Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом звернувся [PERSON] з посиланням на те, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.Л. вчинено виконавчий напис № 84454 про стягнення з нього на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 121775 грн., про існування якого йому стало відомо з виконавчого провадження [NUMBER], відкритого 1 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П., в межах якого було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та накладено арешт на картковий рахунок. Вважає, що даний виконавчий напис вчинений із порушеннями законодавства України, оскільки між ним та ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» кредитні договори не укладалися, а жодного документу про відступлення прав вимоги за кредитним договором він не отримував. Приватний нотаріус вчинила виконавчий напис не перевіривши безспірність суми заборгованості за кредитним договором. Ні відповідачем, ні приватним нотаріусом на його адресу не направлялася претензія із зазначенням суми заборгованості, що позбавило його можливості надати свої заперечення проти суми боргу. Крім того, в межах вказаного виконавчого провадження з нього (позивача) було стягнуто на користь відповідача 27411,39 грн.. Просить також стягнути із відповідача на його користь судові витрати, зокрема витрати на правничу допомогу в розмірі 7700 грн.. Крім того, зазначив, що з 02.11.2021 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Грисюк О.В. припинена. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 84454, вчинений 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського (Бучанського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. щодо стягнення з нього на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» грошових коштів в сумі 121775 грн.; стягнути із ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» на його користь 27411,39 грн., які були стягнуті з нього в межах виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого на підставі вказаного виконавчого напису та стягнути судові витрати. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2024 року заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову задоволено; вжито заходи по забезпеченню позову, шляхом зупинення виконання (стягнення) на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 84454, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 121775 грн., що здійснюється в межах виконавчого провадження № [NUMBER], яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П.(а.с. 112-116). Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2024 року вказану справу направлено за підсудністю для розгляду до Ставищенського районного суду Київської області (а.с. 118-121). Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 22 лютого 2024 року відкрито провадження по даній справі, справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного провадження, залучено у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 134-135). Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року провадження по даній справі в частині стягнення із ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» на користь [PERSON] 27411,39 гривень, які були стягнуті з нього в межах виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого на підставі виконавчого напису № 84454, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, закрито у зв`язку з відмовою представника позивача [PERSON] - [PERSON] від вказаних позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» в судове засідання не прибув повторно, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 171, 191, 202), про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського (Бучанського) районного нотаріального округу Грисюк О.В. в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлена належним чином (а.с. 174, 192, 203), про причини неявки суд не повідомила, письмових пояснень до суду не подала. Судова повістка, ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, направлені по місцю реєстрації приватного нотаріуса, повернулися на адресу суду з довідкою Укрпошти, в якій зазначено причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 174, 192, 203). Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.І. в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином (а.с. 172, 204), про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень до суду не подав. Представник третьої особи: ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» в судове засідання не прибув повторно, ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» про час і місце розгляду справи відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлене належним чином (а.с. 146, 188, 197), про причини неявки представника суд не повідомило, письмових пояснень до суду не подало. Представник третьої особи: АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не прибув повторно, АТ КБ «ПриватБанк» про час і місце розгляду справи відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлене належним чином (а.с. 145, 189, 199), про причини неявки представника суд не повідомило, письмових пояснень до суду не подало. Представник третьої особи: Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не прибув повторно, про час і місце розгляду справи відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином (а.с. 190, 198), про причини неявки представника суд не повідомило, письмових пояснень до суду не подано. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис номер 84454 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС», заборгованості за кредитним договором № 0981088934 від 15 травня 2019 року, укладеним з ТОВ «ІНФІНАНС» , правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1 від 5 лютого 2021 року є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1/1 від 4 червня 2021 року є ТОВ «ДОРІ ФІНАНС», в розмірі 120775 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 110775 грн. (а.с. 43). На підставі заяви ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» від 31.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області 1 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання вказаного виконавчого напису, в межах якого винесено постанови: 01.09.2021 про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, 25.07.2023 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, 01.12.2023 про арешт коштів боржника (а.с. 42, 44, 46, 48, 50, 52). Відповідно до інформації про виконання провадження від 20.12.2023 вказане виконавче провадження відкрите (а.с. 37-40). В межах виконавчого провадження № [NUMBER] з [PERSON] стягнуто 262786,76 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій № 8045 від 4 грудня 2023 року та від 18 грудня 2023 року (а.с. 60, 62). Суд не бере до уваги копії довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» про відкриття карткового рахунку та копії виписки по картці (а.с. 61, 63, 64), копії довідки виданої ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» від 20 грудня 2023 року (а. с. 54), копії повідомлень Державної фіскальної служби України від 01.09.2021, Державної податкової служби України від 20.12.2023 та Пенсійного фонду України від 06.12.2023 щодо доходів позивача (а.с. 55-57), оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування у цій справі щодо вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Як випливає з тексту оскаржуваного Виконавчого напису, останній, вчинено на підставі п. 2 вищевказаного Переліку, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172. Вказаним розділом під назвою "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» перелік доповнено згідно Постанови КМ України № 662 від 26.11.2014 року. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п. п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогіча правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач суду не надав доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом. Таким чином, станом на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, у чинному законодавстві України були відсутні підстави для його вчинення, на яку послався як на підставу для вчинення виконавчого напису у самому виконавчому написі приватний нотаріус Киїєво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 7700 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на правову допомогу, позивач разом з позовною заявою надав суду копії: договору про надання правової допомоги № 70/23 від 11 серпня 2023 року, укладеного між ТОВ «Юридичний центр Правова допомога «ЮрКом»» та [PERSON] (а.с. 27-29), додаткової угоди № 1 від 01.12.2023 до договору про надання правової допомоги № 70/23 від 11.08.2023 (а.с. 30), орієнтовного плану заходів щодо захисту прав і законних інтересів про визнання виконавчого напису № 84454, виданого 12.06.2021 таким, що не підлягає виконанню відповідно до договору № 70/23 про надання правової допомоги від 11.08.2023 та додаткової угоди № 1 від 01.12.2023 (а.с. 31), Акту здачі-приймання виконаних робіт за договором № 70/23 про надання правової допомоги від 11.08.2023 та додаткової угоди № 1 від 01.12.2023 (а.с. 32), відповідно до яких вартість наданих адвокатом послуг становить 7700 грн., а саме: збір та аналіз доказів та складання правової позиції щодо захисту прав про визнання виконавчого напису № 84454, виданого 12.06.2021 таким, що не підлягає виконанню та виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого 01.09.2021 - 1400 грн.; підготовка і подання позову - 5100 грн.; підготовка та подання заяви про забезпечення позову - 1200 грн., які позивач перерахував згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 6 від 15 грудня 2023 року на рахунок ТОВ «Юридичний центр Правова допомога «ЮрКом»» (а.с. 33). Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах,які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів. Судом враховується, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, додаткова постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19). Відповідно до позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи. Відповідач ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» не ставив питання про зменшення витрат на правову допомогу. Правові висновки щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності містяться у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року (справа № 910/4881/18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання позовної заяви, клопотань, заяв та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що вищевказані витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача в сумі 7700 грн.. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved