Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача приватний\~нотаріус Тернопільського\~міського нотаріального\~округу Боднарчук\~О.І.про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що він є спадкоємцем на садовий будинок [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 0,061 га, кадастровий номер 6125286700:01:001:0326, цільове призначення якої для ведення садівництва, яка знаходиться в садівничому товаристві «Троянда» на [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріуса, яким було заведено спадкову справу. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу вищезгаданих садового будинку та земельної ділянки не був посвідчений нотаріально та не було зареєстровано право власності на придбане майно. У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на садовий будинок [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 0,061 га, кадастровий номер 6125286700:01:001:0326, цільове призначення якої для ведення садівництва, яка знаходиться в садівничому товаристві «Троянда» на [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до\~статті 206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. Третя особа у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 28.12.2021 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 2977. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на садовий будинок [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 0,061 га, кадастровий номер 6125286700:01:001:0326, цільове призначення якої для ведення садівництва, яка знаходиться в садівничому товаристві «Троянда» на [ADDRESS] . 03 листопада 2022 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І. заведено спадкову справу № 32/2022. Відповідно до матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем спадщини після смерті спадкодавця є її чоловік (позивач) [PERSON] , [INFO] . 03 листопада 2022 року [PERSON] подав заяву про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,061 га, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Петриківська сільська рада. Разом із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачем [PERSON] у якості правовстановлюючого документу на спадкове майно був поданий договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, зареєстрований товарною біржею «Галицька універсальна товарна біржа» 18 вересня 1998 року за реєстраційним номером 1-146. Однак, постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І. від 24 квітня 2023 року № 58/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згаданий договір не був посвідчений нотаріально та не було зареєстровано право власності на вищевказане придбане майно. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що він є спадкоємцем на садовий будинок [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 0,061 га, кадастровий номер 6125286700:01:001:0326, цільове призначення якої для ведення садівництва, яка знаходиться в садівничому товаристві «Троянда» на [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріуса, яким було заведено спадкову справу. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки не був посвідчений нотаріально та не було зареєстровано право власності на придбане майно. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до положень\~ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За змістом\~ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу\~ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~України\~(2004 року) передбачено, що\~Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тому у даному випадку на момент переходу права власності правовідносини між позивачами та відповідачем підлягають врегулюванню за нормами\~Цивільного кодексу УРСР\~(далі -\~ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року). Відповідно до\~ст. 153 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором\~ст. 128 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року). Відповідно до ч. 1 ст.\~45, ст.\~47 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2\~ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями), з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~в редакції, що діяла на час укладення сторонами договору купівлі-продажу від 18 вересня 1998 року, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. З огляду на викладене, оскільки сторони договору домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується наявними, дослідженими судом матеріалами справи, при цьому сторони повністю виконали умови укладеного договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 18 вересня 1998 року, який не було нотаріально засвідчено з посиланням на положення\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для них умовах, наявні правові підстави вважати договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 18 вересня 1998 року дійсним. Таким чином, на день смерті спадкодавцю [PERSON] належали на праві власності спірні\~садовий будинок та земельна ділянка, яку вона набула у власність, згідно діючого, на день укладення договору купівлі-продажу від 18 вересня 1998 року, законодавства, яке не вимагало нотаріального посвідчення цього правочину та державної реєстрації права власності. Водночас, укладення договору купівлі-продажу від 18 вересня 1998 року на Галицькій універсальній товарній біржі унеможливлюють оформлення позивачем спірного садового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Отож, до виниклих правовідносин підлягають застосуванню положення книги 6\~ЦК України\~Спадкове право. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За змістом\~статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша\~статті 1222 ЦК України). В пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Частиною першою ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Як слідує зі\~статті 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Водночас, позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу вищезгаданих садового будинку та земельної ділянки не був посвідчений нотаріально та не було зареєстровано право власності на придбане майно. Проте, суд попередньо встановив, що договір купівлі-продажу від 18 вересня 1998 року, вчинено сторонами цього правочину згідно діючого на день укладення цього договору законодавства, яке не вимагало нотаріального посвідчення такого правочину та державної реєстрації права власності, а відтак спадкодавець набув у власність спірне майно. В силу\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~з урахуванням положень ч. 1 ст.\~15\~та ст.\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити свої права та інтереси, зважаючи на відмову нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на садовий будинок [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 0,061 га, кадастровий номер 6125286700:01:001:0326, цільове призначення якої для ведення садівництва, яка знаходиться в садівничому товаристві «Троянда» на [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved