Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

05.03.2024 року до суду надійшла відповідна заява представника відповідача [PERSON] адвоката Волкова А.В., у котрій останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в загальній сумі 15 110 грн. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Волков А.В. вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити. Додав, що оплата гонорару зроблена дружиною його довірителя. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з народження у [PERSON] була травма, він є інвалідом. Кожного місяця витрати на лікування та реабілітацію сина становить близько 20 000 грн. Всі витрати на утримання та лікування сина несе самостійно. Додала, що для неї це велика сума, яка є неспівмірною зі складністю справи та наданими послугами. Просила зменшити розмір витрат до 3 000 грн. Представник позивача адвокат Чайковська Р.А. додала, що заявлена сума судових витрат не є співмірною і не відповідає складності справи. Було проведено лише два судових засідання та складено три документа. Позивач погоджується сплатити 3 000 грн., але ці гроші фактично доведеться забрати у дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Заслухавши пояснення представника відповідача, позивача та її представника, вивчивши й дослідивши заяву та додані до неї документи, а також окремі матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.02.2024 у справі №295/14964/23 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів відмовлено. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) (стаття 141 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Згідно зі ст.\~133\~ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є складовою частиною судових витрат по справі. Статтею 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини першої статті 58\~ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України\~«Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2024 року між Адвокатським Бюро «Волкова» в особі керуючого бюро адвоката Волкова А.В. та [PERSON] був укладений договір про надання правничої допомоги (а.с. 132-134). Сума гонорару, який клієнт сплачує виконавцю за даним договором, складає 15 110 грн., які сплачуються на рахунок виконавця протягом доби з моменту підписання (п. 4.1 договору). Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). У відповідності із актом приймання-передачі наданої правової допомоги згідно договору про надання правничої допомоги від 26.01.2024 року у справі №295/14964/23 надана адвокатом правова допомога клієнту Буділову Ю.М. полягала у наступному: ознайомлення з матеріалами справи; час, витрачений адвокатом на дорогу для участі в судовому засіданні 01.02.2024 та час, проведений адвокатом у судових засіданнях 01.02.2024 та 28.02.2024; час, витрачений адвокатом на складення та подачу клопотання про долучення додаткових письмових доказів, заперечень щодо стягнення витрат на користь позивача, клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції (а.с. 135). Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial