Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна та стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 26.02.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу автомобіля № LGCWA!00000025, відповідно до якого Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передав у платне володіння та користування позивачу предмет лізингу, а саме: автомобіль Geely Maple, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] . Відповідач лізінгові платежі у визначеному розмірі та строки не вносив, тому 03.05.2023 року у зв`язку із затримкою відповідачем платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено Лізингоодержувачу повідомлення про настання події Дефолту. Оскільки Лізингоодержувачем подію Дефолту не було усунуто, 05.09.2023 Лізингодавцем згідно повідомлення було вказано про розірвання Договору з 05.10.2023 року. Станом на 27.11.2023 року предмет лізингу Лізингоодержувачем не повернуто, місцезнаходження транспортного засобу позивачу не відомо, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив, у зв`язку з чим позивач вважає, що він, як власник предмету лізингу, має право на витребування майна у відповідача, який утримує його у себе без будь-якої правової підстави після розірвання Договору фінансового лізингу, а також має право на отримання лізингових платежів, заборгованість за якими виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу. Тому просить витребувати у відповідача транспортний засіб, який був предметом Договору лізингу вартістю 145000,00 грн. та стягнути з відповідача заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 28584,29 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 15594,75 грн. відсотків за користування предметом лізингу, а разом 47323,04 гривень. Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Процесуальні дії у справі 26 грудня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явились, позивачем разом із позовною заявою надавалося клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тричі просив розгляд справи відкласти з різних причин, але в судове засідання, не з`явився, поважних причин неявки не надав. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами, та проголошує про ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом 26.02.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу автомобіля № LGCWA!00000025, відповідно до якого Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передав у платне володіння та користування позивачу предмет лізингу, а саме: автомобіль Geely Maple, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] . Згідно із п. 2.2. ст.2 Договору Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в ст.14 п.14.1 Договору, Додатку 1 (Специфікації), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодувань витрат Лізингодавця, пов`заних з виконанням Договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до Лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами Договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або чинним законодавством України). За змістом п.2.3. ст.2 Договору строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений в статті 14 п.14.2. Договору і відповідно до Додатку 2 складає 60 місяців. Відповідно до п.2.4. ст.2 Договору, предмет лізингу є власністю Лізингодавця протягом усього строку дії даного договору. Відповідно до п.4.2. ст.4 Договору, усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до графіку та умов цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на транзитний рахунок відповідно до п.14.5. ст.14 Договору. Лізингові платежі включають: платежі з відшкодування частини вартості предмета лізингу; проценти за користування предмет ом лізингу, винагороду за обслуговування операцій фінансового лізингу; платежі з відшкодування витрат Лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу. За змістом ст.6 Договору на Лізингоодержувача покладено обов`язок сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, винагороду за користування предметом лізингу та інші платежі відповідно до графіку та статті 14 цього Договору. Відповідно до п.6.3.3. ст.6 Договору лізингу Лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках передбачених чинним законодавством України. Статтею 8 Договору передбачена подія Дефолту . Так, відповідно до п.п.1 п.8.1. ст.8 Договору, для цілей цього Договору подією Дефолту є, зокрема, прострочення виконання фінансових зобов`язань за договором 30 днів. Згідно з п.8.2.1 у разі настанні події Дефолту Лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу Лізингодавцю із зазначенням строку його повернення. У повідомленні про Дефолт зазначається дата одностороннього розірвання договору у разі неусунення Лізингоодержувачем події Дефолту протягом 30 календарних днів з моменту виникнення події Дефолту. Згідно з підпунктами 8.2.4., 8.2.5. ст.8 Договору лізингу, якщо протягом 10 календарних днів з момент отримання повідомлення про Дефолт, лізингоодержувач не усунув подію Дефолту Лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а Лізингодавець має право згідно зі ст.651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену у повідомленні. Одностороннє розірвання Договору не звільняє Лізингоодержувача від відповідальності за порушення зобов`язань за цим Договором. Відповідач лізінгові платежі у визначеному розмірі та строки не вносив, тому 03.05.2023 року у зв`язку із затримкою відповідачем платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено Лізингоодержувачу повідомлення про настання події Дефолту. Оскільки Лізингоодержувачем подію Дефолту не було усунуто, 05.09.2023 Лізингодавцем згідно повідомлення було вказано про розірвання Договору з 05.10.2023 року. Станом на 27.11.2023 року предмет лізингу Лізингоодержувачем не повернуто, місцезнаходження транспортного засобу позивачу не відомо, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за договором фінансового лізингу, недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань, та регулюються законом, чинним на час укладення договору. Норми права, які застосовує суд Правовідносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та Законом України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 цього Кодексу). Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 цього Кодексу). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Визначення договору лізингу міститься і у ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг». Згідно зі ст.4 цього Закону, лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця. Відповідно до ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг», в редакції, чинній на час укладення договору, Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору; вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов`язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов`язань лізингоодержувачем за договором лізингу. Згідно зі статтею 16 цього Закону лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Статтею 41 Конституції України визначено право кожного володіти, користуватись розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності Згідно з цією нормою, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). За правилами ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, як право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Приписами ч.1 ст.1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно. Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення з відповідачем Договору лізингу та порушення останнім взятих на себе зобов`язань. Так, відповідач, користуючись предметом лізингу, не виконував належним чином умови Договору, допустив порушення покладених на нього зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів строком понад 30 днів, що відповідно до Договору лізингу є подією Дефолту, не повідомив про відмову від Договору лізингу в односторонньому порядку у встановлені законом строки, на повідомлення позивача про настання події Дефолту жодним чином не зреагував, прострочену заборгованість не сплатив, не сплачує лізингові платежі, що призвело до розірвання Договору лізингу позивачем в односторонньому порядку. Договір вважається розірваним з дати, зазначеної у повідомленні, тобто з 05.10.2023. Згідно з Договором лізингу, одностороннє розірвання Договору не звільняє Лізингоодержувача від відповідальності за порушення зобов`язань за цим Договором. Станом на 27.11.2023 року відповідач прострочену заборгованість не сплатив, предмет лізингу позивачу не повернув, тож позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 28584,29 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 15594,75 грн. відсотків за користування предметом лізингу, а разом 47323,04 гривень підлягають задоволенню. Враховуючи, що на час розгляду справи Договір фінансового лізингу є розірваним з 05.10.2023 року в односторонньому порядку, то відповідно до умов Договору Лізингоодержувач зобов`язаний повернути Лізингодавцю майно, а саме предмет лізингу, яким він користувався за вказаним Договором. Предмет лізингу відповідач позивачу не повернув, тому позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині витребування транспортного засобу у відповідача також підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved