Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

27 грудня 2022 року позивач [PERSON] звернулася\~до суду\~з позовною\~заявою до ТОВ "НОВА ПЕЙ" про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул через затримку повернення трудової книжки, збільшивши свої позовні вимоги 23 лютого 2024 року, 01 квітня 2024 року остаточно просить суд стягнути з відповідача в зв`язку з тривалою затримкою у видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до того моменту з дати звільнення, а саме: за період з 01 грудня 2021 року по теперішній час, а саме: 01 квітня 2024 року у сумі 240377, 52 грн з ТОВ «Нова Пей». \~ \~ \~ \~ Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона була звільнена з ТОВ «Нова Пей» 01 грудня 2021 року за наказом № 4155 від 30 листопада 2021 року за п.2 ст. 41 КЗпП України, але по теперішній час їй не повернули трудову книжку та вона не може влаштуватися на роботу з вини колишнього роботодавця. Прийнята за основним місцем роботи згідно наказу № 2397-к від 10 серпня 2018 року касиром. Переведена на посаду начальника ПНФП філії № 3 м. Одеса, наказ № 2860-к від 01 жовтня 2020 року. Середня її заробітна плата складає 8288, 88 грн. За час вимушеного прогулу з першого грудня 2021 року по 01 листопада 2022 року складає 11 місяців, що складає 91177, 68 грн. З 01 листопада 2022 року по 01 травня 2023 року шість місяців, що складає 49733, 28 грн. Загальна сума станом на 01 травня 2023 року складає 140910, 96 грн. В зв`язку з розглядом в апеляційній інстанції сума з 01 травня 2023 року 12 місяців станом на 01 квітня 2024 року складає 99466, 56 грн. Загальна сума яка підлягає стягненню складає 240\~377, 52 грн, в зв`язку з чим вона і звернулася до суду. Не погоджуючись з позовними вимогами позивача, відповідачем 12 березня 2024 року наданий відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд позов [PERSON] до ТОВ «НоваПей» про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул через затримку повернення трудової книжки залишити без задоволення, зазначаючи, що відповідач була прийнята на посаду касира пункту надання фінансових послуг філії № 3 ТОВ «Пост Фінанс» з 13 серпня 2018 року на підставі наказу № 2397-к від 10 серпня 2018 року. Відповідно до наказу № 2860-к від 01 жовтня 2020 року відповідача було переведено з посади касира ПНФП на посаду начальника ПНФП філії № 3 ТОВ «Пост Фінанс» з 08 жовтня 2020 року. З 21 січня 2021 року ТОВ «Пост Фінанс» змінило назву на ТОВ «Нова Пей». Відповідно до наказу № 4155-к від 30 листопада 2021 року відповідача було звільнено з посади 01 грудня 2021 року у зв`язку зі втратою довір`я згідно з п.2 ст. 41 КЗпП України. 30 листопада 2021 року позивачу засобами поштового зв`язку надіслано повідомлення за вих.. № 30-11/2021/18/9 про необхідність забрати свою трудову книжку, разом з повідомленням позивачу надіслано копію наказу про звільнення. Звертає увагу суду, що відсутня вина відповідача в затримці видачі трудової книжки, оскільки він належним чином (шляхом направлення відповідного повідомлення цінним листом) повідомив позивача про необхідність отримання ним трудової книжки, однак позивач не з`явилася до відділу кадрів Товариства для отримання трудової книжки та не надала письмової згоди на її пересилку. При цьому отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, що узгоджується з висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18). Трудове законодавство України побудоване на балансі прав та обов`язків як працівника, так і роботодавця. За положеннями трудового законодавства невиконання зобов`язань, як і зловживання правами, не допускається, а право працівника отримати трудову книжку в день звільнення пов`язується не лише з обов`язком роботодавця видати трудову книжку, а й з обов`язком працівника її отримати, якщо роботодавець створив всі умови для її вчасної видачі. Такий висновок узгоджується з правовою позицією ВС, висловленою у постанові від 09 березня 2021 року у справі № 600/121/19. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 29 грудня 2022 року Ухвалою суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження. 26 липня 2023 року Ухвалою суду позовна заява позивача була залишена без розгляду. 01 грудня 2023 року Ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційна скарга була задоволена, ухвала Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 липня 2023 року скасована та справа направлена для продовження її розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному судді справа надійшла до провадження судді Прийомової О.Ю. 17 січня 2024 року. Ухвалою суду від 05 квітня 2024 року у задоволені заяви про відвід судді представнику позивача було відмовлено. В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримав та наполягав на її задоволені. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, просив суд в їх задоволені відмовити. В судовому засіданні були вислухані сторони, досліджені матеріали справи, однак в зв`язку з тим, що з представником відповідача був втрачений зв`язок з технічних причин в справі була оголошена перерва до 05 квітня 2024 року, про що сторони були повідомлені належним чином. Після оголошеної перерви в судове засідання представник позивача не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутність, в задоволені позову відмовити. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про день та час судового розгляду, суд вважає за можливим закінчити розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач дійсно була прийнята на посаду касира пункту надання фінансових послуг філії № 3 ТОВ «Пост Фінанс» з 13 серпня 2018 року на підставі наказу № 2397-к від 10 серпня 2018 року. (а.с. 86) Відповідно до наказу № 2860-к від 01 жовтня 2020 року відповідача було переведено з посади касира ПНФП на посаду начальника ПНФП філії № 3 ТОВ «Пост Фінанс» з 08 жовтня 2020 року. (а.с. 87) З 21 січня 2021 року ТОВ «Пост Фінанс» змінило назву на ТОВ «Нова Пей». Відповідно до наказу № 4155-к від 30 листопада 2021 року відповідача було звільнено з посади 01 грудня 2021 року у зв`язку зі втратою довір`я згідно з п.2 ст. 41 КЗпП України. 30 листопада 2021 року позивачу засобами поштового зв`язку надіслано повідомлення за вих. № 30-11/2021/18/9 про необхідність забрати свою трудову книжку, разом з повідомленням позивачу надіслано копію наказу про звільнення. (а.с. 90-92) Нормативне обґрунтування За змістом ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, предметом позову є затримка видачі трудової книжки та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул. Відповідно до стаття 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. \Частину другу статті 47 виключено на підставі Закону\~№ 1217-IX від 05.02.2021\ Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 12 ч.1-4 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Загалом\~принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні\~пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Оцінка аргументів сторін, висновки суду Суд погоджується з ствердженнями представника відповідача, що норма на яку посилається позивач в своїх позовних вимогах ч. 5 ст. 235 КЗпП України станом на день звільнення позивача, 01 грудня 2021 року мала наступну редакцію :\~ «У разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу». \Стаття 235 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР\~№ 3866-08 від 05.06.75; Законами\~№ 871-12 від 20.03.91,\~№ 2134-12 від 18.02.92,\~№ 1700-VII від 14.10.2014,\~№ 77-VIII від 28.12.2014,\~№ 198-IX від 17.10.2019,\~№ 1217-IX від 05.02.2021,\~№ 1667-IX від 15.07.2021\ Таким чином на момент звільнення роботодавець не міг нести такої відповідальності за затримку видачі трудової книжки. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач шляхом направлення відповідного повідомлення цінним листом, повідомив позивача про необхідність отримання нею трудової книжки, разом з повідомленням позивачу надіслано копію наказу про звільнення, однак позивач не з`явилася до відділу кадрів Товариства для отримання трудової книжки та не надала письмової згоди на її пересилку, доказів зворотного позивачем та представником до матеріалів справи не надано. Відповідно з правовою позицією Верховного Суду висловленою у Постанові від 09 березня 2021 року у справі № 600/121/19 зазначено, що Верховний Суд наголошує, що трудове законодавство України побудоване на балансі прав та обов`язків як працівника, так і роботодавця. За положеннями трудового законодавства невиконання зобов`язань, як і зловживання правами, не допускається». «Не реалізація із власної волі працівником свого права на отримання трудової книжки у день звільнення не може мати наслідком юридичну чи матеріальну відповідальність роботодавця у вигляді сплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки розбалансує систему прав та обов`язків у трудових відносинах». З урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, надаючи оцінку їх належності, доступності, допустимості та у їх логічному взаємозв`язку, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, та норми чинного законодавства, що підлягають до правозастосування до даних фактичних обставин справи, з урахуванням відсутності жодного доказу на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог [PERSON] до ТОВ "НОВА ПЕЙ" про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул через затримку повернення трудової книжки. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з повною відмовою позивачу у задоволені позовних вимог, її вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь витрат пов`язаних зі сплатою судового збору також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed