Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Представник заявника звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту в якому зазначає, що [PERSON] народився [INFO] в с.Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області. Починаючи з 1983 року по 27 вересня 1991 року [PERSON] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Кострижівської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області. В цей період часу, а саме з 1976 року по 1990 року [PERSON] працював в ВАТ Цукровий завод «Хрещатик» у смт. Кострижівка, Чернівецької області. У подальшому, з 1996 року по 1997 рік [PERSON] працював в ПАТ «Кострижівський комбінат будівельних матеріалів». 06.12.1999 року заявником [PERSON] , було укладено шлюб із [PERSON] , [INFO] . Від вказаного шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] . У подальшому, а саме 06.09.2010 року шлюб було розірвано. Вказує, що весь цей час, заявник користувався паспортом УРСР, де було зроблено помітку про набуття ним громадянства України. Однак у подальшому, вказаний паспорт було загублено. З метою отримання паспорта громадянина України, в 2023 році заявник звернувся до Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області. Проте, за результатами перевірки міграційною службою було повідомлено, що з метою отримання паспорта громадянина України, йому, [PERSON] , необхідно довести факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України» та роз`яснено, що таку обставину він може встановити виключно в судовому порядку. Відтак, на підставі наданих доказів та з метою встановлення належності до громадянства України і подальшого отримання паспорту громадянина України, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні представник заявника та сам заявник надали пояснення аналогічні викладеним у заяві, заяву просили задовольнити. Заявник додатково пояснив, що майже все життя прожив у межах Чернівецької області, в смт. Кострижівка. У 90-ті роки час від часу виїжджав за межі України на заробітки. Весь час користувався радянським паспортом у якому була відмітка про набуття ним громадянства України, що визнавалось державними органами, зокрема при укладенні ним шлюбу. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі на розсуд суду. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] , в судовому засіданні вказала, що знає заявника з 1984 та їй відомо, що від того часу і по сьогодні, він проживав на території України. Свідок [PERSON] вказав, що\~ був співробітником [PERSON] та знає, що він проживав у смт. Кострижівка Чернівецької області. Суд, вивчивши заяву, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 319 ЦПК у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлено, що метою встановлення факту проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року є необхідним для встановлення належності до громадянства України і подальшого отримання паспорту громадянина України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с.Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області, про що 24.02.1953 року Виконавчим комітетом Хрещатинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області було зроблено відповідний актовий запис №04; батько: [PERSON] ; мати: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 12.04.2017 року повторно Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. За відомостями Виконавчого комітету Репуженецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області заявник [PERSON] , [INFO] , був зареєстрованим за адресою: Чернівецька область, Заставнівський район, с. Хрещатик в період 3 01.01.1977 року по 31.12.1979 року, що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання Репуженської сільської ради від 29.08.2017 №1549. Встановлено, що у період з 03.06.1976 року по 09.07.1990 року заявник [PERSON] працював в ВАТ Цукровий завод «Хрещатик» смт. Кострижівка, зокрема: з 03.06.1976 року згідно наказу №79 Л від 03.06.1976 року, звільнений з 22.03.1976 року згідно наказу №16 Л від 30.03.1979 року; прийнятий з 21.11.1979 року згідно наказу №67 Л від 20.11.1979 року, звільнений з 01.06.1985 року; прийнятий з 24.10.1989 року згідно наказу №722 Л від 24.10.1989 року, звільнений з 03.06.1990 року згідно наказу №206 Л від 09.07.1990 року, що підтверджується архівною довідкою Архівного відділу Заставнівської районної державної адміністрації від 04.12.2017 №2/46. 20.01.1978 року Заставнівським РВВС УВС Чернівецького облвиконкому заявнику [PERSON] було видано паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , що підтверджується заявою про видачу паспорта зразка 1974 року та листом Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області №К- 101/6/7301-23/7301.2/3824-23 від 12.07.2023 року. Починаючи з 1983 року по 27 вересня 1991 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Кострижівської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області №488 від 13.09.2023 року. В період з 17.02.1996 року по 28.05.1997 року [PERSON] працював в ПАТ «Кострижівський комбінат будівельних матеріалів», що підтверджується Довідкою вказаного товариства від 21.08.2017 року №43. 06.12.1999 року заявником [PERSON] , [INFO] , громадянином України, було укладено шлюб із [PERSON] , [INFO] , про що Заліщицьким відділом реєстрації актів громадянського стану в книзі реєстрації актів реєстрації актів про одруження зроблено запис за №69, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] . У свідоцтві вказано, що [PERSON] є громадянином України. У подальшому, а саме 06.09.2010 року, шлюб між заявником [PERSON] та [PERSON] було розірвано в судовому порядку, що підтверджується копією рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області у справі №2-760 2010р. Встановлено також, що з причин втрати паспорта та з метою отримання нового паспорта громадянина України, в 2023 році заявник звернувся до Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області. Однак, за результатами перевірки міграційною службою йому було повідомлено, що однією із підстав оформлення громадянства України за територіальним походженням, відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» є факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України» та роз`яснено, що підтвердження факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року [PERSON] необхідно здійснити в судовому порядку. В Україні діє принцип верховенства права: права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, безпосередньо є пов`язаним з підтвердження існування обставин, з якими закон пов`язує набуття громадянства України. За встановленими обставинами заявник будь-яким іншим способом не може підтвердити факт його проживання на території України, що створює підстави для набуття громадянства, а тому єдиним можливим способом захисту є звернення до суду із заявою про встановлення фактів, які згідно закону дають підстави для набуття громадянства України. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Юридичне значення має факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08.10.1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку). Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05.04.2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20). Належним чином дослідивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, вислухавши заявника та свідків, судом може бути констатовано, що [PERSON] дійсно проживав на території України станом на 24.08.1991 року, а тому суд вважає за необхідне вказану заяву задовольнити та встановити даний факт, що має юридичне значення.

Outcome: approved