overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 1 2). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 15, 16, 19, 21). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 01 серпня 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис за № 118, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 01 серпня 2003 року (а.с. 3). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 8). Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 1 3). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 18, 22). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 09 липня 2019 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 219, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09 липня 2019 року (а.с. 7). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із статтею 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як наслідок, за клопотанням позивачки, суд вважає за необхідне на підставі наведеної норми сімейного законодавства у зв`язку із розірванням шлюбу відновити позивачці її дошлюбне прізвище. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 10). Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначив, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 1 3). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідачка, яка отримала судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 20, 22, 26). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 11 вересня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 245, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 вересня 2010 року (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідачку (а.с. 4). Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 1 3). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 21, 24, 27). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 20 жовтня 2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 80, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 жовтня 2017 року (а.с. 7). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 13). Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 18 19). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 21, 24, 29). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 05 червня 2009 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 128, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05 червня 2009 року (а.с. 3). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 9-А). Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 1 3). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідач надав суду заяву у якій визнав позов (а.с. 21). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 06 березня 2021 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 54, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06 березня 2021 року (а.с. 6). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви і відзиву на позов встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Норми статті 206 ЦПК України передбачають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі частини першої статті 142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді половини суми сплаченого позивачкою судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 4). Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що шлюб, який був укладений 04 квітня 2009 року та зареєстрований у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області за актовим записом №20, розпався і зберегти його неможливо. У судове засідання позивач не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, заперечувала проти надання терміну на примирення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04 квітня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Щербанівській сільській\~раді \~Полтавського району\~Полтавської області\~за \~актовим записом\~ №20 (а.с.3); від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2021 року, по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті. На час розгляду справи проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Майнового спору між сторонами не виникає. Сторони дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У березні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу сторін, обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім`ї, неможливістю подальшого збереження шлюбу, відсутністю взаєморозуміння та поваги один до одного. Подружні відносини припинилися в липні 2022 року. Можливості зберегти сім`ю немає, примирення неможливе. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує на залишення набутого у шлюбі прізвища. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду. 13.03.2024 судом ухвалено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано відповідачеві повідомити суд свою позицію щодо можливості розірвання шлюбу та протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі скласти відзив на позов тощо. Відповідач повідомлення суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви і доданих до неї документів у справі отримав особисто 02.04.2024. Відзив на позов не складав, позиції щодо можливості розірвання шлюбу судові не повідомляв. Суд встановив, що 20.10.2018 між сторонами зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.\~3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя. Подружні відносини припинилися в липні 2022 року. Подальше збереження їх шлюбу неможливе. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дітей, а відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки 1211,20 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

До суду звернувся заявник з заявою про встановлення факту родинних відносин. В заяві вказав, що [INFO] померла його двоюрідна баба [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно. З метою успадкування майна заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. На підставі його заяви нотаріусом була зведена спадкова справа. Проте, документи, які б могли підвередити родинні зв`язки з померлою не збереглися, а тому нотаріус відмовив йогу у видачі свідоцтв про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин з померлою. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, пояснив суду, що є частина документів по яким можливо прослідкувати родинні відносини між заявником та [PERSON] , а також свідки можуть підтвердити даний факт. Представник Драбівської селищної ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що вона не зверталася до нотаріуса з завою про прийняття спадщини, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріли справи, вислухавши представника заявника, свідків, суд дійшов до наступного. Заявник вказує, що [PERSON] є його двоюрідною бабою по батьковій лінії, тобто рідною сестрою його діда. [PERSON] згідно свідоцтва про смерть померла [INFO] . Батьком заявника згідно свідоцтва про народження є [PERSON] [PERSON] помер згідно свідоцтва про смерть [INFO] . Батьком [PERSON] був [PERSON] , що вказано в його свідоцтві про народження, який приходиться дідом заявнику. [PERSON] помер [INFO] , про що вказано в свідоцтві про його смерть. З копії посвідки про народження [PERSON] вбачається, що прізвище і по батькові її збігається з прізвищем і по батькові діда заявника [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив суду, що знав померлу бабу [PERSON] , оскільки його мати з нею дружила, він в дитинстві часто бував у неї, також йому відомо, що баба [PERSON] мала брата [PERSON] , який мав сина [PERSON] , який є батьком заявника. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знала [PERSON] та її брата [PERSON] , як своїх односельців, а заявник приходиться їй двоюрідним онуком по батькові. За таких обставин, суд вважає, що факт родинних відносин зайшов своє підтвердження у судовому засіданні, його встановлення заявнику необхідне для реалізації спадкових прав.

Outcome: approved