Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Біліченко О.О., звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, зазначивши, що позивач у період з 1996 року по 2020 рік працював у шкідливих умовах на ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" (далі - Відповідач ). 16.07.2020 року Позивач звільнився з ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" за ст.40 КЗпП України (у зв`язку з невідповідністю стану здоров`я, який перешкоджає продовженню роботи), наразі не працює. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 23.06.2020 року, №20/395 виданим ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг), позивачу встановлено професійні захворювання: «Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН1-2 ст. (першого-другого ст.); Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкий ступінь (2 ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ». Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 03.11.2021 року, №5/153 виданим ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг), позивачу встановлено професійні захворювання: Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, помірного ступеню (3 cт. за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ; Хронічний бронхіт 2 cт, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН 2 cт. (другого cт.)». Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.07.2020 року (Форма П-4): пункт 9: дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 23.06.2020 року. Пунктами 12,17,18 цього Акту встановлено таке: «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (23 роки 06 місяців). Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочому місці на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту) та перевищення їх показників по ГДК (кремнію діоксид, шум)». В пункті 12 Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, затвердженої заступником начальником Головного управління Держпраці у Запорізькій області 12.03.2020 року також зазначений перелік шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником (позивачем) технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу де зазначається таблиця з переліком цих факторів (шкідливих), які мали місце на робочому місці позивача під час його трудового стажу, що підтверджує факт того, що захворювання позивача є не одиничним та випадковим, та опосередковано підтверджує наявність всіх викладених вище шкідливих факторів виробництва, а також їх безпосередній вплив на виникнення професійних захворювань працівників підприємства (причинний зв`язок), динаміку збільшення таких випадків. Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААВ № 389940 від 06.12.2021 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання. Згідно з Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 097103 від 06.12.2021 р. ступінь втрати професійної працездатності Позивача складає 50 (п`ятдесят) %. Таким чином, вважає встановленим безумовний причинний зв`язок між виникненням у Позивача професійних захворювань та, як наслідок цього, втратою працездатності на 50 %, встановлення 3 групи інвалідності і роботою на підприємстві відповідача, тому з боку роботодавця (відповідача) позивачу має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я (а саме отриманням професійного захворювання). Отримання позивачем професійного захворювання, і як наслідок цього 3 група інвалідності та втрата професійної працездатності на 50 % призводить його до фізичних та моральних страждань, які мають бути компенсовані одноразово відповідачем. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, у розмірі 50000,00 гривень одноразово та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 гривень. Ухвалою судді від 04 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Представник відповідача\~подав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якій\~позовні вимоги\~не визнав.\~Зазначив,\~що заявлені\~позовні вимоги\~вважає необґрунтованими,\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню.\~При прийомі\~на роботу\~позивач був\~ознайомлений з\~умовами праці,\~зокрема те,\~що умови\~праці є\~важкими та\~шкідливими.\~Позивач погодився\~з даними\~умовами праці.\~ПАТ «Запорізький\~металургійний комбінат\~«Запоріжсталь» оформляючи трудові відносини з позивачем, останньому були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу.\~При цьому, позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Під час працевлаштування позивач усвідомлював,\~що під\~час роботи\~у ПАТ\~«Запорізький металургійний комбінат\~«Запоріжсталь» буде\~піддаватися впливу\~шкідливих факторів.\~Однак,\~усвідомлюючи ризик\~виникнення професійного захворювання,\~умисно не\~повідомляв адміністрацію\~ПАТ «Запорізький\~металургійний комбінат\~«Запоріжсталь»\~про необхідність\~переведення його\~на іншу\~менш шкідливу\~або менш\~важку працю\~у зв`язку\~з погіршенням\~стану свого\~здоров`я.