Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~15 січня 2024 року представник позивача звернувся\~ до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.07.2021 року між АТ «Кредобанк»\~ та [PERSON] \~було укладено кредитний договір №CL-324213, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі 150 000 грн. до 14.07.2026р., на поточні потреби позичальника та на погашення кредитної заборгованості. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних. Також, 15.07.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] \~було підписано анкету-заяву №CL-324213 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Судова практика дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі - солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки (правова позиція Верховним судом у справі №205/5882/18 від 07.10.2020). Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Тому, у даному спорі солідарним відповідачем залучено іншого з подружжя: дружину [PERSON] [PERSON] . Банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, а позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 12.12.2023 утворилася заборгованість по кредитному договору №CL-324213 від 15.07.2021 у розмірі 235\~141,24 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту\~143\~138,98 грн, заборгованості за відсотками\~92\~002,26 грн.. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, 01.11.2023 та 21.11.2023 представник АТ «Кредобанк» направив досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, але на сьогодні жодної відповіді на погашення заборгованості з боку позичальника не здійснювалося. Тому, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №CL-324213 від 15.07.2021 станом на 12.12.2023р. у розмірі 235\~141,24 грн, а також стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору в розмірі 3527,12 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 23514,12 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до свого позову письмове клопотання, в якому позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 5 ст.\~223, п. 4 ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Також інформація про виклик у справі відповідачів розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2021 року між АТ «Кредобанк»\~ та [PERSON] \~було укладено кредитний договір №CL-324213, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані, в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 2.1-2.4 Кредитного договору Банк видає позичальнику кредит у розмірі 150\~000,00 грн. на 60 місяців терміном до 14.07.2026 року на поточні потреби в розмірі 111\~741,68 грн. на поточний рахунок позичальника та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «ОТП Банк» по кредитному договору від 29.12.2020 р. № 2035241010 в сумі 10\~394,00 грн; перед АТ «ОТП Банк» по кредитному договору від 30.10.2020 № 2034445004 в сумі 21\~461,00 грн, перед АТ «ОТП Банк» по кредитному договору від 22.03.2021 в сумі 6403,32 грн. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим Договором та додатками до нього. Відповідно до п. 6.9. Кредитного договору банк у праві вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Відповідно до п. 6.10. Кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання тато повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку. Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору за виконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України. Встановлено, що вказаний кредитний договір №CL-324213 від 15.07.2021, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 15.07.2021 сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Статтею 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір в силу приписів\~ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що Позивач на виконання вимог п.2.4 Кредитного договору надав\~ [PERSON] кредит у встановленому договором розмірі, а саме на поточний рахунок позичальника в сумі 111\~741,68 грн. та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «ОТП Банк» по кредитному договору від 29.12.2020 р. № 2035241010 в сумі 10\~394,00 грн; перед АТ «ОТП Банк» по кредитному договору від 30.10.2020 № 2034445004 в сумі 21\~461,00 грн, перед АТ «ОТП Банк» по кредитному договору від 22.03.2021 в сумі 6403,32 грн. З позову вбачається, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. З наданого позивачем розрахунку\~заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №CL-324213 від 15.07.2021, станом на 12.12.2023 становить 235\~141,24 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту\~143\~138,98 грн, заборгованості за відсотками\~92\~002,26 грн. Згідно\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, відповідач [PERSON] з умовами договору був ознайомлений, підписав анкету-заяву, підписав паспорт споживчого кредиту, підписав безпосередньо кредитний договір №CL-324213 від 15.07.2021 і отримав кредит у розмірі 150000,00 грн, що також підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 15.07.2021 по 01.12.2023, однак умови договору порушив, що не заперечується відповідачем. Таким\~чином, суд вважає, що згідно\~ст. 611 ЦК України, підлягають до задоволення вимоги позивача, про стягнення заборгованості за кредитними договором, з [PERSON] , оскільки останнім були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-324213 від 15.07.2021 з відповідача [PERSON] , суд зазначає наступне. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] та його дружини [PERSON] , зазначає, що позичальник\~перебуває у зареєстрованому шлюбі та факт таких шлюбних відносин підтверджується інформацією наданою в анкеті-заяві від 15.07.2021 самим позивачем, тому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Позивач зазначає про можливість залучення до даного спору солідарного відповідача іншого з подружжя дружину [PERSON] [PERSON] . Відповідно до ч. 3\~ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3\~ст. 61 СК України \~кореспондує ч.4\~ст. 65 цього\~ Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2\~ст. 65\~ СК України). Відповідно до норм сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20. Однак, з кредитного договору №CL-324213 від 15.07.2021 вбачається, що він не укладений в інтересах сім`ї, а кредитні кошти отримані позичальником на його поточні потреби\~в сумі 111\~741,68 грн. та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «ОТП Банк» по кредитному договору від 29.12.2020 р. № 2035241010 в сумі 10\~394,00 грн; перед АТ «ОТП Банк» по кредитному договору від 30.10.2020 № 2034445004 в сумі 21\~461,00 грн, перед АТ «ОТП Банк» по кредитному договору від 22.03.2021 в сумі 6403,32 грн. Інших належних, допустимих та достатніх доказів у підтвердження вказаних вимог не надано, а тому, суд вважає, що позиція позивача про відповідальність [PERSON] , як солідарного боржника, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Що стосується вимоги позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 23514,12 грн., то суд виходить з наступного. В силу п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 2\~ст.137 ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу із метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначений обов`язок з боку позивача не виконаний, суду не надано акту приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, а тому відсутні підставі для стягнення таких витрат. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору на суму 3527,12 гривні.

Outcome: partial