Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15 січня 2022 року Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №\~11. В обґрунтування позову вказав, що з 15.01.2022 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Він є інвалідом І групи, в зв`язку з чим не має можливості самостійно пересуватися та доглядати за собою. Вже тривалий час вони мешкають окремо, відповідач нічим не допомагає йому, не спілкується з ним. В 2023 році органами місцевого самоврядування він був влаштований в комунальну установу "Зміївський геріатричний пансіонат." Негативна поведінка відповідача до нього змінила його ставлення до неї, з того часу їх відносини припинились та мають формальний характер. Вважав, що збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2024 року\~відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавала. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.04.2024 року, відповідно до статті 280 ЦПК України, постановлено ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з неявкою учасників, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 15 січня 2022 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №\~11 від 15.01.2022 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.01.2022 року (а.с. 2). Як вбачається з позовної заяви, сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3\~статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень\~статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3\~статті 109 Сімейного кодексу України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами у цій справі немає, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України,\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотань про зміну прізвища до суду не надходило, слід залишити сторонам прізвище без змін. Згідно п.9 ч.1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп. Відповідно до Довідки до акта МСЕК серія 12 ААВ № 698279, позивач є інвалідом I групи, а тому звільнений від сплати судового збору (а с. 6). Відповідно до ч.1, ч.6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1\~211 грн 20 коп.

Outcome: approved