Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 316847,00 грн; вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що 05.06.2023 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів під керуванням сторін. Відповідно до постанови суду від 28.07.2023 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застраховано АТ «СК «Країна». Позивач повідомила товариство про ДТП та звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування. 16.10.2023 здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу. У зв`язку із знищенням майна позивача, страховою компанією «Країна» виплачено матеріальну шкоду у розмірі 160000,00 грн. Попри те, відповідно до звіту вартість матеріального збитку становить у сумі 476847,00 грн. Відтак оскільки страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування лише відповідач як винна особа повинна здійснити доплату страхового відшкодування у сумі 316847,00 грн. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат. Відповідачем не подано до суду відзив, який би містив заперечення на позов. 14 березня 2024 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником позивачем подано д суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Суд установив, 05.06.2023 о 15:26 год. на нерегульованому перехресті вулиць Андріївська та Братська у м. Києві, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Toyota Cruiser 200, д.н.3. [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не виконав вимоги дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу», не дав дорогу транспортному засобу Mercedes Benz, д.н.3. [NUMBER] , який під`їжджав до перехрестя по головній дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, водій транспортного засобу Mercedes Benz отримала тілесні ушкодження, чим порушив п. п. 8.4 (6), 16.11 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 28.07.2023 (справа № 758/7668/23) водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України обставини щодо встановлення вини [PERSON] не підлягають доказуванню. Власником пошкодженого транспортного засобу марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] є позивач, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрації транспортного засобу, яке містить у матеріалах справи. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу від 23.08.2023 № 03.08.2023 [PERSON] установлено, що ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу становить 476847,00 грн; вартість відновлювального ремонту становить у розмірі 990187,87 грн; вартість матеріального збитку у розмірі 476847,00 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 36.2 Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. ДТП, яка мала місце 05.06.2023, АТ «Страховою компанією «Країна» визнано страховиком страховим випадком та здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування у сумі 160000,00 грн, який надалі виплачено позивачу, адже останній не заперечує цього. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування, розмір та спосіб здійснення якої погоджено із власником знищеного транспортного засобу. Відповідно до ст. ст. 509, 1187, 1188, 1192 Цивільного кодексу України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник). Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1192 цього Кодексу розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Суд установив, що відповідно до звіту від 23.08.2023 № 03.08.2023 вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ визначається такою, що дорівнює вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 476847,00 грн. Будь-яких доказів щодо спростування вартості матеріального збитку суду не надано, а відтак такий береться до уваги. Отже, оскільки вартість майнового збитку, завданого знищенням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу страховою компанією розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що становить у розмірі 316847,00 грн (476847,00 грн-160000,00 грн). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що оскільки дії відповідача зумовили цивільно-правові наслідки, які були спричинені дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачем право вимоги до винної особи про виплату різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі, а відтак позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню повністю шляхом стягнення із відповідача на користь позивача завданих збитків у розмірі 316847,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3168,47 грн, що підтверджено квитанцією, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3168,47 грн.

Outcome: approved