Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Чумак І.М. звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із позивачкою, а також навчається у Білозерській ЗОШ І-ІІІ ступенів. Батько дитини не бере ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, всім цим займається мати. Також представник позивача зазначає, що відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби та ніде не працює. А також притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство та до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України. Зважаючи на те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, тому представник позивача звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.12.2023 року було прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2024 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Чумак І.М. в судовому засіданні обставини викладені в позовній заяві підтримала, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи служби у справах дітей Білозерської міської ради Лазебник В.І. в судовому засіданні в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, неодноразово повідомлявся я про розгляд справи належним чином, жодних заяв або доказів поважності неявки до суду від нього не надходило, відзиву на позовну заяву до суду також не було подано. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.12.2014 року. (а.с.10) 01.09.2020 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Прізвище позивача [PERSON] було змінено на дошлюбне « [PERSON] ». (а.с.11) Також Добропільським міськрайонним судом Донецької області 23.06.2020 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. (а.с.13) Згідно постанові Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.06.2020 року, [PERSON] , [INFO] , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. (а.с.12) Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.12.2022 року, [PERSON] , [INFO] , було визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу. (а.с.14-15) В матеріалах справи міститься довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 22.23-29040 від 27.09.2023 року, яка видана Добропільським відділом державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області, з якої вбачається, що з [PERSON] стягувалися аліменти на підставі судового наказу № 227/2149/20 від 23.06.2020 року, виданого Добропільським міськрайонним судом Донецької області, у розмірі 1/4 частини заробітку. З вересня 2020 року по жовтень 2022 року з боржника утримувались аліменти з місця праці ШУ «Білозерське» та перераховувались на поточний рахунок стягувача. 21.10.2022 року постанову про звернення стягнення з боржника було повернуто до Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області у зв`язку із звільненням боржника з відміткою: заборгованості не має. Подальша заборгованість зі сплати аліментів нараховувалась згідно ч. 2 ст. 195 Сімейного Кодексу України. Станом на 27.09.2023 року сукупна заборгованість зі сплати аліментів становить 39107,50 грн. (а.с.21) Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER], [PERSON] починаючи з листопада 2022 року по серпень 2023 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 39107,50 грн. (а.с.22) Відповідно до довідки № 2501 від 03.10.2023 року, яка видана виконкомом Білоерської міської ради Донецької області, разом із [PERSON] , 1990 року народження, за адресою [ADDRESS] , зареєстрований також [PERSON] , 2014 року народження. (а.с.17) Згідно характеристики на [PERSON] № 01-23/154 від 04.10.2023 року, яка видана директором Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 18 Білозерської міської ради Донецької області, батько дитини [PERSON] у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив кожного разу, на батьківські збори не з`являвся, до школи не приходив. (а.с.18) Також згідно акту обстеження умов проживання від 17.10.2023 року, проведеного на підставі заяви про надання висновку про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав від 13.10.2023 року № 185, комісією було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . У висновку комісії зазначено, що для дитини створені добрі умови для виховання та навчання, мати забезпечує дитину всім необхідним та створює умови для всебічного розвитку дитини. (а.с.19) Судом також було досліджено висновок органу опіки та піклування Білозерської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , № 02-11/2735 від 10.11.2023 року, відповідно до якого орган опіки та піклування Білозерської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] . (а.с.26-27) Висновок є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не проявляє відносно своєї дитини турботи та піклування, не проявляє зацікавленості в її долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ч. 1 ст. 164 СК України, суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення цієї норми права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. З наведених норм вбачається, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що судом було встановлено, що відповідач належним чином свої батьківські обов`язки не виконує, постійно нехтує сімейними цінностями, усі обов`язки щодо виховання та утримання дитини виконує мати, тобто дитина фактично позбавлені батьківського піклування зі сторони батька, суд доходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що повною мірою відповідатиме інтересам малолітньої дітини.

Outcome: approved