Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

09.04.2024 адвокат Погасій С.М., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси в порядку окремого провадження із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким строком на 6 місяців заборонити останньому: наближатися на відстань менше 50м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; перебувати в місці спільного перебування з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обгрунтування заяви зазначила, що [PERSON] являється матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Заявниця разом з молодшим сином [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] та протягом кількох років потерпає від насильства зі сторони її сина [PERSON] . Поведінка сина негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ, погроз та інших насильницьких дій з боку [PERSON] , [PERSON] має погіршення стану здоров`я. Своєю поведінкою [PERSON] робить її проживання в квартирі неможливим, здійснюючи щодо заявниці психологічний тиск, знищуючи майно в квартирі, висловлюючи на її адресу образи, погрожуючи фізичною розправою. У зв`язку з насильницькими діями з боку [PERSON] заявниця зверталася за медичною допомогою, що підтверджується Випискою № 349 від 10.01.2024 (діагноз: струс головного мозку, периорбітальні гематоми обабіч, підшкірна гематома лобної ділянки) та Випискою № 3534 від 19.02.2024 (діагноз: ушиб стінки живота). [PERSON] неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2015 року. Проте, це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. 08.11.2023, 07.12.2023, 07.12.2023 [PERSON] зверталася з повідомленнями до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, в яких повідомляла, що її син вчиняє щодо неї домашнє насильство. Постановами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.07.2015 по справі №711/5121/15-п, від 07.11.2016 по справі № 711/9566/16-п, від 31.05.2022 по справі № 711/1940/22, від 05.09.2023 по справі №711/6070/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, Постановами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.03.2017 по справі № 711/1840/17, від 05.07.2022 по справі № 711/2150/22, від 22.07.2022 року по справі №711/1893/22 , від 25.12.2023 по справі №711/9420/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 24.11.2023 поліцейським взводу 1 роти 1 БУПП в Черкаській області рядовим поліції [PERSON] було складено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 172235 відносно [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно [PERSON] строком на десять діб до 10 год.00 хв. 03.12.2023, що передбачає заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. 13.02.2024 старшим інспектором СПДН ВП Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Перфіловим В.О. було складено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 452561 відносно [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно [PERSON] строком на десять діб до 10 год.00 хв. 23.02.2024, що передбачає заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Також 10.03.2024 старшим інспектором СПДН ВП Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Перфіловим В.О. було складено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 452559 відносно [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно [PERSON] строком на троє діб до 21 год.50 хв. 13.03.2024, що передбачає заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2024 по справі № 711/2039/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України. Для запобігання можливого повторного вчинення щодо неї противоправних, заявниця просить видати стосовно [PERSON] обмежувального припису строком на 6 місяців. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.04.2024 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні представник заявника адвокат Погасій С.М. заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини 1 статті 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб, але неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявниця разом з неповнолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказане житлове приміщення належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Між заявницею та її старшим сином [PERSON] , часто виникають сварки та конфлікти. Заявницею здійснено ряд звернень до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій її сина по відношенню до неї, що підтверджується копіями талонів-повідомлень єдиного обліку прийняття і реєстрації заяв (повідомлень) про кримінальне правопорушення та інші події № 50400, № 55269 та № 55305. Судом також встановлено, що працівниками поліції неодноразово складалися термінові заборонні приписи відносно кривдника [PERSON] у зв`язку з вчиненням насильства по відношенню до своєї матері [PERSON] , зокрема 24.11.2023, 13.02.2024 та 10.03.2024. Крім того, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2024 по справі № 711/2039/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального передбаченого ст. 126-1 КК України умисному систематичному вчинені психологічного насильства щодо своєї матері [PERSON] . Призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин. Застосовано обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на два місяці. Втім, незважаючи на вжиті заходи, [PERSON] не змінив своєї поведінки та продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно заявниці. Як визначено у статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У статті 27 Конституції України зазначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Це означає, що з одного боку держава зобов`язується утримуватися від порушень прав і свобод людини через дії своїх повноважних осіб (негативні зобов`язання), а з іншого охороняти права і свободи людини від порушення їх з боку приватних осіб (позитивні зобов`язання). Так, стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145). Основним нормативно-правовим актом, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя. Пунктом 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно частини 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до частини 3, 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. Таким чином, зважаючи на наведені норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 756/2072/18, від 09.12.2019 у справі № 756/11732/18, від 29.08.2019 у справі № 640/23804/18, від 02.09.2020 у справі № 635/4854/19-ц, від 10.02.2021 у справі № 761/49109/19 та від 12.04.2023 у справі № 374/137/22. Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши докази, суд вважає доведеним факт вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту [PERSON] необхідно видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , яким строком на 3 місяці заборони йому: наближатися на відстань менше 50м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; перебувати в місці спільного перебування з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. З огляду на викладене, вимоги [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно із частиною 4 статті 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (частина 2 статті 350-8 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: partial