Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії за грудень 2021 в розмірі 1 285,39 грн., за період з 01.02.2022 по 31.07.2023 в розмірі 77 526,18 грн., абонентське обслуговування в розмірі 332,38 грн., внутрішньобудинкове обслуговування в розмірі 1 185,73 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] (яка є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] ) користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку - КП «Харківські теплові мережі». Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. За період користування тепловою енергією з 01.12.2021 по 31.07.2023 р., відповідачем спожито теплової енергії на суму 78 811 грн. 57 коп. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. 03.11.2023 року КП «Харківські теплові мережі» направило [PERSON] направлено досудове повідомлення з повідомленням про заборгованість за використану теплову енергію та пропозицію оплати заборгованості. Споживання теплової енергії відповідачем на потреби опалення приміщень до 01.12.2021 відбувалось відповідно до договору купівлі-продажу теплової енергії №12461 від 01.10.2013, а за період з 01.12.2021 правові відносини між відповідачем та позивачем регулюються публічним індивідуальним договором. Відповідно до п.40 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до Закону України Про теплопостачання теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Згідно ст. ст. 525, 526, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Позивач зі свого боку зобов`язання щодо теплопостачання виконав у повному обсязі, натомість, відповідач не сплатив вартість спожитої теплової енергії, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань позивач вимушений звернутись до суду для стягнення суми боргу в примусовому порядку. Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав докази, а саме копії рахунків-фактур за період позовних вимог, які направлялися щомісячно відповідачу. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причини, не направив до суду відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти заочного розгляду спраи, суд постановив проводити заочний розгляд справи. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору дарування нежитлових приміщень від 22.04.2009 зареєстрованому у реєстрі №1443, відповідач [PERSON] володію нежитловими приміщеннями 1-го поверху №22-1-:-22-10 в літ. "А-5" загальною площе 111,5 кв.м., що розташовані по [ADDRESS] . Отже, відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №22-1-:-22-10 в літ. "А-5" загальною площею 111,5 кв.м., що розташовані в будинку по [ADDRESS] , з централізованою системою опалення в житловому будинку, теплопостачання якого здійснює позивач. Вказана обставина підтверджується копіями актів від 02.11.2022, від 06.04.2023, від 20.10.2021 на підключення/відключення споживача за заявою балансоутримувача жилого будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , які надані позивачем разом з позовною заявою. Відповідач використовував теплову енергію, яку поставляв позивача з 01.10.2013 грудня 2021 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячий воді №12461. З01.12.2021 правові відносини між сторонами врегулювались відповідно до нормдіючого законодавства шляхом вчинення дій щодо укладення публічного індивідуального договору. Отже, матеріалами справи підтверджуються обставини використання відповідачем приміщень, власником яких він є, не для задоволення власних побутових потреб та не для проживання. Зворотного відповідачем не доведено та відповідних доказів не надано. Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню Законом України «Про теплопостачання» (надалі Закон). Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно зі ст. 3 Закону відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтями 19, 24, 25 Закону передбачено, що споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно зі ст. 24 Закону споживач теплової енергії зокрема має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198 (надалі Правила), які є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Відповідно до п. 3 зазначених Правил наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем; межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла; споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; тепловикористальнеобладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб; Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил). Згідно п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил). Частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до п. 40 Правил споживач теплової енергії зобов?язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію відповідно до умов договору та цих Правил. Вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення відповідно до договору No 12461 від 01.10.2013 року складає 1285, 39 грн., яка утворилась за грудень 2021 (розрахунок додається). За правилами п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами. На підставі частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. N 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. N 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. N 1182 (6 редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. N 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts. kharkov.ua в мережі Інтернет було розміщено 31.10.2021 індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року. Даний договір укладався сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Таким чином, з 01.12.2021 року за нежитловим приміщенням по [ADDRESS] , власником яких є відповіда укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Проведення нарахувань виконуються згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 Ne 830, та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 No 315. За період з 01.02.2022 по 31.07.2023 року ( період з укладенням публічного договору) вартість несплаченої теплової енергії за вказаним нежитловим приміщенням складає 77526,18 грн. Відповідно до п.5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 р. (надалі - Договір), виконавець зобов?язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п.32. Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п.33. Договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше, ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Відповідно до п.34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. За правилами ст. 319, 322 Цивільного кодексу України власність зобов?язує. У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов?язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана здійснити на користь іншої певні дії (виконати послугу, сплатити кошти і т. п.), а інша сторона (кредитор) має право вимагати від боржника виконання його зобов"язання. Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Згідно ст. ст. 525, 526, 611 ЦК України, зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, згідно з якими боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням пені. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами (цей факт не спростовано відповідачем), що теплопостачання у вказаний житловий будинок здійснюється позивачем у централізованому порядку, відповідач є споживачем послуг з централізованого теплопостачання за адресою [ADDRESS] . Згідно з актом звіряння за особовим рахунком [NUMBER] між КП «Харківські теплові мережі» та абонентом [PERSON] станом на 01.10.2023 та розрахунками нарахувань за використання теплової енергії за період з лютого 2022 по квітень 2023 відповідач має заборгованість в розмірі 77 526,18 грн.. Також, відповідно до розрахунку за грудень 2021 відповідачу нараховано заборгованість в розмірі 1287,04 грн.. Відповідачу направлялось досудове повідомлення з сумою заборгованості, яка виникла у грудні 2021 та за період з 01.02.2022 по 31.07.2023. Відповідач доказів доказів погашення заборгованості суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини по справі, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Розрахунок спожитої теплової енергії здійснений позивачем з урахуванням теплового навантаження, середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді, що узгоджується з положеннями Правил. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом щодо надання доказів, зокрема, висновку експерта або спеціаліста, або будь-якого іншого документа, складеного відповідними установами та організаціями, для спростування доводів позивача в частині розрахунку. Враховуючи ту обставину, що відповідачем не спростований розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, суд з ним погоджується, з урахуванням вищезазначеного. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звертався до КП «Харківські теплові мережі» для перерахунку теплового навантаження. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому відсутність письмового договору, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги з постачання теплової енергії виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Враховуючи викладене,\~суд доходить\~висновку про\~обґрунтованість заявлених\~позивачем вимог\~та наявність\~підстав для\~стягнення з\~відповідача на\~користь КП\~«ХТМ» заборгованості\~за спожиту\~теплову енергію\~у розмірі\~78 811,57\~грн., абонентське обслуговування в розмірі 332,38 грн., внутрішньобудинкове обслуговування у розмірі 1 185,73 грн..\~Таким чином,\~судом встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті вартості спожитої теплової енергії, у зв`язку з чим позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень щодо позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» та доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідно до положень статті 81 ЦПК України, суду не надав. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved