Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

У березні 2023 року ЖБК «Академічний-6» звернувся до суду із позовом до [PERSON] у якому просять стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 15 353,56 грн., витрати від інфляції у розмірі 5 820,71 грн., 3% річних у розмірі 914,00 грн. та пеню у вигляді подвійної ставки НБУ в сумі 8 962,19 грн. В обґрунтування позову ЖБК «Академічний-6» посилається на те, що надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] , забезпечує управління та утримання житловим будинком, виконує договірні зобов`язання, забезпечує дотримання інтересів всіх членів кооперативу. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , проте оплату за спожиті житлово-комунальні послуги не вносить, у зв`язку із чим за період з 01.03.2020 року по 28.02.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 15 353,56 грн., яку позивач просить суд стягнути. 09.07.2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що розмір заборгованості є необґрунтованим. Також представник відповідача вважає безпідставним нарахування штрафних санкцій, в період дії карантину та в період воєнного стану. 12.07.2023 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив, у якій вказують, що твердження представника відповідача у відзиві є хибними, просять задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином. 17.05.2023 року надали до суду клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Представник відповідача в судовому засіданні просила у позові відмовити, вказуючи що її довіритель сплатила позивачу 13 259,96 грн. заборгованості, що на її думку є повною оплатою заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2020 року по 28.02.2022. Суд, вислухавши думку представника відповідача та дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам у справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . ЖБК «Академічний» забезпечує управління та утримання житловим будинком [ADDRESS] , виконує зобов`язання згідно Статуту та протоколів загальних зборів, що забезпечує дотримання інтересів всіх членів кооперативу будинку. Для забезпечення надання житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , укладено ряд договорів, а саме: договір № 230364 на постачання теплової енергії від 08 жовтня 2018 року; договір про надання послуг з централізованого постачання гарячої води № 023036440000100 від 15 листопада 2018 року; договір на послуги водопостачання та водовідведення № 8483/4-12 від 22 вересня 2000 року; договір № 2903 від січня 2020 року на проведення протиепідемічних заходів; додаткову угоду до договору від 18 червня 1998 року № 12124 (о/р 3412124) про постачання електричної енергії від 01 жовтня 2008 року; договір № 442/19 на технічне обслуговування ліфтів від 01 жовтня 2019 року; додаткові угоди № 1, № 2 до договору № 8/18 від 01 серпня 2018 року на технічне обслуговування ліфтів; договір на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) № 896-Ж-13 від 01 квітня 2013 року. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до положень ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положення ст. 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено по позивачем ЖБК «Академічний-6» надаються житлово-комунальні послуги в будинку за адресою проживання відповідача, які є споживачами цих послуг. З урахуванням того, що відповідач не сплачувала грошові кошти на утримання квартири [ADDRESS] утворилася заборгованість, яку вона має сплатити на користь позивача. Відповідач не заперечує фактичне надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, вивіз відходів, опалення, постачання та водовідведення, як і якість наданих послуг. Договори укладені між суб`єктами господарювання надавачами послуг та ЖБК «Академічний-6» є діючими, послуги надаються та споживаються. Із розрахунку позивача вбачається, що з 01.03.2020 року по 28.02.2022 року у відповідача утворилась заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, заборгованість за постачання холодної води та водовідведення, опалення, гаряче водопостачання та водовідведення, вивіз сміття, поточні витрати, що становить у сумі 15 353,56 грн. (а.с.6-8). Із наданих відповідачем квитанцій про сплату заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які нараховані у період з 01.03.2020 року по 28.02.2022 року, вбачається, що загальна сума сплачених коштів становить 13 260,02 грн., що підтверджується наступними квитанціями: від 30.05.2023 року на суму 1 345,56 грн.; від 08.09.2023 року на суму 5 524,00 грн.; від 08.09.2023 року на суму 316,00 грн.; від 08.09.2023 року на суму 3 065,08 грн.; від 23.01.2024 року на суму 865,67 грн.; від 23.01.2024 року на суму 2 143,71 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь ЖКБ «Академічний - 6» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з березня 2020 по лютий 2022 року включно, в розмірі 2 093,54 грн., які є різницею між сплаченою відповідачем та нарахованою позивачем заборгованістю. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, враховуючи наявну заборгованість зі сплати за споживчі житлово-комунальні послуги за обслуговування квартири [ADDRESS] 15 353,56 грн. розмір інфляційних втрат становить 5 820,71 грн., 3 % річних -914,00 грн. та пеня 8 962,19 грн. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№ 530-ІХ від 17 березня 2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 року до 31 березня 2022 року установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№ 530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, позовні вимоги в частині стягнення штрафу, 3 % річних та інфляційної складової за період з березня 2020 року по січень 2023 року не підлягають задоволенню, оскільки протягом вказаного періоду штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки закону. Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 180,97 грн.

Outcome: partial