Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

29.02.2024 представник позивача адвокат Браславська О.А., яка діє в інтересах позивача [PERSON] через сервіс "Електронний суд" звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та скасування арешту майна, з наступними вимогами: визнати право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; скасувати арешт, накладений відділом державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції від 02 грудня 2009 року на підставі постанови АА № 549813. В обґрунтування позову зазначено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Батько позивача [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишала, [PERSON] є єдиним спадкоємцем до майна померлої матері, який прийняв спадщину. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої зокрема увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав [PERSON] матері померлої [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] її дочка [PERSON] , спадщину після смерті матері прийняла, шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою, однак, за життя не встигла отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач [PERSON] на час смерті матері [PERSON] проживав разом з останньою, а тому відповідно до положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] прийняв. 23 травня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої матері [PERSON] та приватним нотаріусом на підставі його заяви було заведено спадкову справу № 69/2023 (номер у Спадковому реєстрі: 70686584. В ході підготовчих нотаріальних дій, приватним нотаріусом було виявлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні відомості про арешт, який був накладений на все майно спадкодавця [PERSON] на підставі постанови АА № 549813 від 02 грудня 2009 року ВДВС Зміївського РУЮ про накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження. На звернення позивача до Зміївського ВДВС з питанням про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження в рамках якого було винесено постанову АА № 549813 від 02 грудня 2009 року та боржником в якому є померла [PERSON] , для ознайомлення з вказаними матеріалами та скасування накладеного арешту, було повідомлено про те, що відомості про виконавче провадження, я якому боржником є [PERSON] та в рамках якого виносилася постанова про арешт майна боржника АА № 549813 від 02 грудня 2009 року, відсутні в автоматизованій системі виконавчих проваджень, у зв`язку з чим не має можливості перевірити підстави, за яких воно було завершено та надати будь-яку інформацію стосовно такого виконавчого провадження. [PERSON] було рекомендовано надати до відділу виконавчої служби копію постанови АА № 549813 від 02 грудня 2009 року для відновлення матеріалів виконавчого провадження та роз`яснено право на звернення до суду з питанням про скасування арешту з майна. Самостійні пошуки позивачем постанови АА № 549813 від 02 грудня 2009 року за місце проживання померлої матері та за зверненнями до компетентних органів результатів не дали. Так, 06.02.2024 постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з наявним арештом нерухомого майна. З врахуванням викладеного, оскільки позивач не може реалізувати своє право на вільне володіння та розпорядження майном, єдиним спадкоємцем якого він є та фактично прийняв спадщину, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво на право на спадщину, у зв`язку з накладеним на майно арештом, який скасувати в позасудовому порядку неможливо, позивач через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 01 березня 2024 року вказаний позов було залишено без руху з підстав недоплати судового збору. 06.03.2024 позивачем надано квитанції на підтвердження доплати судового збору у розмірі вказаному в ухвалі суду від 01.03.2024. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 07 березня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.04.2024. 11.04.2024 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не прибули. Представник позивача [PERSON] адвокат Браславська О.А. до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника, на задоволенні позову наполягала з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами в справі. Відповідно до частини 3 статті 211\~Цивільного процесуального\~кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 47 (а.с. 11). 21 травня 2003 року у віці 46 років помер [PERSON] копія Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 19 (а.с. 13). Згідно Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 21.03.2019 Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 82 років в с. Борова Зміївського району Харківської області (а. с. 15). Після смерті [INFO] [PERSON] , відкрилася спадщина, до складу якої зокрема увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] , виданого 23.01.1990 виконавчим комітетом Борівської сільської ради Готвальдівського району Харківської області, реєстр № 143, на підставі рішення виконавчого комітету Готвальдівської районної ради народних депутатів № 144 від 21.03.1989, на ім`я [PERSON] (а.с. 16-19, 80 зворот). З наданої на виконання ухвали суду від 26.03.2024 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. копії спадкової справи, вбачається, що до майна померлої [INFO] [PERSON] , на підставі заяви дочки померлої - [PERSON] , заведено спадкову справу № 45/2019, номер у Спадковому реєстрі № 64289108, інформація про інших спадкоємців, які зверталися з заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] в матеріалах спадкової справи відсутня.(а.с. 78-85). Разом з тим, за життя [PERSON] не встигла отримати Свідоцтвом на право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Так, [INFO] у віці [INFO] в с. Борова Зміївського (нині Чугуївського) району Харківської області померла [PERSON] , [INFO] копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 29 (а.с. 12). 23 травня 2023 року за завою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. була заведена спадкова справа № 69/2023 до майна померлої [PERSON] (а.с. 86). [PERSON] є спадкоємцем першої черги до майна померлої [PERSON] , інших спадкоємців, передбачених статтею 1261 Цивільного кодексу України у померлої [PERSON] немає та в ході судового розгляду не встановлено. Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2024 № 45/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2024 № 45/02-31, приватним нотаріусом при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом був виявлений факт наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту, накладеного на все майно спадкодавця [PERSON] на підставі постанови АА №549813 від 02 грудня 2009 року ВДВС Зміївського РУЮ про накладення арешту та оголошення заборон його відчуження. З листа в.о. начальника Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нагорної О. від 17.11.2023 № 25420 наданого у відповідь на заяву [PERSON] про зняття арешту з майна, повідомлено, що перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] на виконанні станом на 17.11.2023 у відділі не перебувають. Відповідно до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження за постановою ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області АА №549813 від 02 грудня 2009 року. Відомості про виконавче провадження, в межах якого виносилася постанова про арешт майна боржника АА №549813 від 02 грудня 2009 року відсутні в автоматизованій системі виконавчих проваджень, у зв`язку з чим не має можливості перевірити підстави, на яких воно було завершено та надати будь яку інформацію стосовно цього виконавчого провадження (а.с. 33-34). З наданої на виконання ухвали суду від 26.03.2024 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. копії спадкової справи № 69/2023 (номер в Спадковому реєстрі 70686584) заведеної 23.05.2023 до майна померлої [PERSON] на підставі заяви сина спадкодавці [PERSON] , вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] .. В спадковій справі відсутні будь-які претензії кредиторів до спадкоємців боржника [PERSON] (а.с. 86-93), Статтею 41 Конституції України визначено, що кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до\~статті 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами 1,\~2\~статті 1220\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою частина третя статті 46 цього Кодексу. Згідно з положеннями частини 1 статті 1216, частини 1 статті 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.\~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~частини 1\~статті 1222,\~частин 1,\~2\~статті 1258,\~частини 1\~статті 1261\~Цивільного кодексу\~України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.\~Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є сином померлої [PERSON] , тобто спадкоємцем першої черги до майна померлої [PERSON] . Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено\~з матеріалів\~справи,\~ за\~ [PERSON] є\~єдиною спадкоємицею\~майна померлої\~ [PERSON] та\~прийняла спадщину\~шляхом звернення\~із заявою\~про прийняття\~спадщини до\~приватного нотаріуса,\~але за\~життя [PERSON] \~не встигла\~оформити свідоцтво\~про право\~власності на\~житловий будинок\~з надвірними\~будівлями,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та належав\~померлій [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] , виданого 23.01.1990 виконавчим комітетом Борівської сільської ради Готвальдівського району Харківської області, реєстр № 143, на підставі рішення виконавчого комітету Готвальдівської районної ради народних депутатів № 144 від 21.03.1989, на ім`я [PERSON] . Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Чугуївського нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. Харківської області від 06.02.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з наявним арештом на нерухоме майно.\~Така обставина не дає позивачу можливості оформити право власності на Спадкове майно. Відповідно до частин 1, 2 статті 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.\~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Частиною 1 статті 1297 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України. Верховний Суд у постанові від 03.05.2023 року по справі № 463/3251/22 прийшов до висновку, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також, що для зняття арешту із спадкового майна, спадкоємець має звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту. Виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке останній успадкував в порядку статті 1268 Цивільного кодексу України після смерті своєї матері та є підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 59\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 року у справі №2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Наявність тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Таким чином, наявність протягом тривалого часу арешту майна (більше 13 років) спадкодавця за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у майнові права позивача. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у справі наявні достатні докази, які підтверджують право позивача на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак, в зв`язку із наявним арештом накладеним на все майно спадкодавця [PERSON] відповідно до постанови ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області АА №549813 від 02 грудня 2009 року, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат понесених ним по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved