Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності відповідно до ст. 182 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не надходив. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , серія [NUMBER] від 16.05.2015 р.; рішення Приморського районного суду м. Одеса від 07.03.2017 р. № 522/772/17 про розірвання шлюбу; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] », серія [NUMBER] від 14.03.2018 р.; свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , серія [NUMBER] від 07.06.2019 р.; паспорт [PERSON] , серія [NUMBER] від 19.07.2001 р. з ідентифікаційним номером; паспорт [PERSON] № [NUMBER] від 28.03.2018 р.; витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] ; довідка від 24.03.2022 № 5129-5000600130 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] ; довідка від 24.03.2022 № 5129-5000600280 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] .. Дослідивши надані докази, судом встановлено, що за час шлюбу у сторін по справі [INFO] народилась донька [PERSON] , яка проживає з позивачкою. Шлюб між сторонами розірвано 07.03.2017 р. на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеса. 14.03.2018 р. позивачка уклала шлюб із [PERSON] , прізвище після укладення шлюбу змінила на « [PERSON] ». 04.06.2019 р. від шлюбу у позивачки народилась донька [PERSON] . На даний час донька позивачки від першого шлюбу [PERSON] мешкає разом із позивачкою та її чоловіком, знаходиться на їх утриманні. Відповідач до червня 2022 р., за усною домовленістю, перераховував кошти на утримання спільної дитини, але на даний час фінансово доньку утримувати не допомагає, хоча має постійну роботу, отримує прибуток, має нерухоме і рухоме майно. Позивачка працювати не має змоги по причинам частих хвороб молодшої доньки [PERSON] , у зв`язку з чим не має змоги повністю забезпечувати дитину, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Правова норма ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому обов`язок батьків дитини по утриманню дитини є спільним. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитини, оскільки, згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Згідно ч.\~3.\~ст.\~181\~СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як передбачено ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Позивачем визначений розмір аліментів у твердій сумі, який складає 4000 грн. щомісячно, який вона вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд вважає, що зазначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини, та не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані у справі докази та враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, та те, що відповідач перебуває у працездатному віці і зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку про можливість стягнення з останнього аліментів на утримання дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР\~№ 789-XII\~від 27\~лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР\~№ 789-XII від 27 лютого 1991), кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Частиною 1\~ст.81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріали цивільної справи не містять доказів, які б спростовували твердження позивача, викладені нею у позовній заяві. Відповідач зі свого боку доказів, які б спростували твердження позивача, не надав. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення у справах про стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги, щодо стягнення аліментів задоволено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved