Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

В позові йдеться про те, що 15 вересня 2012 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за останній період шлюбу з відповідачкою у них виникали постійні конфлікти, сварки і їхні сімейні (шлюбні) стосунки були припинені досить тривалий час. Тому вважає, що їх шлюб розпався, так як не має подружнього життя, спільне господарство не ведеться, спільного сімейного бюджету не має, між сторонами немає почуття любові та поваги, без чого не може повноцінно існувати жоден шлюб і очевидним є стійкий розлад подружніх стосунків (більше 6 місяців проживають окремо). Протягом останнього часу він намагався зберегти їхні шлюбні стосунки, однак позитивних результатів це не дало. Останнім часом в сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча він прикладав для цього максимально зусиль. Отже, він прийшов до висновку, що розірвання шлюбу - це єдиний вихід для них і є передумовою для того, щоб кожен міг окремо побудувати нове життя таким, яким є бачення на життя, але на жаль бачення у сторін різне. За наведених обставин їх з відповідачкою шлюб носить лише формальний характер, примирення з нею та збереження їхньої сім`ї є неможливим, бо сім`я фактично розпалась. Повністю переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів між ними немає. Із врахуванням вищезазначеного, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Решетар В.В. подав в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, строк на примирення не надавати, оскільки їх шлюб припинив існування досить тривалий час. Відповідачка, також в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю та не заперечила проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 15 вересня 2012 року, виконкомом Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбу зроблено актовий запис № 07. Дана обставина стверджується свідоцтва про шлюб від 15 вересня 2012 р. серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народились двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від: 05 вересня 2013 року серії [NUMBER] , 11 листопада 2016 року серії [NUMBER] , які є неповнолітніми. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В силу положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст.142 ЦПК України). Враховуючи визнання позову відповідачем, за позовну вимогу про розірвання шлюбу, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 605,60 грн. Інші 50%, тобто 605,60 грн., слід повернути позивачу безпосередньо із бюджету.

Outcome: approved