\~При цьому, працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. Однак за весь період роботи на підприємстві позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Праця, яку виконував позивач відповідала його функціональним можливостям організму, відповідала загальній і спеціальній підготовці, навичкам та віку позивача. За весь період роботи на підприємстві відповідача працівник жодних скарг не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив та за результатами яких його було визнано здоровим та\~придатним для роботи. Вважає, що позивач знав про погіршення стану свого здоров`я, однак при цьому продовжував працювати в умовах впливу шкідливих факторів, тобто навмисно сприяв розвиненню свого професійного захворювання та збільшенню шкоди для свого здоров`я. Протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. З боку відповідача санітарно-побутове забезпечення відповідало вимогам нормативно - правових актів, працівники завжди забезпечувались засобами індивідуального та колективного захисту. Зазначене свідчить про недбале ставлення позивача до свого здоров`я та суто матеріальний інтерес до вирішення цієї справи. Позивачем, не підтверджена провина відповідача, а саме, що дії відповідача (робота на його підприємстві) потягли за собою виникнення у позивача його професійного захворювання, та відповідно, зобов`язання відшкодування моральної шкоди власником за наявності його провини. Таким чином, у діях відповідача відсутня провина виникнення у позивача його професійного захворювання, у зв`язку з чим, він не є особою по справі, яка повинна відповідати перед позивачем. В матеріалах справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Зазначені документи є єдиними належними і допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків, оскільки розрахунковий документ свідчить про укладання договору роздрібної купівлі-продажу товару, яким є лікарські засоби. Посилання позивача щодо втрати нормальних життєвих зав`язків не підтверджено жодними документами, а отже відповідач вважає їх безпідставним та необґрунтованим. Відповідач вважає, що позовні вимоги позивача не підтверджуються належними доказами у справі, у зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню. Також представниця відповідача в запереченнях від 29.01.2024 просила суд, посилаючись на постанову Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17, рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04; рішення ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії "; постанову Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до 100,00 гривень. Зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів, що витрати на надання правової допомоги були неминучими. Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності. Крім того, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, судова практика у даній категорії спорів є сталою. 02.11.2023 представник позивача адвокат Біліченко О.О. подав відповідь на відзив , в якому наполягав на задоволенні позовних вимог, зокрема зазначивши, що порушенням умов праці на підприємстві відповідача є перевищення норм ГДК шкідливих факторів, зокрема, зафіксованих на робочому місці позивача (що і вплинуло на виникнення професійного захворювання). Цей факт встановлено та підтверджується доданими до позову документами (Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (Форма П-4). Отже, наявність чи відсутність можливих скарг позивача з цього приводу не має жодного правового значення. Позивач, зі свого боку, законодавства щодо безпеки праці, зокрема, ст.14 Закону України «Про охорону праці» не порушував, принаймні будь-яких доказів такого порушення зі сторони позивача, відповідачем не надано. факт наявності моральних страждань позивача внаслідок отримання пошкодження його здоров`я підтверджено наявними в матеріалах справи медичними документами. З наведених у позові обставин є очевидним отримання позивачем моральної шкоди, через наявність фізичних професійних захворювань. Заявлена ціна позову 50000 грн цілком співвідноситься із глибиною страждань позивача внаслідок отриманої моральної шкоди через втрату здоров`я, професійної працездатності, отримання внаслідок цього 3-ої групи інвалідності. При цьому позивачем враховано, що причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочому місці на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 Акту) та перевищення їх показників по ГДК. Враховуючи викладене, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Біліченко О.О., які про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, від адвоката Біліченка О.О. надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності. Представник відповідача адвокат Савельєва Т.Д., яка про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності . Відзив на позов та заперечення проти заявлених витрат на правничу допомогу підтримують в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я позивача [PERSON] , він з 21.11.1996 по 16.07.2020 працював слюсарем-ремонтником в ПАТ «Запоріжсталь». 16.07.2020 року [PERSON] звільнився з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) за №20/395 від 23.06.2020, виданого ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг), у [PERSON] встановлені вперше професійні захворювання: 1. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.); 2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкий ступінь (ІІ ст. за класифікацією [PERSON] \~ \~ \~ \~та [PERSON] . Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) за №5/153 від 03.11.2021, виданого ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг), у [PERSON] встановлені професійні захворювання: 1. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, помірного ступеню (ІІІ cт. за класифікацією [PERSON] та [PERSON] . 2. Хронічний бронхіт ІІ cт., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН ІІ cт. (другого cт.)». Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 липня 2021 року (Форма П-4), затвердженого Заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області 21 липня 2020 року, встановлено: Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 23.06.2020 року. Заклад охорони здоров`я, який встановив діагноз: Клініка професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України». [PERSON] працював на посаді слюсаря-ремонтника, стаж роботи становить 30 років 04 місяця, за професією, - 23 роки 06 місяців. Пункт 13. Висновок про наявність шкідливих умов праці за Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014р №248, зареєстрованими Міністерством юстиції України від 06.05.2014р. за №472/25249 умови праці на робочому місці [PERSON] відносяться до 3.3 класу (особливо шкідливі і особливо важкі). Пункт 14. Діагноз основний: 1 Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два) ст. (J 41.0). 2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкий ступень ( II ст, за класифікацією [PERSON] та [PERSON] (Н 90.5). Захворювання професійні (23.06.2020). Діагноз супутній: Хронічна радикулопатія шийна С6-С8 та попереково- крижова L5, S1 двобічна в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, мязево-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., СН 0 ст. Ризик3. Професійні захворювання встановлені вперше. На момент розслідування хворий [PERSON] \~ \~ \~ \~ з 16.07.2020 року звільнений з ПАТ «Запоріжсталь» у зв`язку з невідповідністю стану здоров`я виконуваній роботі (перебуває на амбулаторному лікуванні). Хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин (зазначаються конкретні факти невиконання технологічних регламентів виробничого процесу; порушень режиму експлуатації технологічного устатковання, приладів, робочого інструменту; аварійних ситуацій; пошкодження захисних засобів і механізмів, систем вентиляції, екранування, сигналізації, освітлення, кондиціювання повітря; порушення правил охорони праці, гігієни праці; відсутність (невикористання) засобів індивідуального захисту; недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту; неефективність роботи систем вентиляції, кондиціювання повітря, захисних засобів, механізмів, засобів індивідуального захисту; відсутність заходів і засобів рятувального характеру тощо) Внаслідок тривалого стажу роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь», неякісного проведення медичного огляду в частині не проведення аудіометрії та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження хворим періодичних медичних оглядів. Згідно з п.3.8 Колективного договору, прийнятого на конференції трудового колективу «Товариство не несе відповідальність за стійке погіршення стану здоров`я працівників, що спричинило втрату працездатності, в тому числі часткову, в результаті роботи понад установлений період в шкідливих і особливо шкідливих умовах праці, на посадах і професіях, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1, №2, затвердженими відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) - наявність на робочому місці слюсаря-ремонтника мартенівського цеха ПАТ «Запоріжсталь» [PERSON] шкідливих виробничих факторів: кремнію діоксид кристаличний - 21.64-44.37мг/м3 при ГДК - 4.0мг/м3; шум -89.0-94. ІдБ «А» при ГДР - 80дБ «А». Таким чином, вищезазначеним Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання визнано, що виявлені у позивача професійні захворювання виникли внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь». Згідно з висновками санітарно-гігієнічної характеристики умов праці лікаря з гігієни праці Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 12.03.2020, умови та характер праці [PERSON] відповідають ІІІ класу 3 ступеню (особливо шкідливі та особливо важкі) згідно з ГКП № 4137-86. По показникам умови праці відповідають списку пільгового пенсійного забезпечення №1. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії 12 ААВ № 389940 та довідки МСЕК серіі 12 ААА № 097103 від 06.12.2021, позивачу встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням та встановлено ступень втрати професійної працездатності 50%. Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частина 1 ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з пунктом 4.1.\~Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Матеріалами справи встановлено, що внаслідок втрати професійної працездатності позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. Виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, з вини відповідача акціонерного товариства «Українська залізниця», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів. Таким чином, в судовому засіданні встановлений факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням. У зв`язку із вищевказаними професійними захворюваннями позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 липня 2021 року, причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) позивача є наявність на робочому місці слюсаря-ремонтника мартенівського цеха ПАТ «Запоріжсталь» [PERSON] шкідливих виробничих факторів: кремнію діоксид кристаличний - 21.64-44.37мг/м3 при ГДК - 4.0мг/м3; шум -89.0-94. ІдБ «А» при ГДР - 80дБ «А». Отже, роботодавець ПАТ «Запорізький\~металургійний комбінат\~«Запоріжсталь»під час роботи позивача допустив наявність на робочому місці слюсаря-ремонтника мартенівського цеха ПАТ «Запоріжсталь» [PERSON] шкідливих виробничих факторів: кремнію діоксид кристаличний - 21.64-44.37мг/м3 при ГДК - 4.0мг/м3; шум -89.0-94. ІдБ «А» при ГДР - 80дБ «А», що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Виходячи з наведеного, суд вважає доведеним, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли із вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів. Внаслідок отриманих професійних захворювань, позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання. Отримані позивачем професійні захворювання призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідачів ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь». Не заслуговують на увагу доводи відповідача про винуватість працівника в отриманні професійного захворювання, оскільки саме роботодавець повинен забезпечувати належний та ефективний захист здоров`я своїх працівників, задіяних при відповідній шкідливості умов праці. Обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки і відповідальність роботодавця. Відповідачем факт встановлення професійних захворювань позивачу внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на його підприємствах фактично не спростовано. Медичні висновки щодо встановлення професійних захворювань та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання відповідачем не оскаржувався. Доводи відповідача про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. Судом враховано, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу. Доводи про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків. Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я. Як встановлено судом, первинно інвалідність 3 групи із встановленням 50% втрати працездатності позивачу встановлено МСЕК 06 грудня 2021 року, і саме з цього моменту у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, відповідачем не надано та судом не встановлено нехтування позивачем технікою безпеки під час виконання свої трудових обов`язків, що свідчить про неналежне забезпечення роботодавцем необхідного ступеня безпеки працівника. В той же час, судом враховується той факт, що професійні захворювання у позивача виникли внаслідок його роботи саме на підприємстві відповідача, та зворотне відповідачем не доведено Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, судом враховується значимість здоров`я як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості вважає, що належним розміром відшкодування моральної шкоди, та достатньою сатисфакцією зазначених моральних страждань позивача є заявлена ним сума 50000,00 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Щодо оподаткування моральної шкоди, судом встановлено, що відповідно до пп. а) пп. 164.2.14 пункту 162.2 ст. 162 Податкового кодексу України (далі ПК України) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, а тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження його здоров`я на виробництві. Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 (ч.4 ст.263 ЦПК України). Що стосується судових витрат. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Відповідно до положень ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Позивач просить стягнути суму сплачених витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. В обґрунтування сплаченої суми суду надано: квитанцію до прибуткового касового ордеру за №1 від 30.08.2023 про прийняття адвокатом Біліченком О.О. від [PERSON] за договором про надання правової допомоги 10000,00 грн; договір про надання правової допомоги від 30.08.2023; акт приймання виконаних робіт/послуг №1 за договором про надання правової допомоги від 30.08.2023 на суму 10000,00 грн та ордер адвоката. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У справі, що розглядається позивач просить стягнути витрати на правову допомогу за участь у розгляді цієї справи у суді першої інстанції у розмірі 8000 грн. Відповідач заперечував проти стягнення зазначеної суми судових витрат та у поданому до суду клопотанні від 29.01.2024 просив зменшити їх розмір, посилаючись на неспіврозмірність заявленої до відшкодування суми складності справи та витраченому адвокатом часу. При вирішенні питання щодо пропорційності і співмірності заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує, що дана справа є справою незначною складності, доказів процесуальних дій адвоката для збирання доказів не надано, по вказаній категорії справ існує стала практика, матеріали справи не містять будь яких запитів про витребування доказів, надані суду докази складаються із копій документів позивача, та медичних документів, які отримані позивачем ще до звернення за правовою допомогою до адвоката Біліченка О.О. На підставі наведеного у сукупності, з огляду на предмет позову, зміст та обсяг робіт проведених адвокатом, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, значення справи для сторін, а також враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає, що у даному випадку співмірним розміром витрат на правову допомогу є сума 3000,00 грн. В іншій частині вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають. Щодо витрат по сплаті судового збору. Верховний Суд у своїй постанові від 28.11.2018 р. по справі N 761/11472/15ц (касаційне провадження N 61-23674св18) зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою і судовий збір підлягає сплаті, як за вимогою майнового характеру. Відповідно до п.п. 1) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір » ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених вимог. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір /фізичною особою/ в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, у розмірі 50000,00 гривень, становить 1073,60 гривень (станом на 01.09.2023, - дату подання позову до суду). Отже, з відповідача слід стягнути 1073,60 гривень судового збору за задоволення вимог позовної заяви (в розмірі 50000,00 гривень).

Outcome: approved