Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

26 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником [PERSON] . В позові зазначено, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2016 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. За його позовом рішенням Березнегуватського районного суду від 16 серпня 2021 року, зміненого постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, було припинено стягнення аліментів з 01 лютого 2019 року. Миколаївським апеляційним судом встановлено, що дитина проживала з ним з 01 лютого 2019 року, він доньку утримував самостійно, діяв у її інтересах, не порушуючи права дитини та виконуючи обов`язки батька по утриманню доньки. Його заборгованість в межах виконавчого провадження № 51599494 становить 35516, 37 грн, яку нараховано за період з 29 квітня 2016 року по 01 лютого 2019 року. Виникнення заборгованості за несплату аліментів зумовлена тим, що він утримував та допомагав дитині, постійно забирав доньку до себе додому в той час, коли аліменти з нього стягувались на користь [PERSON] . Умислу на ухилення від сплати аліментів на користь відповідачки для утримання дитини він не мав. На теперішній час стан його здоров`я погіршився від часу присудження аліментів, що підтверджується відповідними медичними довідками. Також, на його утриманні знаходиться дружина [PERSON] , яка має II групу інвалідності. Наразі він заробляє за допомогою тимчасових підробітків, офіційного працевлаштування не має. Наведені обставини значно впливають на неможливість виплати заборгованості за аліментами на користь відповідачки у межах виконавчого провадження. Судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2021 року з [PERSON] на його користь стягнуто аліменти, в розмірі 1/4 частини її заробітку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , починаючи з 03 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] судовий наказ не виконує, жодної виплати аліментів на дитину станом на сьогодні не проводилось. Станом на лютий 2024 року її заборгованість становить приблизно 84678, 16 грн. До того ж, 18 січня 2024 року Заводським районним судом м. Миколаєва задоволено його позов до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, у розмірі 72939, 16 грн. Відповідачка не виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини, аліменти не сплачує, не цікавиться життям доньки, не займається її вихованням, також не має офіційного місця роботи. На підставі зазначеного просив суд звільнити його від заборгованості по аліментах, в розмірі 35516,37 грн., які він повинен був сплачувати на користь [PERSON] на утримання спільної доньки [PERSON] , що були стягнуті з нього за рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2016 року, в межах виконавчого провадження № 51599494. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання направили заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направляла, протягом підготовчого провадження направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність та заперечення проти позовних вимог позивача. Оскільки представник\~позивача надала\~заяву про\~розгляд справи\~за її\~відсутності та\~відсутності позивача,\~а відповідачка\~не з`явилася\~в судове\~засідання,\~відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК Українифіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд дійшов наступного. Так з позовної заяви позивача вбачається, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2016 року з нього на користь відповідачки (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який направлено на примусове виконання. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області, за період з 29 квітня 2016 року до 01 лютого 2019 року заборгованість позивача перед відповідачкою складає 35516,37 грн. (а.с.20-21). У відповідності до вказаного розрахунку заборгованості, позивачем у вказаний період було сплачено аліменти лише частково за кілька місяців у 2016 та 2017 роках. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021 року, зміненого постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, з позивача з 01 лютого 2019 року припинено стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] , що стягувалися за вищевказаним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2016 року (а.с.10-18). Підставами для ухвалення судами вказаних судових рішень було проживання доньки [PERSON] разом з позивачем та знаходження її на його утриманні з 01 лютого 2019 року. На даний час позивач, як на підставу звільнення його від сплати заборгованості по аліментах зазначає, що донька [PERSON] постійного перебувала на його утриманні, однак будь-яких доказів на підтвердження того, суду не надає. Також, як на підставу звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач зазначає, що на даний час у нього погіршився стан здоров`я, він хворіє на не ускладнену гіпертонію, остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузію міжхребетного диску, на його лікування потрібні значні кошти, однак з медичних висновків, долучених позивачем до позовної заяви вбачається, що за медичною допомогою він став звертатися лише з січня 2024 року, будь-яких захворювань в період необхідності сплати на користь відповідачки аліментів з 2016 до 2019 року позивач не мав (а.с.22-39). Крім того, як на підставу звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач зазначає перебування на його утриманні дружини, яка є інвалідом другої групи з ураженням органів зору та матері, яка є пенсіонеркою, однак як вбачається з матеріалів справи, позивач одружився лише 18 вересня 2021 року, його дружина на даний час отримує соціальну допомогу, а матір - пенсію за віком, а тому вони не вважаються утриманцями позивача. Судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2021 року з відповідачки (дошлюбне прізвище [PERSON] ) на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з її проживанням та знаходженням на утриманні позивача (а.с.64-65). Станом на 31 жовтня 2023 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає 72939,16 грн. Вказане підтверджується розрахунками заборгованості по аліментах, наданими Першим відділом державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області 08 березня та 24 листопада 2023 року (а.с.66-70). Позовних вимог про припинення зобов`язання по сплаті заборгованості по аліментах шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, у порядку ст.601 ЦК України, позивач до суду не пред`являв. Відповідно до частини другої статті 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №№ 592/2683/17. З досліджених судом матеріалів вбачається, що заборгованість за аліментами виникла не через настання у позивача складних життєвих обставин, а через його тривале ухиляння від сплати аліментів на користь відповідачки у розмірі, визначеному судом при їх стягненні. Протягом майже трьох років малолітня [PERSON] перебувала на повному матеріальному забезпеченні відповідачки. Протягом 2016 - 2019 років позивач не пред`являв позову до суду про зменшення розміру аліментів через скрутне матеріальне становище чи звільнення його від сплати аліментів у зв`язку з перебуванням дитини на його утриманні, а звернувся до суду з такими вимогами лише в липні 2021 року. Єдиною обставиною, яка дозволила б уникнути виникнення заборгованості, могла б бути належна сплата боржником присуджених судом аліментів у визначеному розмірі та у відповідні строки. З огляду\~на викладене,\~враховуючи не\~доведення позивачем\~перебування на\~його утриманні\~доньки [PERSON] \~з квітня\~2016\~року,\~не доведення\~неможливості сплати\~ним аліментів\~до лютого\~2019\~року з\~поважних причин,\~погіршення його\~стану здоров`я\~лише з\~січня 2024\~року,\~не доведення\~перебування на\~його утриманні\~інших осіб\~в період\~виникнення заборгованості\~по аліментах,\~не звернення\~до суду\~з вимогами\~про припинення\~зобов`язання по\~сплаті аліментів\~шляхом зарахування\~зустрічних однорідних\~вимог,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимоги\~позивача є\~необґрунтованими,\~направленими на\~уникнення відповідальності\~за умисне\~невиконання рішення\~суду,\~пред`явлені не\~в інтересах\~дитини,\~а в\~особистих інтересах,\~тому вони\~задоволенню не\~підлягають.\~

Outcome: dismissed