Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах Харківської міської ради звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіонова О.С., державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В. про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності посилаючись на те, що на підставі рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіонова О.С. від 18.12.2017 року за відповідачем зареєстровано право власності на гараж за адресою [ADDRESS] (гараж1). Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішення державного реєстратора прийняте на підставі довідки та технічного паспорту від 11.12.2017 року, виданих ТОВ «Київська проетна компанія», а також листа від 05.06.2014 року, виданого КП «Житкомсервіс», тобто за відсутності правостановлюючих документів як на нерухоме майно так і на земельну ділянку під цим майном. У відповідача відсутні правовстановлючі документи, якими підтверджується належність відповідного об`єкта та засвідчує прийняття в експуатацію вказаного закінченого будівництва об`єкта, присвоєння йому у встановленому законом порядку відповідної поштової адреси. Рішенням Харківської міської ради № 325/11 від 06.07.2011 року ( зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з ріенням Харківської міської ради 24 сесія 7 скликання від 19.12.2008 року № 1366/18) затверджено Порядок присвоєння адрес об`єкта нерухомості, розташованих на території м. Харкова. Відповідно до п. 1.5. Порядку адреса об`єкта нерухомого майна після проведення процедури присвоєння, зміни або анулювання підлягає реєстрації у Єдиному адресному реєстрі м. Харкова. Зазначено, що належним документом, який би підтверджував присвоєння об`єкту нерухомо майна поштової адреси, може бути рішення виконкому Харківської міської ради або довідка (витяг) є Єдиного адресного реєстру м. Харкова. Отже, рішенням державного реєстратора узаконено самовільне присвоєння номеру об`єкту нерухомості, що суперечить Порядку. Державним реєстратором Печенізької районної державної реєстрації Харківської області Зоткіним С.В. 14.08.2019 року прийнято рішення про державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна відповідно до яких «гараж» змінено на «гаражний бокс № [NUMBER] ». Оскільки [PERSON] право власності на відповідний об`єкт нерухомого майна у встановленом законом порядку не набув, то й державна реєстрація змін щодо назви адреси такого об`єкта відбулась з порушеннями вимог Закону. Такими діями державних реєстраторів порушено інтереси громади м. Харкова, оскільки своїми діями фактично легалізували самочинне будівництво на території міста Харкова, яке проведено на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності. Просить визнати незаконними та скасувати рішення державних реєстраторів , припинити відповідно до вимог зареєстроване за [PERSON] право власності на нерухоме майно гаражний бокс № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1440704063101, запис про право власності 23989748). Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.07.2021 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2023 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. Прокурор [PERSON] позовні вимоги підпримав просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Відповідачі державний реєстратор Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіонов О.С., державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін С.В. у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`вились, який в судове засідання не з`явився. Суд,\~заслухавши пояснення прокурора, відповідача [PERSON] , дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що на підставі рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіонова О.С. від 18.12.2017 року за відповідачем зареєстровано право власності на гараж за адресою [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №261243705 від 11 червня 2021 року гараж за адресою [ADDRESS] , право власності зареєстровано 12 грудня 2017 року за [PERSON] , реєстрацію проведено державним реєстратором Радіоновим О.С. Харківської районної державної адміністрації Харківської області на підставі технічного паспорту виданого 11.12.2017 року ТОВ «Київська проектна компанія» та довідки серія та номер б/н, виданої ФОП [PERSON] [INFO] . 14.08.2019 року рішенням державного реєстратора Печенізької районної державної реєстрації Харківської області Зоткіним С.В. про державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна, відповідно до яких гараж літ. «А-1» змінено на гараж бокс № [NUMBER] літ. «А-1», адресу вказаного об`єкта [ADDRESS] . Відповідно до ст.\~41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 ЦК України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва. Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18). Отже , самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки. Факт самочинного будівництва змушує власника земельної ділянки діяти з урахуванням того, що на відповідній земельній ділянці наявні певні об`єкти нерухомості - що обмежує можливості як користування, так і розпорядження земельною ділянкою. Права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 листопада 2023 року, справа № 916/1174/22. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17). Положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож, як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті (пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20). За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. За таких встановлених обстаивн, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed