Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, коштів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку. Посилається на те, що із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.12.2016 року. За час подружнього життя у них народилися : син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено. Після припинення фактичних шлюбних відносин позивачка з дітьми проживаємо окремо, самостійно утримую та виховує. Тобто всі обов`язки щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікування виконує вона самостійно. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у їх вихованні та утриманні. Син [PERSON] [INFO] , є дитиною - інвалідом і потребує постійних витрат на лікування, що підтверджується медичною документацією, вважає, що з відповідача слід також стягувати постійні витрати на лікування дитини у розмірі 2 000 гривень на місяць, так як позивачка в повній мірі не має можливості оплачувати лікування дитини, оскільки знаходиться у декретній відпустці. У зв`язку із складним матеріальним становищем, неможливістю працювати через здійснення постійного догляду за дитиною-інвалідом, позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання від відповідача. Відповідач [PERSON] є працездатним, інших дітей на утриманні у нього немає, особи, які перебувають у нього на утриманні теж відсутні. У зв`язку з наведеним просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 30.09.2021 р., у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 (три тисячі п`ятсот)гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитини повноліття, стягнути додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дитини, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , шести років у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся як шляхом надсилання судового виклику на зареєстровану адресу проживання, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-ресурсі судової влади. В судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подав. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з тим, що позивач просить розгляд справи провести без її участі, неявки відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане виконавчим комітетом Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області (а.с. 7) . Згідно свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьком зазначений відповідач [PERSON] (а.с. 4, 5). Відповідно до корінця медичного висновку №3847 про дитину-інваліда віком до 18 років від 29.12.2021року, [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом (а.с. 6) . Позивачка не працевлаштована, здійснює догляд за малолітньою дитиною-інвалідом. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин, суд пересвідчився, що вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом встановлено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України). Належні докази, що б містили інформацію про місце роботи платника аліментів, країну працевлаштування, розмір та достатність його заробітку (доходу) відсутні. Відтак, вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей в частині визначення їх розміру підлягають частковому задоволенню у сумі 3000 грн. щомісячно. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дитину інваліда, суд вирішив наступне. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з ч. 2 ст. 185 СК України витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно в залежності від причини, що зумовила додаткові витрати. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Окрім того відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 (провадження № 61-11061св21) зазначено, що «одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення». Суд вважає доведеною ту обставиною, що у зв`язку із інвалідністю дитини позивачка несла до подання позову, несе та повинна нести у майбутньому постійні додаткові витрати на лікування хлопчика, тощо. Позов у цій частині є обґрунтованим та з відповідача слід стягувати додаткові витрати на утримання дитини у зв`язку із її хворобою. Щодо вимог позивачки про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною шестирічного віку, суд вирішив наступне. Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України дружина,з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психологічного розвитку, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживають діти, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , який є дитиною-інвалідом та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю [PERSON] , позивач немає можливості працювати через здійснення постійного догляду за дитиною-інвалідом, а тому потребує матеріальної допомоги від відповідача, що у свою чергу, є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Позов у цій частині є обґрунтованим та з відповідача слід стягувати кошти на утримання дружини до досягнення [PERSON] , [INFO] , шести років. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст.191 СК України, згідно якої аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: partial