Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.08.2023 року шлюб, зареєстрований між сторонами було розірвано. Від шлюбу у подружжя є діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач є працевлаштованим та отримує дохід за кордоном, в добровільному порядку надати матеріальну допомогу на дітей відмовляється, що стало підставою для звернення до суду. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей, а саме на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі: 8\~000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання [PERSON] , [INFO] , 8\~000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, на адресу суду 28.02.2024 року (вх. № 6839) надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, згідно якої позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.41-43). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся неодноразово, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, на адресу суду повернувся поштовий конверт, згідно якого встановлено, що відповідач 28.10.2023 року отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками (а.с.29,34). Разом з цим, відповідач не надав суду відзиву на позов, або заперечень з приводу заявлених позовних вимог. Крім іншого, на дату слухання справи, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи, шляхом отримання смс-повідомлення про виклик до суду (а.с.38), при цьому про причини не явки суду не повідомив. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.17,18). Згідно копії\~рішення Суворовського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~11.08.2023\~року (справа\~№523/16054/22)\~позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 19 грудня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2060 (а.с.14-16). Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу між сторонами відповідач у справі зобов`язання покладені на нього законодавством щодо утримання дітей не виконує, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, є працездатним, а тому з метою захисту прав дітей на достатній рівень життя та розвитку, позивач звернулась до суду з даним позовом. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до закону про Держбюджет на 2024 рік, прожитковий мінімум на дітей віком до 6\~років 2563\~грн; Для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить - 3196 грн. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Це зазначено у Сімейному кодексі України. Тобто мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років 1281,5 грн. Діти віком від 6 до 18 років 1598 грн. Згідно з\~ч.5\~ст.183\~СКУ,\~максимальний розмір\~аліментів становить\~10\~прожиткових мінімумів\~на дитину.\~Тобто максимум,\~що має\~сплачувати один\~з батьків\~на дитину\~до 6\~років 25 630 грн. А для дітей від 6 до 18 років 31 960 грн. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач просить застосувати положення ст. 183 СК України, та стягти з відповідача аліменти на утримання дітей, згідно максимально визначеного розміру, а саме по 8\~000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. Вирішуючи питання щодо розміру стягнення аліментів суд виходить з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, також слід враховувати рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини та враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які вона посилається. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 84 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України). Також, відповідно до положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України - суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням зазначеного, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, а відтак, з урахуванням відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача щодо визначеного позивачем розміру аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1\~073, 60 гривень.

Outcome: approved