Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 616,00 грн. та судові витрати. В обгрунтування позову посилається на те, що 31.05.2021 р. між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1977452 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. 24.12.2021 р. між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено Договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 1977452 від 31.05.2021 р., укладеним між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] перейшло до "ФК "КЕШ ТУ ГОУ". [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконує. Тому позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою суду від 14.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у зв`язку з віднесенням даної категорії справ до малозначних. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку на електронну адресу позивача ухвали про відкриття провадження у справі та повістки про виклик до суду. Відповідач в\~судове засідання\~з невідомих\~причин не\~з`явилась,\~про дату,\~час та\~місце розгляяду\~справи повідомлена\~належним чином,\~про що\~свідчить підпис\~від 26.03.2024\~р.\~у зворотньому\~рекомендованому поштовому\~повідомленні про\~отримання позовної\~заяви з\~додатками,\~копії ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі та\~повістки про\~виклик до\~суду.\~Відзив до суду не подала, з заявами та клопотаннями не зверталась. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.05.2021 р. між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1977452 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 10-16). Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" зобов`язується надати Клінту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 7 200 грн.; строк кредиту - 30 днів; стандартна процентна ставка - 1,90 % в день. Згідно п. 2.1 Кредит надається Товариством, в межах дії Договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта. На підтвердження виконання Товариством п. 2.1 Кредитного договору, позивач надає лист ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" за № 2643_23088151647 від 18.08.2023 р., відповідно до якого 31.05.2021 р. на картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] було перераховано кредитні кошти в сумі 7 200,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 27). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 19.02.2022 р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 23 616,00 грн., яка складається з: простроченя заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 7 200 грн. та прострочена заборгованість за процентами в розмірі - 16 41,00 грн. (а.с. 8). 24.12.2021 р. між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено Договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 1977452 від 31.05.2021 р., укладеним між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] перейшло до "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" (а.с. 20-23). 10.01.2022 р. директором ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" Бондаренком О.П. направлялась письмова вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором до боржника [PERSON] (а.с. 19). За правилами ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» акцептом пропозиції укласти договір в електронній формі є відповідь особи, якій адресована пропозиція його укласти, про її прийняття надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийнятім такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В судовому засіданні встановлено, що позивачем додано копію Договору № 1977452 від 31.05.2021 р. про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . З даного договору вбачається, що він підписаний електронно цифровим підписом [PERSON] , відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. На підтвердження виконання ТОВ «Лінеура Україна» п. 2.1 Кредитного договору, позивач надає лист ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" ЗА № 2643_230818151647 від 18.08.2023 р., відповідно до якого 31.05.2021 р. на картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] було перераховано кредитні кошти в сумі 7 200 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Розглядаючи законність правонаступництва позивача за грошовою вимогою за Договором № 1977452 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.05.2021 р., суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). В п.\~3.1\~Договору Факторингу\~№ 02-24122001\~від 24.12.2021\~р.\~зазначено про\~те,\~що підписанням\~самого Договору\~Факторингу Клієнт\~гарантує,\~що йому\~належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників, проте самого Реєстру Боржників чи його витягу до матеріалів справи позивачем не долучено Крім того, метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Тобто, за договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається "за номінальною вартістю" без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договорами. Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 910/16109/14 та в постанові ВС від 17.01.2020 року № 916/2286/16. За таких обставин суд дійшов висновку, що ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" не набуло прав первісного кредитора, а отже не має права пред`являти свої вимоги за Договором № 1977452 про надання коштів на умовах споживчого кедиту від 31.05.2021 р. З приводу витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Адвокат Пархомчук С.В. який діє в інтересах ТОВ "ФК "ККШ ТУ ГОУ" в позовній заяві надав орієнтовний розмір витрат на професійно правничу допомогу під час розгляду справи Однак, всупереч положенню ст.ст. 137, 140, 141 ЦПК України предстаником позивача не було надано: детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги. Натомість адвокатом Пархомчук С.В. подано лише копію договору про надання правової допомоги адвоката від 29.12.2023 (а.с. 25-26) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 30). У зв`язку з чим орієнтовний розрахунок витрат на професійно правничу допомогу адвоката Пархомчука С.В. в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн. залишити без розгляду, у зв`язку з неподанням доказів. У зв`язку із відмовою судом у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі необхідно залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed