Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ГУНП в Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 31.05.2023 старшим лейтенантом ДОП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Мельничиним І.В. складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 979600 стосовно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП). Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 25.07.2023 у справі № 608/1352/23 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що указане свідчить про те, що уповноважена особа Національної поліції України, діючи з порушенням вимог чинного законодавства, порушила законні права позивача, чим спричинила йому моральну шкоду, яка полягала у моральних та душевних переживаннях та болі. Позивач зазначив, що змушений був докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, відчував себе приниженим та морально подавленим, що призвело до пригнічення його волі, відчуття безсилості перед владою, відчуття невизначеності, приниження його честі та гідності, що призвело до душевних страждань, які він досі відчуває. За таких підстав позивач просить стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 50000 грн. 01.12.2023 позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 02.12.2023 позивач усунув недоліки позовної заяви. 05.12.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначене судове засідання у справі на 15.01.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 20.12.2023 засобами поштового зв`язку відповідач подав відзив, у якому просив у позові відмовити через його безпідставність. Відзив мотивований тим, що право на відшкодування моральної шкоди реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди та чіткого розрахунку суми відшкодування. Натомість позивач не довів та не додав розрахунок заподіяння йому моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру. Відповідач зазначив, що сам факт наявності постанови суду, якою закрито провадження в адміністративній справі, не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та беззаперечною підставою для її відшкодування. Водночас у постанові суду не встановлено, що при складенні протоколу по справі про адміністративне правопорушення дії працівника поліції щодо позивача не відповідали вимогам закону. 11.01.2024 через систему «Електронний суд» позивач подав відповідь на відзив, у якій просив залишити без розгляду відзив ГУНП в Тернопільській області. Зазначив, що працівники поліції діяли з порушення вимог чинного законодавства, застосовували заходи примусу та превентивні заходи, після застосування яких позивач отримав травму плечового суглобу та був змушений відкласти на тиждень заплановані справи через проходження лікування. 15.01.2024 судове засідання відкладене на 14.02.2024 за клопотанням представника позивача. 22.01.2024 засобами поштового зв`язку відповідач подав заперечення на відповідь на відзив. 14.02.2024 судове засідання відкладене на 13.03.2024 за клопотанням представника позивача. 13.03.2024 розгляд справи не відбувався у зв`язку із перебуванням головуючої судді Марциновської І.В. у щорічній основній відпустці. Судове засідання призначене на 08.04.2024. 08.04.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд відмовив у прийнятті до розгляду заяви позивача від 07.12.2023 про збільшення позовних вимог та долучених до неї доказів з підстав поєднання у такій заяві клопотання про одночасну зміну підстав та предмету позову. У судовому засіданні 08.04.2023 позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що через незаконні дії працівників поліції зазнав моральних та душевних страждань, а саме відчував негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги. Позивач вказав, що протягом тривалого часу докладав значних зусиль для поновлення своїх прав та доведення своєї невинуватості у суді. У судовому засіданні 08.04.2024 представник відповідача [PERSON] позов не визнав з підстав, викладених у відзиві та запереченні, та просив у позові відмовити повністю. Зазначив, що [PERSON] не довів належними та допустимими доказами завдання йому моральної шкоди. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15\~ЦК України\~визначено,\~що кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~Кожна особа\~має право\~на захист\~свого інтересу,\~який не\~суперечить загальним\~засадам цивільного\~законодавства. Так, суд встановив, що 31.05.2023 ДОП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Мельничиним І.В. складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 979600, у якому зазначено, що 31.05.2023 приблизно о 08 год. 50 хв. на вул. Незалежності в м. Чорткові Тернопільської області [PERSON] вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме відмовився пред`явити документи, які посвідчують його особу на підставі п. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». Такі дії [PERSON] посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КУпАП. За наслідками\~розгляду указаного\~протоколу про\~адміністративне правопорушення\~Чортківський районний\~суд Тернопільської\~області у справі № 608/1352/23 виніс постанову від 25.07.2023, якою провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 14-19). При цьому суд також встановив і невідповідність самого протоколу вимогам чинного законодавства, оскільки працівник поліції не виклав суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не розкрив її зміст в повному обсязі, а також вказав про порушення [PERSON] ч. 1 ст. 185 КУпАП, хоча дана стаття не має поділу на частини. Так, ст. 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 06.12.2023 у справі № 370/463/21. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що у зв`язку із закриттям постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 25.07.2023 провадження у справі про адміністративне правопорушення у позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України). Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі за текстом Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому відповідно до ст. 4 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так, в обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що уповноважена особа Національної поліції України, діючи з порушенням вимог чинного законодавства, порушила законні права позивача, чим спричинила йому моральну шкоду, яка полягала у моральних та душевних переживаннях та болі. Позивач змушений був докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, відчував себе приниженим та морально подавленим, що призвело до пригнічення його волі, відчуття безсилості перед владою, відчуття невизначеності, приниження його честі та гідності, що призвело до душевних страждань. При цьому суд не враховує посилання позивача на незаконне застосування до нього заходів примусу та спричинення йому тілесних ушкоджень під час адміністративного затримання, оскільки такі підстави позову не були зазначені у позовній заяві, а відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Разом з тим суд керується практикою Європейського суду з прав людини, яка склалась в цій сфері, а саме, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо (рішення від 25.06.1987 у справі «Мілазі проти Республіки Італії», рішення від 09.12.1994 у справі «Лопес Остра проти Іспанії», рішення від 13.07.1983 у справі «Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації», рішення від 29.06.2004 у справі «Жовнер проти України», рішення від 18.01.2005 у справі «Полтораченко проти України»). Для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань. Суд вважає доведеними спричинення позивачеві душевних страждань та стресу внаслідок ініціювання працівником Національної поліції адміністративного провадження, яке у подальшому визнане судом незаконним, що спричинило позивачеві моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. При цьому суд враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги характер страждань позивача, обсяг заподіяної йому шкоди та обставини, за яких така шкода була заподіяна, суд доходить висновку, що на користь позивача слід стягнути компенсацію за відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн. Указаний розмір відшкодування суд вважає таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і у повній мірі відшкодує завдану позивачеві моральну шкоду. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Так, виходячи з ціни позову, яка становить 50000 грн, за розгляд даної справи необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 3000 грн, що становить 6% від заявленої суми, з відповідача підлягає стягненню 6% судового збору у сумі 64,42 грн, а 94% судового збору у сумі 1009,18 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial