Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради в інтересах [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Комунальний заклад соціального захисту центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок» Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що з 19.04.2023 на обліку в управлінні-службі у справах дітей адміністрації Соборного району ДМР перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка опинилася в складних життєвих обставинах. Батьками дитини є - [PERSON] , відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Позивачем зазначено, що 26.05.2023 дитину влаштовано до Комунального закладу соціального захисту центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок» Дніпровської міської ради де вона проживає на даний момент. Від утримання доньки відповідач ухиляється, участі у вихованні не приймає, зловживає алкогольними напоями. Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь особи, на утриманні якої буде знаходитись [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини у розмірі 2833,00 грн. щомісячно. Представник позивача надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, заперечувала проти задоволення позову та позбавлення її батьківських прав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.№7). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Позивач у позовній заяві посилалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, зловживає алкогольними напоями. 26.05.2023 дитину влаштовано до Комунального закладу соціального захисту центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок» Дніпровської міської ради де вона проживає на даний момент Відповідно до висновку Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 14.06.2023 № 5/6-122 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] вихованням дитини не займається, ухиляється від виконання своїх обов`язків, оскільки дитина пропустила 210 уроків із 353. Неодноразово [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, крім того,т її було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. № 36-38). Вказана справа перебувала про провадженні суду з 15.06.2023 та за цей час [PERSON] неодноразово зверталась до суду із заявами про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю часу на влаштування на роботу та проходження медичного огляду у зв`язку з цим, та за цей час до жодних результатів вказане не призвело. За вищезазначеного суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , [INFO] , що є у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав. Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, при розгляді справи встановлено, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, одягу, не надає необхідного для дитини грошового забезпечення. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Крім того, суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав, дійшов висновку, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Доказів протилежного суду відповідачем надано не було. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги зібрані по справі докази та висновок виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради від 14.06.2023 № 5/6-122 суд приходить до висновку про наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуна та піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення аліментів на малолітню дитину до її повноліття суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України (в редакції від 17.05.2017), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина, не має на утриманні інших дітей, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі 2833 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15.06.2023. При цьому враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3196,00 гривень. Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017). Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.07.2016 №9-2055/0/4-16 з огляду на те, що у разі звернення органу опіки та піклування до суду із заявою про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, у тому числі позбавлення батьківський прав, судовий збір не справляється, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2023 за майновими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: approved