Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

У грудні 2023 року від представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути\~ з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 35 015,65 грн. в період з 01.10.2015 по 01.12.2021, стягнути з відповідача в період з 01.10.2015 по 23.02.2022 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 11 738,86 грн. та 3 % річних в сумі 4 259,31 грн., а також судовий збір в розмірі 2 684 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] наявна заборгованість за послуги постачання теплової енергії. Відповідачу надіслано попередження про наявність заборгованості, яка не була сплачена. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 16.01.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 22.02.2024. 14.02.2024 представник позивача\~ [PERSON] звернулась через канцелярію суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи повідомлялись належним чином за місцем надання послуг та шляхом розміщення на сайті суду оголошення про виклик до суду, з відзивом (запереченням) на позов до суду не зверталась, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 353455424 від 07.11.2023. Відомості про право власності внесені на підставі договору купівлі-продажу №5069 від 09.12.2021.Відповідно до вищевказаного договору [PERSON] придбала квартиру у [PERSON] , яка належала їй на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири [ADDRESS] від 19.04.2002 року. Відповідно до умов договору куплі-продажу квартири [ADDRESS] від 09.12.2021, Продавець зобов`язана сплатити заборгованість по квартплаті та комунальних платежах. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість з оплати послуг постачання теплової енергії утворилось в період з 01.10.2015 по 01.12.2021. Відповідно до наявної у справі відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру та з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, що [PERSON] зареєстрованою не значиться. Згідно розрахункового листа абонента та розрахункової відомості за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за даною адресою рахується заборгованість: 35 015,65 грн. - борг за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 по 01.12.2021; 11 738,86 грн. - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в період з 01.10.2015 по 23.02.2022; 4 259,31 грн. - три відсотки річних в період з 01.10.2015 по 23.02.2022. Між позивачем та відповідачем 04.12.2012 був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води за вказаною вище адресою. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з 01.10.2015 по 01.12.2021 наявна заборгованість за надані послуги в розмірі 35 015,65 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної норми позивачем на суму боргу в період з 01.10.2015 по 23.02.2022 нараховано інфляційні втрати в розмірі 11 738,86 грн. та 3 % річних в розмірі 4 259,31 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення споживачем (відповідачем) обов`язку в частині оплати наданих житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, внаслідок чого виникла заборгованість, яка заявлена позивачем до стягнення. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved