Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №6754177 від 16.02.2020 року в розмірі 14 608, 87 гривень, судового збору у сумі 2 684,00 гривень та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень. В обґрунтування позову, представник зазначив, що 16.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю 1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ (далі кредитодавець) та [PERSON] (далі позичальник) було укладено договір позики №6754177, шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття умов, підписаний в порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2 кредитного Договору, кредитодавець надає клієнту кредит в сумі 8 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. За цим договором сторони визначили, що строк позики складає 30 днів, з відповідною базовою ставкою 1,60 % в день та розміром акційних процентів 0,64 % в день. Також відповідно до умов п.2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику складає 2,70 % в день. Кредитодавець на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн строком на 30 днів. [PERSON] своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 27.10.2020 року (дата відступлення права вимоги) становить 12 391,25 грн. 10.07.2020 року між ТОВ 1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ ФК Профіт капітал) укладено Договір факторингу №10072020. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу Первісний кредитор зобов`язується передати Новому кредитору права вимоги,зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобовязується їх прийняти. 27.10.2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги №108, відповідно якого право вимоги за договором позики №6754177 від 16.02.2020 року перейшло до ТОВ ФК Профіт капітал. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором позики в розмірі 12 391,25 грн, станом на 27.10.2020 року та нараховані у відповідності до ст.625 ЦК України 3% річних в сумі 493,95 грн, заборгованість за інфляційними втратами в сумі 1 723,67 грн, що у загальній сумі становить 14 608,87 гривень. У звязку з неможливістю вирішити спір у досудовому порядку, представник товариства був вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано час сторонам для подання заяв по суті. Враховуючи те, що конверт, направлений відповідачці повернувся, судом було здійснено перехід в спрощене позовне провадження з викликом, виклик відповідачки здійснювався шляхом розміщення оголошення. У судове засідання представник позивача не зявився, у позові вказав, що просить проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що 16.02.2020 року між ТОВ 1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та [PERSON] укладено договір позики №6754177, за умовами якого відповідачка отримала позику в сумі 8 000,00 грн строком на 30 днів та зобов`язалася 15.03.2020 року повернути товариству таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти за користування позикою за базовою ставкою 1,60% на день, процентна ставка за прострочене користування позикою становить 2,70 % у день; проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики, у випадку дострокового повернення підлягають перерахунку. Договір позики №6754177 укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що свідчить п.5 договору. Згідно з п.п. 4.1, 4.2 підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що ознайомилася на сайті [INFO] / з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; до моменту підписання договору вивчила його та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті [INFO] , їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі (а.с. 7). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] під час укладання договору позики №6754177 від 16.02.2020 була ідентифікована за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора відправленим на її електронну адресу (а.с.8). Довідкою від 18.07.2023 ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджено, що 16.02.2020 року відбувся успішний переказ коштів у сумі 8 000,00 грн на карту позичальника (а.с.19). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором позики становить 12 391,05 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7 351,00 грн та заборгованості по відсотках у розмірі 5 040,05 грн (а.с.24). За невиконання зобов`язань за договором позики, позивач здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 27.10.2020 по 23.02.2022, що становить 493,95 грн та 1 723,67 грн відповідно (а.с.25). 10.07.2020 між ТОВ 1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №10072020, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) належні йому права вимоги, а новий кредитор за плату зобов`язується їх прийняти (а.с.27-30). Згідно до ксерокопії витягу з Реєстру прав вимоги до договору факторингу, право вимоги за договором позики №6754177 від 16.02.2020 перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (а.с. 35). Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 14 608,87 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту 7 351,20 грн, за процентами 1 364,45 грн, за процентами на прострочену позику 3 675,60 грн, за 3 % річних 493,95 грн, за інфляційними втратами 1 723,67 грн. Зі змісту ст. 626, 638 ЦК України, слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч.1 ст.512 та ст.514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за договором факторингу №10072020 набуло права вимоги до відповідачки в сумі 12 391,25 грн, з яких 7 351,20 грн -сума заборгованості тілом кредиту, 1 364,45 грн - сума заборгованості по відсоткам за користування та 3 675,60 гривень сума заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача до відповідачки цілком обґрунтовані, оскільки остання не виконала умов укладеного з нею договору і тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором, 3% річних за користування кредитом, заборгованість за інфляційними втратами. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. До матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат, долучено: копію Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, копію додаткової угоди № 7 від 22.08.2023 з фіксованою винагородою в розмірі 10 000,00 грн., копію акту № 19 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правової допомоги від 28.09.2021, копію акту № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.09.2023, копію платіжного доручення № 266 від 14.09.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Мартиненко В.В. серії ЧЦ № 000398 від 27.06.2019, копія довіреності, копія наказу АО «Правовий діалог» № ПД000000002 від 13.08.2021 про прийняття на роботу адвоката Мартиненко В.В. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг, та виконаних робіт, тому зазначена сума у розмірі 10 000,00 грн, яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача За змістом ч.ч.1-2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, беручи до уваги вище вказане, з урахуванням відсутності відзиву відповідачки, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved