Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] з звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Позивач в своїй позовній заяві зазначала, що вони з відповідачем проживали у незареєстрованому шлюбі з 2017 року. Від спільного подружнього життя [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] . Дитина проживає разом із позивачем та знаходяться на її повному забезпеченні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином,подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 23.03.2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області). На підставі ст. 180 СК України, відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Як роз`яснено п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку щодо належного утримання дитини, право позивача на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає захисту судом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких\~обставин,\~з урахуванням\~визнання відповідачем\~позову,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог та\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved