Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Снігурівської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку, необхідного для подання заяви про прийняття спадщини, яку з урахуванням уточнень, мотивує таким. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у межах території Куйбишівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Вона є спадкоємцем першої черги та єдиним спадкоємцем майна померлого батька. За звернення до нотаріальної контори, позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав за пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини. Вважає поважними причини такого пропуску за існування сукупності об`єктивних обставин, зокрема введення на території України воєнного стану та ведення бойових дій у країні, вимушеного у зв`язку із цим переїзду за межі Миколаївської області, що підтверджується довідкою про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи. Просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] тривалістю два місяці. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує (вх.№2876/24-вх. від 09.04.24р.). Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнає (вх.№ЕП952/24-вх. від 16.04.24). Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Згідно з ч. 4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [INFO] в м.Снігурівка Баштанського району Миколаївської області помер [PERSON] , що підтверджується даними копії свідоцтва про його смерть, виданого за актовим записом № 562, що вчинений 09 листопада 2021 року, місце реєстрації смерті: Снігурівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , який належав померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 31 жовтня 1963 року (а.с.22); земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої у межах території Куйбишівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №049615, виданого 14 жовтня 2004 року Снігурівською райдержадміністрацією (а.с.23). Відповідно до копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведеної приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Гоцуляк С.С., із заявою прийняття спадщини звернулася [PERSON] , даних про наявність інших спадкоємців матеріали справи не містять. Відповідно до довідки № 188 від 25 березня 2024 року, виданої ЦНАП Снігурівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації місця проживання 20.12.2021 року, як померлий [INFO] . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою ніхто не був зареєстрований. Позивач є донькою та спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданим 28 липня 1971 року Снігурівським Рай.бюро ЗАГС Миколаївської області (а.с.10). За зверненням позивача за оформленням спадкових прав, приватний нотаріус Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Гоцуляк С.С. постановою №91/02-31 від 28.02.2024 їй відмовив у вчиненні нотаріальної дії за пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.4). Між сторонами мають місце правовідносини, що виникають зі спадкових прав. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За нормою ч. ч. 1, 2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Частинами 1 та 3 ст. 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доведення поважності пропущеного строку покладається на спадкоємця. Строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 06 травня 2022 року, а із відповідною заявою про прийняття спадщини позивач звернулася у лютому 2024 року. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався і триває дотепер. Відповідно до наказу Мінреінтеграції тимчасового окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" територія Снігурівської міської територіальної громади у період з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під окупацією. З цих підстав громадяни України були позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом. Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 28.04.2022 року), у якій у п.3 установив, що що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини, з наступними змінами у редакції від 24.06.2022 року, згідно якої було визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. 09 травня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України №469 зазначену вище норму виключено, тобто, повернуто шестимісячний строк для прийняття спадщини. Верховним судом в постанові по справі № 580/1300/22 від 18.01.2023 року було роз`яснено, що "69. Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 вказано, що юридичну визначеність слід розуміти через такі її складові елементи: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (легітимні очікування). 70. У Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 також зазначено, що кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права. 75. Також колегія суддів зазначає, що поняття "легітимні очікування", головним чином походять від англійського терміну "legitimate expectations" як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання. 76. Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України). Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими. 79. Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. Суд ураховує, що після введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, реалізація права на спадкування ускладнилася через масову евакуацію громадян, відключення державних реєстрів, проблем зі зв`язком та транспортом, загрозою ракетних ударів, частим та тривалим вимкненням світла. При цьому, факт пропуску строку для прийняття спадщини не може бути підставою для усунення від спадкування. Відповідно до довідки від 16 травня 2022 року №2616-7001185818 [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою (а.с.11). Таким чином, повномаштабне вторгнення та активні бойові дії зі сторони держави агресора, зміни у законодавстві, які допускали зупинення перебігу строку для прийняття спадщини, у сукупності з необхідністю вжиття позивачем заходів з організації умов збереження свого життя та здоров`я, пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини пов`язаний з наявністю у неї об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведені причини пропуску позивачем строку на прийняття спадщини, які суд вважає поважними, визнання позову відповідачем, за відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, або заперечували б проти прийняття спадщини позивачем за наявності у них права на спадкування, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог й надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відповідатиме принципам верховенства права та справедливості. Отже, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved