Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У березні 2024 року адвокат Самулевич О.М. звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірваний в 2023 році, позивач та відповідач приблизно 2 роки проживають окремо. Неповнолітня дочка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, проте коштів позивачки не достатньо для повноцінного забезпечення дитини, а тому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. На підставі п.3 ч.6 ст.19, ч.1 ст.274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача адвокат Самулевич О.М. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, пояснила, що позивач періодично виїжджає в Республіку Польща на тимчасові роботи, однак з огляду на вартість послуг, продуктів харчування, одягу, позивач не має можливості самостійно забезпечити гідний рівень життя дитини, потребує допомоги відповідача. Відповідач [PERSON] повідомив суду про свої сумніви з приводу батьківства, проте на даний час не заперечує проти ухвалення рішення про стягнення аліментів у заявленому розмірі. Заслухавши учасників провадження, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходить з такого. Сторони з 07.05.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.03.2023. Рішення набрало законної сили 11.04.2023. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.09.2015, сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні з`ясовано, що станом на день розгляду справи відповідач факт батьківства щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , не оспорював. Відповідач не заперечив факт окремого проживання та проживання дитини з позивачкою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Суд встановив, що сторони проживають окремо, неповнолітня дитина проживає з матір`ю, відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою дитину. Сторони в добровільному порядку не домовились про участь батька в утриманні дитини, тому вимога про стягнення аліментів є підставною. Визначаючи суму аліментів, належну до виплати, суд керується таким. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України,\~а саме:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини, стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів, наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина, наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав, доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 гривень. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 ЦПК України). Розмір аліментів суд визначає з урахуванням усіх обставин справи, які встановлює на підставі поданих сторонами доказів. \~ \~ \~ \~ При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальний стан сторін, вік та потреби дитини, стан її здоров`я, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дитини. Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дитини повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги ч.2 ст. 182 СК України та ч.5 ст. 183 СК України, згідно якої рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить одну чверть заробітку (доходу) платника аліментів, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~ Визначений розмір аліментів не є\~надмірним,\~ає об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти призначаються від дня пред`явлення позову, а саме з 14.03.2024. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи визнання відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову, на підставі положень ч.1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 50 відсотків суми судового збору, що підлягала сплаті за подання позову, а саме у розмірі 605,60 гривень. Інша частина судового збору компенсується за рахунок держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: approved