Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 26.12.2023 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.05.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 4126166, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, що визначено статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2 Договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) 9 332,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,6 % в день та розміром акційних процентів 0,96% в день. Сторонами, відповідно до умов п.2 договору, визначено, що розмір процентів на прострочену і строк користування коштами понад строки договору складають 2,70% в день. Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 9 332,00 грн. строком на 30 днів, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами цього договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до розрахунку, заборгованість [PERSON] за договором № 4126166 від 31.05.2019 року станом на 14.01.2020 року (дата відступлення права вимоги) становить 39 427.36 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 9332,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 7166,98 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 22928,38 грн.. 03.04.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю 1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 3042017. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу Первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор\~ зобов`язується їх прийняти.\~ Позичальником на користь позивача-нового кредитора було сплачено суму коштів, а саме : 20.07.2021 -318.73 грн.; 20.08.2021 400 грн.; 21.09.2021 400 грн.; 19.10.2021-400 грн.; 22.11.2021-400 грн.; 22.12.2021-400 грн.; 20.01.2022-400 грн.; 22.02.2022-400 грн.; 04.05.2022-836.36 грн. Всього після здійснення оплати заборгованість за тілом та несплаченими відсотками складає - 35472,27 грн. Позивач здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення до 23.02.2022 року, що складають: заборгованість за 3% річних- 2477,32 грн.; заборгованість за інфляційними витратами - 6614,22 грн.. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 03.11.2023 включаючи тіло кредиту, проценти 3% річних та інфляційні втрати становить 44 563,81 грн., яка складається з: 5376.91 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7166.98 грн. заборгованість за процентами; 22 928.38 грн. заборгованість за процентами на прострочену позику; 2477.32 грн. заборгованість за 3% річних; 6614.22 грн. заборгованість за інфляційними втратами. На підставі наведених обставин, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 4126166 від 31.05.2019 року в сумі 44 563,81 грн., а також судові витрати в розмірі 2481 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача адвокат Бандура В.О. скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, зазначає, що згідно умов Договору позики №4126166 від 31.05.2019 року, як розмір плати за користування кредитними коштами (9332, 00 грн.) кредитор визначив базову процентну ставку, яка становить 1.60% або 149,31 грн. на день. Оскільки строк позики складав 30 днів, то базова процентна ставка у розмірі 149,31 грн. повинна була нараховуватись кожен день впродовж 30 днів на суму позики (9332,00 грн.). Договір позики №4126166 укладено 31.05.2019 року, а тому кінцевим строком погашення основного боргу (9332,00 грн.) є 29.06.2019 року (тридцятий день). Із зазначеного слідує, що базова процентна ставка у розмірі 149,31 грн. мала нараховуватися кожен день до 29.06.2019 року (включно). З поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору, 29.06.2019 року відповідачем було погашено заборгованість у розмірі 2687.62 грн., з яких кредитором зарахувались 149.31 на погашення базової процентної ставки за 29.06.2019 року. Таким чином, сума заборгованості за базовою процентною ставкою складає не за 30 днів, а за 29 днів і становить 4 329. 99 грн. (149,31 грн. х 29 днів). Тому вважає, що позивачем невірно розрахована сума заборгованості за нараховані та несплачені базові проценти, оскільки така має складати 4 329,99 грн., а не 7166, 98 грн.. Щодо вимог про стягнення процентів за прострочену позику за договором позики №4126166 від 31.05.2019 року, то передбачено сплату відповідачем процентів на прострочену позику, що складають 2,70% на день. Позивач просить суд стягнути заборгованість за процентами на прострочену позику у розмірі 22 928.38 грн., однак законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом. Просить звернути увагу, що розмір заборгованості за процентами на прострочену позику - 22 928, 38 грн., є надмірним, оскільки загальна сума позики - 9 332,00 грн., а відповідачем частину боргу було погашено, також той факт, що в даному випадку розмір неустойки значно