Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі по тексту - АТ «ПУМБ») звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 55450,24 грн. та понесені судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до договору споживчого кредитування від 29.09.2020 року № 40016961033 [PERSON] отримала кредит у розмірі 99499 грн. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31.12.2023 року утворилася заборгованість в загальній сумі 55450,42 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 40516,54 грн., заборгованість за процентами 9,03 грн., заборгованість за комісією 14924,85 грн. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Представник відповідача, адвокат Стариченко М.П. на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому частково визнав позовні вимоги, не заперечував щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Крім того з відзиву слідує, що дійсно 28.09.2020 [PERSON] уклала з АТ «ПУМБ» кредитний договір. Та отримала від позивача кредитні кошти в розмірі 99499 за договором № 40016961033 від 28.09.2020 року. Окрім того зазначає, що до позовної заяви додані документи, які стосуються іншого кредитного договору. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні вимог АТ «ПУМБ» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією. Розрахунок заборгованості за кредитом не оспорює. Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено,\~що 28.09.2020\~між АТ\~«ПУМБ» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~комплексного банківського\~обслуговування №\~40016961033,\~відповідно до\~умов якого,\~відповідач отримала\~споживчий кредит\~в сумі\~99499\~грн.\~на строк\~24\~місяців.\~Розмір комісії\~за обслуговування\~кредитної заборгованості\~3%,\~розмір процентної\~ставки 0,01%\~річних.\~ [PERSON] \~зобов`язалася\~здійснювати повернення\~кредиту шляхом\~сплати ануїтетного\~платежу в\~розмірі 4768,16\~грн.\~щомісяця та\~4765,23\~грн (останній платіж). Підписана заява містить графік платежів із сумою платежу за розрахунковий період, комісію за обслуговування кредитної заборгованості та інше. До зазначеної заяви додано публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у новій редакції, яка діє з 12.06.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи АТ «ПУМБ» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.44548652.21201.359 від 29.09.2020 року відповідно до якого АТ "ПУМБ" перерахувало [PERSON] грошові кошти в розмірі 99499 грн. У виписці про рух коштів за рахунком [PERSON] , яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що позичальник отримала кредитні кошти, а також сплачувала суми на погашення кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув, що також визнає відповідач. \~\~З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що у відповідача станом на 31.12.2023 року виникла заборгованість перед АТ «ПУМБ» в загальному розмірі 55450,42 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 40516,54 грн., заборгованість за процентами 9,03 грн., заборгованість за комісією 14924,85 грн. На переконання суду, вимога банку щодо стягнення заборгованості за комісією, як складової заборгованості за кредитним договором № 40016961033 від 28.09.2020 року задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Укладеним між сторонами кредитним договором встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 3% без уточнення систематичності запиту інформації щодо кредиту споживачем. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 3 %, є нікчемним. Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Суд не бере до уваги надані позивачем докази копії заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001542228401, копії паспорту споживчого кредиту, копію платіжної інструкції про видачу кредиту за № 1001542228401, розрахунок заборгованості по кредитному договору № 1001542228401, виписка про рух коштів по рахунку, яка також стосується зазначеного договору, адже надані документи не стосуються заявленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд приходить до висновку, що розрахунок, проведений позивачем АТ «ПУМБ», є частково обґрунтованим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, однак з огляду на вищенаведене позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають до часткового задоволення в загальному розмірі 40525,57 грн., з яких: 40516,54 грн. - заборгованість за кредитом; 9,03 грн. - заборгованість за процентами. Також,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~підлягає стягненню\~судовий збір\~пропорційно до\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу суд керується наступним. Статтею 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стаття 137 ЦПК України вказує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання правничої допомоги від 05.03.2024 року, укладений між адвокатом Стариченко М.П. та [PERSON] , Додаткову угоду №1 до вказаного до горову від 22.03.2024 , Акт виконаних робіт від 23.03.2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №184 від 23.03.2024 та ордер на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] серії АР №1093034 від 05.03.2024. З наданих документів встановлено, що представником надано консультацію та підготовлено відзив на позовну заяву. Статтею 141 ч. 8 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~137\~ЦПК України\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Стаття 137 передбачає також, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року по справі № 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Позивачем не заявлялось клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу. Суд враховує, що судом прийняте рішення про стягнення заборгованості частково, а сума стягнення заборгованості складає 73,08% від ціни позову, тож у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з позивача належить стягнути 1346 гривень на відшкодування витрат на правничу допомогу (26,92% від 5000 гривень). Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь [PERSON] понесених ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1346 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено 73,08% позову (40525,57 грн. : 55450,42 грн. х 100%), а сплачено 2422,40 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1770,28 грн. судових витрат (73.08 % х 2422,40 грн. : 100%).

Outcome: partial