Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

29 грудня 2023 року позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Калинич О.І., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Неліпенської сільської ради Свалявського району Закарпатської області що підтверджується актовим записом за №27 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З моменту укладання шлюбу позивачка та відповідач проживали разом. Однак, сімейне життя між позивачем та відповідачем не складалося вже більше 4 років, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім`ї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України. У зв`язку з тим, що на протязі тривалого часу ведення між нею та відповідачем спільного господарства припинено, вважає за глибоким її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Шанс на примирення, який позивачем надавався, про що свідчить подана позовна заява про розірвання шлюбу по справі 308/7142/22, яку в подальшому нею забрано та судом залишено без розгляду, відповідачем не виправдалося, та в подальшому останній взагалі покинув її та виїхав за кордон. О крім того, наголошує, що після фактичного припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) постійно проживають з нею. Тому позивач вимушена також через суд вирішити питання стягнення аліментів з відповідача, так як він нехтує своїм обов`язком батька по відношенню до їх спільних дітей. Ухвалою суду від 03.01.2024 було відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, через канцелярію суду представник позивача подав заяву, якою просив розглядати справу за відсутності позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу не заперечував. Також зазначив, що заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 7000 грн. щомісячно, оскільки такий розмір аліментів є надмірним для нього та перевищує розмір його середньомісячного доходу. Водночас зазначив, що оптимальним для нього буде стягнення аліментів у розмірі 2500 грн. З огляду на наведене, на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2023 року позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Калинич О.І., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Неліпенської сільської ради Свалявського району Закарпатської області що підтверджується актовим записом за №27 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З моменту укладання шлюбу позивачка та відповідач проживали разом. Однак, сімейне життя між позивачем та відповідачем не складалося вже більше 4 років, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім`ї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України. У зв`язку з тим, що на протязі тривалого часу ведення між нею та відповідачем спільного господарства припинено, вважає за глибоким її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Шанс на примирення, який позивачем надавався, про що свідчить подана позовна заява про розірвання шлюбу по справі 308/7142/22, яку в подальшому нею забрано та судом залишено без розгляду, відповідачем не виправдалося, та в подальшому останній взагалі покинув її та виїхав за кордон. О крім того, наголошує, що після фактичного припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) постійно проживають з нею. Тому позивач вимушена також через суд вирішити питання стягнення аліментів з відповідача, так як він нехтує своїм обов`язком батька по відношенню до їх спільних дітей. Судом встановлено, що сімейне життя позивача та відповідача відсутнє. Упродовж тривалого часу не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинені. Згідно зіст.51КонституціїУкраїни шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56\~Сімейного кодексу України (далі\~СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від21.12.2007№11«Пропрактику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», прожитковий мінімум у 2023 році для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня -\~2833\~гривні. Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дітей є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на те, що відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, а також враховуючи вік дитини, те, що дитина фактично проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Разом з тим, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи майнове становище сторін, зважаючи на положення ч.3 ст.184\~СК України, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання однієї дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи ст. ст. 24,56,104,105,110,112,113,114, 141, 150, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved