Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно. За життя [PERSON] заповів житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га [PERSON] . Рішенням Кіровської сільської ради від 05.02.2016 [ADDRESS] . Рішенням Кіровської сільської ради від 20.09.2016 змінено адресу спадкового житлового будинку замість [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить до колгоспного двору, постановою Полтавської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати право власності на житловий будинок «А-1,а,а1» загальною площею 63,0 м.кв., та житловою площею 32,3 м. кв., житловий будинок «Б-1» загальною площею 22,2 м. кв., житловою площею 12,3 м. кв., сарай «В», погріб «в», вбиральня «Г», сарай «Д», сарай «д», сарай «д1», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, колодязь №3, що знаходиться в [ADDRESS] ; визнати право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,250 га, кадастровий номер 5324081401:01:002:0134. У підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, представник попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Співвідповідачі - у підготовче засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори - у підготовче засідання не з`явився, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно із положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.7, 42, 56-57), після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно. Згідно з заповітом, посвідченим секретарем Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області 15.08.2014, [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, заповів [PERSON] (а.с. 45). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення Полтавської районної ради народних депутатів №357 від 20.09.1988, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, голова якого [PERSON] (а.с.46). Згідно з випискою з рішення третьої сесії Кіровської сільської ради 7 скликання від 05.02.2016 [ADDRESS] перейменовано на вулицю Центральну (а.с.28). Окрім того, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перейменування деяких населених пунктів» від 12. 05.2016 с. Кірове Полтавського району Полтавської області перейменовано у с. Пальчиківка. Рішенням Кіровської сільської ради від 20.09.2016 житловому будинку та земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присвоєно адресу: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ) (а.с.29). Згідно з довідкою Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 23.09.2016 №1991 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (стара адреса [ADDRESS] ) відповідно до погосподарської книги №2 особовий рахунок № [NUMBER] станом на 01.07.1990 відносилося до колгоспного двору, членами якого є: [PERSON] (голова); [PERSON] (дружина); [PERSON] (син); [PERSON] (донька), [PERSON] (теща); [PERSON] (невістка); [PERSON] (онука) (а.с.47). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок «А-1, a,al» загальною площею 63,0 м. кв. та житловою площею 32,3 м. кв., житловий будинок «Б-1» загальною площею 22,2 м. кв. та житловою площею 12.3 м. кв., сарай «В», погріб «в», вбиральня «Г», сарай «Д», сарай «Д», сарай «д1», ворота з хвірткою №l, огорожа №2, колодязь №3 (а.с.49-53). Згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» №612 від 13.12.2016 станом на 31.12.2012 не зареєстровано право власності за [PERSON] на житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.27). Факт належності померлому [INFO] [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,250 га, кадастровий номер 5324081401:01:002:0134 підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.08.2017 (а.с.22). Постановою нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори №747/02-31 від 30.11.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить до колгоспного двору (а.с.38). Як вбачається з постанови державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. від 30.11.2023 №747/02-31, із заявою про прийняття спадщини у встановленому законом порядку звернулась [PERSON] для оформлення спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями та приватизовану земельну ділянку, площею 0,25 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться в [ADDRESS] . Також із заявою про прийняття спадщини згідно ст.1266 ЦК України звернулася [PERSON] [PERSON] 06.04.2016 подала заяву про відмову від спадщини після померлого чоловіка [PERSON] на користь [PERSON] . Інших заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило. Відповідно до ч.1 ст.120\~ЦК України УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності (ст.112 ЦК, відповідно до якої майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам), тобто без визначення часток. Згідно ч.1, 2 ст.123\~ЦК УРСР\~1963\~року (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року, коли введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пп. а), б) п. 6 Постанови № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався спершу Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (Вказівки № 112/5), в подальшому Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26 та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (Вказівки № 69). Згідно з Вказівками № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Станом на 15.04.1991, коли статус колгоспних дворів було законодавчо ліквідовано, спадкодавець проживав у зазначеному господарстві та був членом колгоспного двору. На день смерті [PERSON] разом з ним у спірному домоволодінні були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Як встановлено судом, ні на момент смерті [PERSON] , ні на теперішній час ніхто із осіб, що були зареєстровані у спірному домоволодінні станом на 15.04.1991 не заявили про своє право на частку у майні колгоспного двору, Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved