Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області, Олевський відділ Коростенської окружної прокуратури, [PERSON] , про оголошення особи усиновлювачем дитини. На обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що він з 12.02.2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Його дружина [PERSON] від попереднього шлюбу з [PERSON] має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка з 2016 року і по теперішній час проживає разом з ними однією сім`єю. 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, вони всією сім`єю були вимушені переселитись до родичів дружини в с. Жубровичі, Коростенського району, Житомирської області, де стали на облік як внутрішньо переміщені особи. Заявник з дружиною винаймають житло за адресою: [ADDRESS] , де проживають разом з неповнолітніми дітьми. Заявник зазначає, що він бажає усиновити дочку його дружини - [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина потребує батьківської опіки та піклування, чоловічого виховання та забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. З дитиною [PERSON] на протязі тривалого спільного проживання у заявника склались дуже гарні стосунки, вона прив`язана до нього, вважає його своїм батьком, заявник турбується та піклується про неї, утримує, виховує та ставиться як до своєї рідної дитини. Мати дитини - [PERSON] дає згоду на усиновлення її неповнолітньої дитини [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 25.05.2017 року позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - [PERSON] . Заявник зазначає, що хоче усиновити неповнолітню дитину виключно у її найвищих інтересах, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя та без мети отримання матеріальної чи іншої вигоди. Неповнолітня дитина [PERSON] також надала згоду на її усиновлення. Заявник зазначає, що він є здоровою особою, дієздатним, ніколи не був обмежений у дієздатності, не позбавлявся батьківських прав, не був усиновителем, не був відсторонений від обов`язків опікуна (піклувальника), на обліку у психоневрологічних та наркологічних диспансерах не перебуває, не має судимостей, в розшуку не перебуває, має у власності дві земельні ділянки та житловий будинок. Також, заявник зазначає, що він працює по найму без офіційного працевлаштування по ремонту та оздобленню будинків, квартир та офісних приміщень. Різниця у віці між заявником та дитиною складає 30 років, що дозволяє йому згідно із законодавством її усиновити. Тому заявник, просить суд постановити рішення, яким оголосити його усиновлювачем дитини. Окрім цього, заявник просить суд внести зміни до актового запису про народження дитини шляхом зміни прізвища, по батькові дитини та внесення відомостей про батька. Дату та місце народження усиновленої дитини залишити без змін. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву розподілено судді Винару Л.В. 12.09.2023 року ухвалою Олевського районного суду Житомирської області заяву залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків. 19.09.2023 року до суду від заявника надійшла уточнена заява та її копія з додатками. 03.10.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі із визначенням проведення її розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просить їх задоволити. Зазначив, що він дійсно має бажання та намір офіційно оформити батьківство по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , оскільки він піклується про неї та доглядає. Також, вказав про те, що він проживає з [PERSON] у цивільному шлюбі з 2016 року та у 2021 році вони офіційно одружилися. Протягом цього часу у сім`ї неодноразово піднімалося питання стосовно усиновлення заявником неповнолітньої дитини [PERSON] , проте саме з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України [PERSON] усвідомив, що дітям потрібен офіційний батько. [PERSON] повідомив, що він є військовозобов`язаним та у випадку винесення судом рішення про оголошення його усиновлювачем дитини [PERSON] він матиме право на відстрочку від призову на військову службу. При цьому, [PERSON] вказав, що він офіційно не працевлаштований та не має стабільного заробітку. Неповнолітня дитина [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та не заперечує проти її усиновлення [PERSON] . Представник заінтересованої особи Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури прокурор Горпиніч В.В. в судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви заперечив. На обґрунтування своєї позиції вказав про те, що у нього виникають сумніви в тому, що заявник зможе належним чином забезпечувати дитину, піклуватися про її розвиток, оскільки останній не має стабільного заробітку та постійного місця проживання. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області Дворецька С.Л. у судовому засіданні заяву підтримала та просить її задоволити. При цьому, вказала, що висновок про можливість громадянина [PERSON] бути усиновлювачем дитини вона готувала особисто на основі поданих ним документів, обстеження умов проживання сім`ї та усних пояснень заявника. Чи має [PERSON] постійну роботу, стабільний дохід та постійне місце проживання їй достовірно невідомо, оскільки вказані дані внесені нею до висновку зі слів самого заявника. Дружина заявника [PERSON] , яка є матір`ю дитини [PERSON] , вимоги заяви підтримує, підтвердила, що вона надала згоду на усиновлення заявником її неповнолітньої дитини [PERSON] , оскільки вважає, що діти мають бути під одним прізвищем. Також, [PERSON] вказала про те, що вона зверталася до суду з проханням надати їй довідку про те, що вказана справа розглядається в суді. Вказана довідка необхідна їй з метою надання такої у військкомат. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12.02.2021 року між заявником [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, за актовим записом № 2 (а.с. 24). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Дружина заявника [PERSON] від попереднього шлюбу з [PERSON] має неповнолітню дитину - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 28). Згідно свідоцтва про народження дитини - [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1 виконкомом Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. В свідоцтві про народження батьками дитини записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Заявник [PERSON] , його дружина [PERSON] та неповнолітня дитина [PERSON] мають статус внутрішньо переміщених осіб та проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с. 32-34), довідки про склад сім`ї (а.с. 38). Мати дитини - [PERSON] надала згоду на усиновлення її неповнолітньої дитини [PERSON] , що стверджується нотаріально засвідченою письмовою заявою (а.с. 62). Також, [PERSON] в судовому засіданні підтвердила свою згоду на усиновлення. Як вбачається з матеріалів справи, батько неповнолітньої дитини - [PERSON] рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 25.05.2017 року, у справі №220/42/17, позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - [PERSON] (а.с. 36-37). Рішення суду набрало законної сили 07.06.2017 року. Неповнолітня дитина [PERSON] також надала згоду на її усиновлення заявником [PERSON] , що стверджується її письмовою заявою (а.с. 29). Відповідно до медичних висновків про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток, виданих 22.02.2023 року КНП «Олевська ЦЛ» ОМР заявник [PERSON] та його дружина [PERSON] є здоровими особами та заявник [PERSON] може бути усиновлювачем (а.с. 15, 17). Згідно Витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» серії № ВР-000659021, виданого Міністерством внутрішніх справ України, за даними МВС, громадянин [PERSON] станом на 10.02.2023 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а.с. 14). Житлово-побутові умови в будинку заявника обстежені співробітниками Органу опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області 02.03.2023 року та встановлено, що заявником створено належні умови для утримування усиновленої дитини. Анастасія має велику кімнату, облаштовану за її бажанням. Будинок укомплектований необхідними меблями та побутовою технікою. Під час обстеження та в ході спілкування із заявником не виявлено обставин та умов , які можуть мати негативні наслідки для виховання та розвитку дитини (а.с. 16). Згідно висновку Служби у справах дітей Олевської міської ради Житомирської області від 06.03.2023 року № 678 на підставі поданих заявником документів, Акту обстеження житлово-побутових умов Служба у справах дітей вважає, що [PERSON] може бути усиновлювачем [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9). Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За правилами ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, і усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Відповідно до ч. 2 ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Згідно зі ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Інтереси дитини при усиновленні - це право дитини на виховання батьками або, за їх відсутності, іншими родичами дитини. В якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до 2 ст. 311 ЦПК України, до заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи: 1) копія свідоцтва про шлюб, а також письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, - при усиновленні дитини одним із подружжя; 2) медичний висновок про стан здоров`я заявника; 3) довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи; 4) документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням; 5) інші документи, визначені законом. Згідно зі статтею 314 ЦПК України за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1 - 3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до п. 8 вказаної постанови, за змістом ст. 217 СК України у випадках, коли дитина, стосовно якої розглядається питання про усиновлення, має батьків, обов`язковою умовою його позитивного вирішення є їхня вільна та безумовна згода. При цьому необхідно враховувати, що до набрання рішенням суду про усиновлення законної сили кожен із батьків може відкликати свою згоду незалежно від мотивів. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст.9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Всупереч наведеним вище нормам, у судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] офіційно не працевлаштований, жодних відомостей про майновий стан, місце роботи [PERSON] тощо матеріали справи не містять. При цьому, в судовому засіданні [PERSON] вказав про те, що він не має наміру офіційно працевлаштовуватися, займається тимчасовими підробітками з яких не сплачує податки. Також, заявником [PERSON] не надано документів, що підтверджують право власності або користування жилим приміщенням. Як пояснив суду, має у власності житловий будинок у [ADDRESS] , який знаходиться поблизу зони бойових дій та є непридатним для проживання, а також житловий будинок в [ADDRESS] , який знаходиться на тимчасово окупованій території України. Наразі тимчасово проживає в с. Жубровичі, Коростенського району, Житомирської області, офіційного договору найму житлового будинку між [PERSON] та власником будинку немає. Таким чином, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він зможе матеріально забезпечити дитину та піклуватися про її гармонійний розвиток. Щодо висновку Служби у справах дітей Олевської міської ради Житомирської області про можливість гр. [PERSON] бути усиновлювачем, суд вважає, його недостатньо необґрунтованим та поверхневим. У висновку описуються досліджені документи та встановлені обставини, проте такий взагалі не містить мотивів прийняття такого рішення Службою у справах дітей. При цьому, у судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області Дворецька С.Л. вказала про те, що вказаний висновок зроблений нею на підставі поданих [PERSON] документів, обстеження житлово-побутових умов проживання заявника та його усних пояснень. Жодних запитів з приводу того чи має [PERSON] стабільний дохід, офіційне місце роботи, а також постійне місце проживання нею зроблено не було. При підготовці вказаного висновку вона знайомилася з нормами Сімейного кодексу України, які передбачають порядок усиновлення, проте досконало їх не вивчала. Враховуючи наведене, у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності даних внесених до вказаного висновку. Крім того, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України). Порядок звільнення з військової служби визначений статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно правової позиції, викладеної у Постанові КЦС ВС від 13.03.2024 року у справі №495/2284/23 сімейні відносини базуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Загальні засади (принципи) мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Справедливість - це одна з основних засад права, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені правові висновки щодо дотримання принципу справедливості висловив Конституційний Суд України у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства. Водночас учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб Подібні висновки також висловлені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників сімейних правовідносин, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц). У судовому засіданні заявник не зміг пояснити суду чому він не порушував питання щодо усиновлення [PERSON] з 2021 року (дати офіційного укладення шлюбу між ним та [PERSON] ), хоча і не був позбавлений можливості цього зробити. При цьому, [PERSON] повідомив суду, що на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON] , 2022 року народження та син - [PERSON] , 2014 року народження, а відтак наявність рішення суду про оголошення його усиновлювачем неповнолітньої [PERSON] надасть йому право на відстрочку від призову на військову службу. З наведеного вбачається, що подача такого роду заяви є, можливо, способом ухилення заявника від військової служби, а відтак заява про усиновлення дитини подана виключно в інтересах заявника, а не в інтересах неповнолітньої дитини. Вказане підтверджується також Актом №13 від 18.12.2023 року, складеним працівниками Олевського районного суду Житомирської області про те, що заявник [PERSON] звертався до суду з проханням видати йому довідку для військкомату про те, що цивільна справа №287/674/23 за його заявою про усиновлення перебуває на розгляді у суді. Згідно зі статтею 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року, компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. Враховуючи наведене, діючи виключно з метою захисту прав дитини, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки усиновлення не відповідає найвищим інтересам дитини.

Outcome: dismissed