Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, у якій просив визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,3489 га, кадастровий номер 3122089600:01:001:0590, що розташована на території Хмелівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, власницею якої відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-9931583792023 від 10.11.2023 року була [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] посилається на те, що [INFO] в м.Тернопіль померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яку він прийняв, оскільки звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом строк. Ще за життя [PERSON] 24.03.2006 року склала на [PERSON] заповіт, яким заповіла йому наявне в неї право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії ТР№0324999. Через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане майно позивач не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушений звернутися до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи 16.04.2024 року до початку розгляду справи по суті [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просить позов [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в наступній редакції позовних вимог: визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , жителем [ADDRESS] , право власності на спадкове майно, яке складається з частин земельної ділянки для ведення товарного сілськогосподарського виробництва, розміром 1,3489 га, кадастровий номер 6122089600:01:001:0590, що розташована на території Хмелівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, після смерті [INFO] матері [PERSON] , Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовчому судовому засіданні підтримали зменшені позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задоволити. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник відповідачки [PERSON] у підготовчому судовому засіданні пояснила, що згідна із зменшеними позовними вимогами у повному обсязі та просила суд їх задоволити. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 13.03.2024 року прийнято справу до провадження, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , представника відповідачки [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 25.02.1998 року, виданого Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.04.2018 року батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що Свершківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області в Книзі реєстрації актів про народження 03.03.1951 року зроблено актовий запис №2. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.03.2018 року [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років, про що 06.11.2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис №857. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 02.11.2023 року №29-19-0.2133-3921/2-23, [PERSON] включена у списки громадян - членів колективного сільськогосподарського виробничо-переробного підприємства «Придністровське» Заліщицького району Тернопільської області, які мають право на земельну частку (пай) під номером 35 згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю (серії ТР №18), виданого 05.11.1997 року, відповідно до рішення Хмелівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 25.10.1995 року №б/н. Відповідно до записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною адміністрацією по колективному сільськогосподарському виробничо-переробному підприємству «Придністровське» на території Хмелівської сільської ради, [PERSON] 25.12.1997 року видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0324999 за реєстраційним №31511 згідно розпорядження голови Заліщицької районної державної адміністрації від 17.11.1997 року №486 та 25.12.1997 року взамін сертифіката видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №453866. Згідно з заповітом, посвідченим секретарем виконкому Хмелівської сільської ради 24.03.2006 року та зареєстрованим у реєстрі за №10, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «земельну частку (пай), яка належить мені на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ТР №0324999 заповідаю [PERSON] ». Як вбачається з довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 17.09.2021 року №300 [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1979 року до дня смерті. У судовому засіданні встановлено, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,3489 га, кадастровий номер 6122089600:01:001:0590, що розташована на території Хмелівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, власницею якої відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-9931583792023 від 10.11.2023 року була [PERSON] . Згідно копії спадкової справи №30/2018, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та є таким, що у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини. Листом в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Тернопільської області І.Дідик №376/02-14 від 16.09.2023 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду, відтак визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. V. Оцінка суду Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України сдкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Належно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від\~прийняття спадщини\~відмовився один\~із спадкоємців\~за заповітом,\~частка у\~спадщині,\~яку він\~мав право\~прийняти,\~переходить до\~інших спадкоємців\~за заповітом\~і розподіляється\~між ними\~порівну. Якщо\~від прийняття\~спадщини відмовився\~один із\~спадкоємців за\~законом з\~тієї черги,\~яка має\~право на\~спадкування,\~частка у\~спадщині,\~яку він\~мав право\~прийняти,\~переходить до\~інших спадкоємців\~за законом\~тієї ж\~черги і\~розподіляється між\~ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено пра вових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. При цьому, у своїй постанові по справі №570/997/19 від 16.06.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду звернув увагу, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.392 ЦПК України право власності на майно може бути визнано судом також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову представником відповідачки [PERSON] суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні його спадкових справ, а тому зменшині позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач [PERSON] у встановлений ст.1270 ЦК України строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, представник відповідачки [PERSON] [PERSON] зменшені позовні вимоги визнала у повному обсязі, відтак останній має право на спадкування частини майна, яке належало померлій [PERSON] . VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивач не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідачки. На підставі наведеного,

Outcome: approved