтею 147КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до статті 147-1КЗпПУкраїни дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Дисциплінарне стягнення, відповідно до вимог статі 148 КЗпП України, застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Як вбачається із змісту оспорюваного наказу № 04-02/107-к від 20 липня 2023 року «Про дисциплінарне стягнення» за систематичне вимагання коштів від здобувачів освіти, приниження гідності студентів, дискредитацію моральних цінностей, створення психологічної напруги в колективі та цикловій комісії, нанесення шкоди авторитету та репутації ВМФК та відділенню сестринської справи застосувати до викладачки [PERSON] дисциплінарне покарання у вигляді догани (а.с.40). Саме роботодавець повинен довести законність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, чітко зазначити підставу для цього. Разом з тим, наказ не містить посилань того, які порушення при виконанні трудових обов`язків закріплених чинним законодавством, посадовою інструкцією чи правилами внутрішнього трудового розпорядку, трудового договору, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця, порушила [PERSON] , посилань на конкретні обставини (факти), що свідчать про невиконання нею службових обов`язків і порушення трудової дисципліни, вказівки на те, за який конкретно дисциплінарний вчинок її притягнуто до відповідальності, які дії були протиправними (суперечили законодавству). В наказі № 04-02/107-к від 20 липня 2023 року, вказано, що надходили неодноразові скарги здобувачів освіти та їх батьків на систематичне вимагання коштів, психологічний тиск та приниження гідності студентів, (висновки комісій по службовому розслідуванню грудень 2022, червень 2023), неналежного виконання [PERSON] посадових обов`язків викладача. Слід зауважити, що у рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2023 року, яке постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.03.2024 року залишено в силі, вказано, що 13.12.2022року студенти групи 3м/с «а» звернулися до директора ВМК ім. акад. Д.К. Заболотного із заявою на скарги в роботі [PERSON] , оскільки остання телефонує до студентів у вільний час та змушує розповідати про особисте життя, місце роботи та дохід батьків, під час пари не перевіряє готовність до занять і результат цього незнання теми, яка може знадобитися у майбутній професії, вимагає продукти харчування з домашнього грядки, змушує купляти канцелярію та медичне оснащення, вимагає кошти за модульний контроль або для покращення оцінки. Просили відсторонити [PERSON] від викладання в їх групі. Наказом № 04/01-78 від 15.12.2022року «Про створення комісії для службового розслідування» з метою перевірки фактів викладених в заяві студентів групи 3-м медичних сестер від 13.12.2022 щодо порушення викладачем навчальної дисципліни «Медсестринство у внутрішній медицині» [PERSON] норм педагогічної етики, отримання незаконної матеріальної винагороди та грошових коштів наказано провести службове розслідування по фактам викладених в заяві. Наказом № 04-02/10-к від 10.01.2023 Про дисциплінарне стягнення за результатами роботи комісії по проведення службового розслідування за колективною заявою групи 3 м/с А стосовно викладачки циклової комісії сестринської справи [PERSON] на підставі висновків та пропозицій комісії у справі службового розслідування від 04.01.2023р. на підставі ст. 147 КЗпП, оголошено догану викладачці циклової комісії сестринської справи [PERSON] Тобто, за висновки комісії, за грудень 2022 року, наказом № 04-02/10-к від 10.01.2023, [PERSON] уже притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. В оспорюваному наказі № 04-02/107-к від 20.07.2023 року знову вказано про висновки комісії по службовому розслідуванню за грудень 2022 року, а також червень 2023 року (а.с.40). Таким чином, відбулось подвійне накладення дисциплінарних стягнень за грудень 2022року та притягнення з порушенням строків за червень 2023р., зокрема факт звернення студентів із заявами щодо неправомірних дій [PERSON] були 22.06.2023р та на початку червня 2023року, однак наказ винесено 20 липня 2023р. з порушенням місячного терміну, передбаченого ст. 148 КЗпП. Посилання у відзиві відповідача що мало місце службове розслідування 27 червня 2023року матеріалами справи не доводиться. Верховний суд пояснив, що норма статті 148 КЗпП України передбачає обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення з дня виявлення саме проступку як такого. Тобто під виявленням проступку розуміється не лише виявлення факту (певного діяння), а й встановлення працівника, який учинив ці діяння, протиправність цих діянь, вину працівника, наявність шкідливих наслідків, причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками (постанова від 07.10.2019 у справі № 718/801/17). Саме роботодавець повинен довести законність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, чітко зазначити підставу для цього. Сам наказ від 20 липня 2023р ( а.с.40). не є чітким та конкретним. Зокрема, наказ (розпорядження) про накладення на працівника дисциплінарного стягнення має бути обгрунтованим та відповідати вимогам трудового законодавства, зокрема в ньому має бути зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення працівником трудових обов`язків (постанова ВС від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17, що не дотримано в даному випадку відповідачем. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Якщо інше не встановлено законом,моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди,якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України,моральна шкода,завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною 1 ст.237-1КЗпПУкраїни передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели доморальнихстраждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодування моральної шкодпровадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової)шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 237-1КЗпПУкраїни за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової)шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи тривалість, характер немайнових втрат, зокрема, вимушені зміни у її життєвих і виробничих стосунках позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, характер порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню та є обґрунтованими в розмірі 10\~000,00 грн.

Outcome: approved