перевищує розмір невиконанням зобов`язання, тому вважає, що наявні всі підстави для зменшення розміру неустойки. Також, відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованість за 3% річних у розмірі 2477,32 грн. та заборгованість за інфляційними витратами у розмірі 6 614, 22 грн. На підставі наведених підстав, представник відповідача просив суд позовні вимоги задовольнити частково, стягнути із відповідача заборгованість за договором позики №4126166 від 31.05.2019 року в сумі , яка складається із: 5376.91 грн. - тіло кредиту; 4329.99 грн. базова процентна ставка. У задоволенні вимоги про стягнення процентів просить відмовити або зменшити на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, а у стягненні інфляційних витрат та 3% річних відмовити. Також, просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до 1000 грн. Представник позивача в судове засідання 18.04.2024 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача 15.02.2024 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання 18.04.2024 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача адвокат Бандура В.О. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Вказує, що позивач позовні вимоги визнає частково з підстав зазначених у відзиві на позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 31.05.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 4126166, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, даний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2 Договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) 9 332,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,6 % в день та розміром акційних процентів 0,96% в день. Сторонами відповідно до умов п.2 договору визначено, що розмір процентів на прострочену і строк користування коштами понад строки договору складають 2,70% в день. Згідно з п. 5 Договору кредиту визначено, що цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mvcredit.ua/ru/dociiments-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Відповідно до п.8.4 Правил якщо під час дії особливих умов виконання Договору, встановлені для позичальника в рамках програми лояльності (у тому числі право сплати процентів акційних, позичальник порушить взяті на себе договірні зобов`язання, такі особливі умови виконання договору втрачають силу, що означає, що нараховані згідно умов договору проценти підлягають сплаті позичальником в повному об`ємі за весь період дії договору згідно умов договору і незалежно від пропонованих особливих умов програми лояльності (а.с.7-19). Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 9 332,00 грн. строком на 30 днів, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом\~ з іншими платежами згідно з умовами цього договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував. Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості, борг [PERSON] за договором № 4126166 від 31.05.2019 року станом на 14.01.2020 року (дата відступлення права вимоги) становить 39 427.36 грн., та складається із: заборгованості за основним боргом - 9332,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 7166,98 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 22928,38 грн. (а.с.24-25). 03.04.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю 1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 3042017. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу Первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор\~ зобов`язується їх прийняти (а.с.29-37).\~\~ Позичальником на користь позивача-нового кредитора було сплачено суму коштів, а саме : 20.07.2021 -318.73 грн.; 20.08.2021 400 грн.; 21.09.2021 400 грн.; 19.10.2021-400 грн.; 22.11.2021-400 грн.; 22.12.2021-400 грн.; 20.01.2022-400 грн.; 22.02.2022-400 грн.; 04.05.2022-836.36 грн. (а.с.25 на звороті). Всього після здійснення оплати заборгованість за тілом та несплаченими відсотками складає - 35472,27 грн. (а.с.26). Оцінюючи надані сторонами докази, суд частково погоджується із сумою заборгованості, яка підлягає стягненню, виходячи з наступного. Сторонами не заперечується у справі, що заборгованість за договором позики №4126166 від 31.05.2019 року по тілу кредиту становить 5376.91 грн., а відтак суд вважає, що вимоги щодо стягнення тіла кредиту є обґрунтовані та підлягають до задоволення. Щодо боргу за базовою процентною ставкою, то згідно умов Договору позики №4126166 від 31.05.2019 року, як розмір плати за користування кредитними коштами\~ в сумі 9332, 00 грн. кредитор визначив базову процентну ставку, яка становить 1.60% або 149,31 грн. на день. Оскільки строк позики складав 30 днів, то базова процентна ставка у розмірі 149,31 грн. повинна була нараховуватись кожен день впродовж 30 днів на суму позики -9332,00 грн.. Договір позики №4126166 укладено 31.05.2019 року, а тому кінцевим строком погашення основного боргу є 29.06.2019. Із зазначеного слідує, що базова процентна ставка у розмірі 149,31 грн. мала нараховуватися кожен день до 29.06.2019 року включно. Як встановлено з поданого позивачем розрахунку заборгованості, 29.06.2019 відповідачем було погашено заборгованість у розмірі 2687.62 грн., з яких кредитором зарахувались 149.31 на погашення базової процентної ставки за 29.06.2019 року. Таким чином, сума заборгованості за базовою процентною ставкою складає не за 30 днів, а за 29 днів і становить - 4 329. 99 грн. (149,31 грн. х 29 днів). Тому суд погоджується з позицією відповідача, що позивачем невірно розрахована сума заборгованості за нараховані та несплачені базові проценти, оскільки така має складати 4 329,99 грн., а не 7166, 98 грн.. Щодо вимог про стягнення процентів за прострочену позику. За договором позики №4126166 від 31.05.2019 року встановлені проценти на прострочену позику складають 2,70% на день, відповідно позивач просить суд стягнути заборгованість за процентами на прострочену позику у розмірі 22 928.38 грн. Вказана сума відповідачем не заперечується, однак позивач просить її зменшити на підставі ч.3 ст.551 ЦК України. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 № 902/417/18 зроблено висновок, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Суд вважає, що з урахуванням суми боргу за тілом кредиту, яка становить 5376.91 грн., розмір процентів на прострочену позику в сумі 22 928.38 грн. є таким, що значно перевищує розмір тіла кредиту (збитків), а відтак виходячи з принципів розумності, заборгованість відповідача перед позивачем за в цій частині підлягає зменшенню до розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до стягнення в цій частині підлягає сума - 5376.91 грн.. Щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних суд зазначає наступне. Позивач здійснюючи нарахування інфляційних витрат та 3% річних просив їх стягнути за період з 14.01.2020 по 23.02.2022, за яким здійснений відповідний розрахунок боргу в цій частині (а.с.26). Проте, суд розраховує інфляційні витрати та 3% річних у вказаний період виходячи із суми заборгованості, яка за вищенаведеними висновками суду підлягає до стягнення, а саме: борг за тілом кредиту - 5376.91 грн.; борг за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 4 329,99 грн.; борг за процентами на прострочену позику - 5376.91 грн., а всього 15 083,81 грн. Таким чином за період визначений позивачем до нарахування, а саме з 14.01.2020 по 23.02.2022, з урахуванням загальної суми заборгованості - 15 083,81 грн.,\~ 3% річних становлять 955.90 грн., а інфляційні втрати 2848,04 грн. У підсумку суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики №4126166 від 31.05.2019 року в загальній сумі 18 887,75 грн., яка складається із боргу: за тілом кредиту - 5376.91 грн.; за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 4 329,99 грн.; за процентами на прострочену позику - 5376.91 грн.; 3% річних 955.90 грн.; інфляційні втрати 2848,04 грн.. Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представником позивача до суду надано договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 укладеного між ТзОВ «ФК Профіт капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», додаткову угоду №7 до договору, в якому розмір винагороди за надану правову допомогу становить 10000 грн., платіжну інструкцію за оплату адвокатських послуг (а.с.38-49). Так, оцінюючи розумність вартості наданих послуг з професійної правової допомоги, суд зважає, що дана цивільна справа не є справою значної складності, розглядалася без безпосередньої участі сторін, на підставі поданих заяв. У постанові Верховного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 280/1765/19 (провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. З огляду на клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням критеріїв співмірності та складності справи, яка не є справою значної складності, обсягу виконаної адвокатом роботи, та враховуючи що позов задоволено частково, суд приходить до висновку, про необхідність зменшення їх розміру з 10000 грн. до 5000 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2684\~ грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 11004 від 05.10.2023 (а.с.6). Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 44 563,81 грн., однак позов підлягає задоволенню на суму 18 887,75 грн., тобто відсоток задоволених позовних вимог становить 42,38 %, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає 1137,48 грн. (2 684,00 х 42,38 % : 100). На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268,\~ 288-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial