Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по сплаті кредиту в сумі 17736 гривень 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 15 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5544351, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідач, отримавши у кредит грошові кошти, зобов`язання за вказаним договором щодо їх повернення належним чином не виконав, у результаті чого і виникла зазначена позивачем заборгованість. В послідуючому Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило право вимоги за зазначеним вище кредитним договором згідно з договором факторингу №19062023 від 19 червня 2023 року, а позивач набув всі права кредитора за кредитним договором й має право вимоги до відповідача. Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач про причину неявки суду не повідомив, відзив не подав; представник позивача у надісланій до суду заяві просить справу розглядати без його участі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 15 лютого 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту (надалі - Договір), за умовами якого останній отримав фінансовий кредит на власні потреби в розмірі 5000 гривень на 360 днів, з стандартною процентною ставкою 1,99% на добу й зниженою процентною ставкою 0,01% на добу, що за стандартною ставкою складає 57499,99% річних та за зниженою процентною ставкою 18874,72% річних від суми кредиту, що підтверджується копією відповідного договору №5544351 від 15 лютого 2022 року (а.с. 6-12). Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 Договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Підпунктом 1.4 пункту 1 Договору встановлено строк кредиту 360 днів. Згідно підпункту 1.5.1 пункту 1 Договору визначено, що стандартна процентна ставка 1,99% в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в підпункті 1.1 цього Договору. Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Згідно з підпунктами 9.1, 9.2 пункту 9 Договору цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису та діє до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним. 19 червня 2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого перше передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач у свою чергу прийняв належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. З витягу Реєстру боржників №1 до договору факторингу №19062023 від 19 червня 2023 року (а.с. 19) та розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 19 червня 2023 року по 31 жовтня 2023 року (а.с. 20) вбачається, що станом на 31 жовтня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором №5544351 від 15 лютого 2022 року становить 17736 гривень, в тому числі: 5000 гривень за основною сумою боргу; 12736 гривень за відсотками. Обмірковуючи правомірність позовних вимог, суд зважає на таке. Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №5544351 від 15 лютого 2022 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М366958 (а.с. 11). Водночас, матеріали справи не містять заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Окрім цього, приписами частини 2 статті 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, позивачем не надано суду жодних доказів того, що товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» дійсно були перераховані відповідачу кошти в обумовленому договором розмірі. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. З огляду на зазначений принцип,

Outcome: dismissed