Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] ,в особі представника [PERSON] , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1291964 (а.с.6), звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до Торезької міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований у своєму будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 01 листопада 2023 року, актовий запис № 74. Мама позивача - [PERSON] (дружина померлого [PERSON] ) померла раніше - [INFO] . Позивач стверджує, що інших дітей, окрім позивача, у померлого [PERSON] не було. Між тим, заповіт батько не склав. Спорідненість позивача з померлим підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Торезьким міським бюро запису актів громадянського стану Донецької області 14.03.1973 року. Спадкове майно, що залишилось після батька, складається з будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належав батькові на праві особистої приватної власності. Позивач вказує, що після смерті батька [PERSON] і до жовтня 2023 року позивач залишався проживати на території міста Чистякове Донецької області, а тому він був об`єктивно позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть батька встановленого зразка і, відповідно, вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . У жовтні 2023 року після приїзду до міста Одеси, позивач звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті батька на тимчасово окупованій території. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2023 року встановлено факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] у місті Торез Донецької області. Після чого, 03 листопада 2023 року з метою прийняття спадщини після смерті батька, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Берзінь-Усової Ірини Анатоліївни із відповідною заявою. Між тим, постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Берзінь-Усової І.А. від 03.11.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , у зв`язку із пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач зазначає, що в період часу з 2014 року до жовтня 2023 року позивач постійно проживав на тимчасово окупованій території у місті Чистякове (колишня назва -Торез) Донецької області. Лише у жовтні 2023 року позивач переїхав до міста Одеси, де 17 жовтня 2023 року отримав статус внутрішньо переміщеної особи у місті Одеса. Отже, з причини перебування на тимчасово окупованій території, де не працюють державні органи влади, позивач був позбавлений можливості оформити свідоцтво про смерть батька [PERSON] , а відповідно і звернутися вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 21 листопада 2023 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.26). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 січня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.37). У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача - адвокат Берзінь С.Л. не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. В той же час, представником позивача було подано до суду заяву, в якій останній підтримав позовну заяву у повному обсязі, просить позов задовольнити та розглянути позовну заяву за відсутності сторони позивача. Проти ухвалення заочного рішення у справі позивач не заперечує (а.с.39-40). Представник відповідача Торезької міської ради Донецької області у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки представник відповідача суду не надав, відзиву на позов, заперечень проти заявлених позовних вимог на адресу суду також не надходило. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.11.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного тану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса), відповідний актовий запис № 74 (а.с.11). Частиною 1 статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Правова норма ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 2 статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що визначається статтею 1261 ЦК України. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 14 березня 1973 року Торезьким міським бюро ЗАГС Донецької області, [INFO] народився [PERSON] , батьком якого зазначено [PERSON] , відповідний актовий запис № 445 (а.с.10). Отже, позивач [PERSON] дійсно є сином [PERSON] , та, відповідно, являється спадкоємцем першої черги після померлого батька [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а з урахуванням пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання в умовах воєнного стану» № 3164 від 28 лютого 2022 року, відповідно до якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, законодавчо передбачено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. З урахуванням введеного в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану, у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Берзінь-Усовою І.А. № 117/02-31 від 03.11.2023 року, позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, звернувся 03 листопада 2023 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Берзінь-Усової І.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] його батька - [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Того ж дня, 03 листопада 2023 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Берзінь-Усова І.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , [INFO] , відмовила та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 117/02-31 від 03.11.2023 року (а.с.21). Отже, позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Із змісту інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) № 74598950 від 03.11.2023 року за параметрами запиту - [PERSON] та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74599157 від 03.11.2023 року у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа № 49/2023, після померлого [INFO] [PERSON] , не вбачається інформація щодо видачі свідоцтва про право на спадщину та складання заповіту /спадкового договору (а.с.19, 20). Аналізуючи вищевикладене, необхідно констатувати, що спадкоємці, які б прийняли спадщину після померлого [INFO] [PERSON] та отримали свідоцтво про право на спадщину відсутні, спадщину відумерлою не визнано. В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що після смерті батька і до жовтня 2023 року він перебував на тимчасово окупованій території у місті Чистякове Донецької області, а отже не мав можливості отримати у відділі державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтво про смерть батька, оскільки органи державної реєстрації актів цивільного стану на вказаній території не працюють. Як наслідок, позивач не зміг вчасно звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Відповідно до постанови Верховного Суду № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька пропущено позивачем з причини введення на території України воєнного стану та веденням бойових дій на території Донецької області, де позивач перебував після смерті батька і об`єктивно не мав можливості звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою, суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважною та визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявляв, а тому їх слід віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved