Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Заступник керівника Сватівської окружної прокуратури Луганської області Марченко Д. звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головне управління Держгеокадастру у Луганській області до [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство «Сільськогосподарська виробнича фірма «АГРОТОН» про припинення права власності на земельні ділянки, шляхом їх конфіскації. В обґрунтування позову прокурор зазначив, що відповідачка [PERSON] є громадянкою російської федерації, що підтверджується наступними доказами: копією довіреності 31 АБ 0615237 від 08.08.2017 року, виданою [PERSON] громадянці України [PERSON] представляти її інтереси; листом Управління державної міграційної служби України в Луганській області від 06.12.2023 року №4401.5-2808/44.1-23 в якому зазначено, що перевіркою за обліками УДМС у Луганській області та інформаційною підсистемою «Іноземці та біженці» Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Управління міграційними процесами» встановлено, що [PERSON] посвідками на тимчасове/постійне проживання в Україні, паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалась; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2023 року, в якому вказано, що [PERSON] є громадянкою російської федерації; копіями договорів оренди землі від 25.04.2018 року та 20.03.2019 року. Крім того, громадянка російської федерації [PERSON] на підставі розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації №271 від 12.04.2018 року та №701 від 06.09.2018 року, набула право власності на земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 4420988800:04:006:0002 площею 7,0014 га. та кадастровим номером 4420988800:04:004:0044 площею 0,6905 га., які знаходяться на території Лозно-Олександрівської селищної територіальної громади (колишня територія Шарівської сільської ради Білокуракинського району). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.04.2018 року та 02.11.2018 року зареєстровано за [PERSON] право власності на дані земельні ділянки. На даний час земельні ділянки перебувають в оренді ПрАТ «СВФ «Агротон» (код ЄДРПОУ 30280120), про що внесені відповідні відомості до Державного земельного кадастру. Разом із цим, Сватівською окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначених земельних ділянок. Відповідачка не має наміру виконати обов`язок щодо відчуження земельних ділянок, про що свідчить факт дії на даний час договорів оренди землі від 25.04.2018 року та від 20.03.2019 року з ПАТ «СВФ Агротон». Отже, за відсутності факту «добровільного» відчуження іноземним громадянином чи особою без громадянства земельної ділянки сільськогосподарського призначення вона підлягає конфіскації. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, набула право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення в порушення вимог законодавства, є підстави для її конфіскації у власність держави. Враховуючи вищевикладене заступник керівника Сватівської окружної прокуратури Луганської області просить суд припинити громадянці російської федерації [PERSON] (національний паспорт іноземця, серія та номер: [NUMBER] , виданий 08.08.2005 року, видавник: Малишевським відділенням міліції Асбестовського ВВС Свердловської області), право власності на земельні ділянки з кадастровим номером 4420988800:04:006:0002 площею 7,0014 га. та кадастровим номером 4420988800:04:004:0044 площею 0,6905 га., з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться за межами населеного пункту на території Шарівської сільської ради Сватівського (Білокуракинського) району Луганської області, право власності на які зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.04.2018 року (номер відомостей про речове право: 25927498, індексний номер рішення про державну реєстрацію: 40857522 від 27.04.2018 року) та 02.11.2018 року (номер відомостей про речове право: 28790216, індексний номер рішення про державну реєстрацію: 43909155 від 07.11.2018 року), шляхом їх конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, а також стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Луганської обласної прокуратури 5883 грн 28 коп. судового збору, сплаченого за пред`явлення позову до суду. Прокурор Сватівської окружної прокуратури Луганської області Барабаш Юрій Миколайович позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій прохала розгляд справи проводити за її відсутності. Також подала до суду письмові пояснення про обставини, викладені в позовній заяві. Вимоги позову підтримала, прохала їх задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно, належним чином. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідачки не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 січня 2018 року у справі №409/2652/17, встановлено факт, що Сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0086246 від 20.01.1997р., який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 312 від 26.02.1997р. по колишньому КСП ім. Ілліча с. Шарівка Білокуракинського району розміром 9,25 в умовних кадастрових гектар належить [PERSON] , [INFO] . \~На підставі\~вказаного рішення\~суду,\~та \~розпоряджень Білокуракинської\~районної державної\~адміністрації Луганської\~області №271\~від 12\~квітня 2018\~року та\~№701\~від 06\~вересня 2018\~року [PERSON] \~набула право\~власності на\~земельні ділянки: кадастровий номер 4420988800:04:006:0002 площею 7,0014 га. та кадастровий номер 4420988800:04:004:0044 площею 0,6905 га. Цільове призначення земельних ділянок: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельні ділянки розташовані на території Шарівської с/рада, Білокуракинського району, Луганської області. Право власності на зазначені земельні ділянки зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 квітня 2018 року за №25927498 та 02 листопада 2018 року за № 28790216. \~Також,\~як убачається\~з матеріалів\~справи,\~що відповідачем\~з ПАТ\~«Сільськогосподарська виробнича\~фірма «АГРОТОН» було\~укладено договори\~оренди землі:\~ 25\~квітня 2018\~року на\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~4420988800:04:006:0002\~площею 7,0014\~га.,\~термін дії\~договору до\~25\~жовтня 2028\~року,\~ та 20 березня 2019 року на земельну ділянку, кадастровий номер 4420988800:04:004:0044 площею 0,6905 га., термін дії договору до 25 жовтня 2026 року. Листом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 13 грудня 2023 року № 10-12-0.8-2946/2-23 повідомлено Луганську обласну прокуратуру про те, що повноваження Головного управління на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, як органу, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель виникли з 23 грудня 2021 року, а вже 22 лютого 2022 року у зв`язку із повномаштабним вторгненням російської федерації на територію України та введенням воєнного стану, територіальні громади Луганської області віднесені до переліку територіальних громад, які тимчасово окуповані російською федерацією та припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю і державного ринкового нагляду на період воєнного стану. У разі наявності підстав для представництва інтересів держави та фактів порушень законодавства у сфері земельних відносин Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, просить Сватівську окружну прокуратуру Луганської області вжити заходи представництва інтересів держави в суді. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За правилами ст. 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з таких норм законодавства. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Положення статей 13,14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями ЦК України та ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 вищевказаного закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Отже, враховуючи, що спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна, знаходиться на території України, на неї поширюється дія законодавства України. Згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно з ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до пункту «е» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно ч.ч. 1, 2,4 ст. 145 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент набуття відповідачем у власність спірної земельної ділянки), якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Згідно зі ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Як убачається з матеріалів справи відповідачка, яка є громадянкою російської федерації, що підтверджується листом Управління державної міграційної служби України в Луганській області від 06.12.2023 року №4401.5-2808/44.1-23, відповідно до якого, [PERSON] посвідкою на тимчасове/постійне проживання в Україні, паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалась; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2023 року, в яких вказано, що [PERSON] є громадянкою російської федерації; копіями договорів оренди землі від 25.04.2018 року та 20.03.2019 року, набула право власності на спірні земельні ділянки на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 січня 2018 року та розпоряджень Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області №271 від 12 квітня 2018 року та №701 від 06 вересня 2018 року, зареєструвала право власності на майно 24 квітня 2018 року та 02 листопада 2018 року, а тому, відповідно до приписів ст. 81 ЗК України та ст. 145 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент набуття відповідачем у власність спірної земельної ділянки) відповідач зобов`язана була відчужити їх протягом року, а саме до 24.04.2018 року та до 02 листопада 2020 року відповідно. На момент розгляду справи відповідач дій щодо відчуження земельної ділянки не вчинила, спірні земельні ділянки продовжують перебувати у власності відповідача. Крім того, суд вважає, що про відсутність у відповідача наміру виконати обов`язок щодо відчуження спірних земельних ділянок також свідчать факт укладення договорів оренди з ПАТ «Сільськогосподарська виробнича\~фірма «АГРОТОН» , які діють на час розгляду справи судом. Судом установлено, що, як на момент набуття відповідачкою права власності на спірну земельну ділянку, так і протягом усього часу до дня звернення з цією позовною заявою, положеннями земельного законодавства передбачена обов`язковість відчуження її власником, який є громадянином іншої держави, протягом року з моменту переходу такого права. Аналіз вищевказаних норм ЗК України дає підстави для висновку, що законом передбачений чіткий обов`язок іноземця чи особи без громадянства відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення протягом 1 року з дня набуття права власності на неї. Вказана норма є імперативною та не передбачає винятків. У випадку не відчуження такої земельної ділянки іноземцем чи особою без громадянства у встановлений законом строк, така земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави. На думку суду обраний прокурором спосіб захисту права, спрямований на відновлення законності у сфері належного набуття та реалізації прав на землю, є єдиним та ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, який безпосередньо передбачений чинним законодавством та не порушує рівноваги між приватними, суспільними та державними інтересами. Таким чином, оскільки відповідач, будучи іноземним громадянином, впродовж року після набуття права власності на спірні земельні ділянки, добровільно її не відчужила, чим порушила вимоги земельного законодавства, суд вважає, що вказані земельні ділянки слід конфіскувати у власність держави. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved