Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду зі вказаним позовом, в якому просили: 1. Визнати незаконним та скасувати рішення Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 12 позачергової сесії VIII скликання «Про розгляд заяви гр. [PERSON] «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби» від 11.06.2021 № 884; 2. Визнати незаконним та скасувати рішення Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 13 сесії VIII скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600» від 09.07.2021 № 1032; 3. Визнати незаконним та скасувати рішення Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 13 сесії VIII скликання «Про розгляд заяви гр. [PERSON] «Про укладання договору оренди землі» від 09.07.2021 №1033; 4. Визначити недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600, укладений між Скороходівською селищною радою Полтавського району Полтавської області та гр. [PERSON] на підставі рішення Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 13 сесії VIII скликання «Про розгляд заяви гр. [PERSON] «Про укладання договору оренди землі» від 09.07.2021 №1033; 5. Визнати незаконним та скасувати реєстрацію права користування земельною ділянкою за кадастровим номером: 5325483700:00:002:0600 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 10.07.2021; 6. Стягнути зі Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. В обґрунтування позову зазначили, що в 2001 році розпочався процес реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства «Филенківське», в ході розпаювання колективного сільськогосподарського підприємства «Филенківське» майно (згідно Переліку майна КСП «Филенківське», що підлягає розпаюванню, затверджене зборами співвласників КСП «Филенківське» 11.04.2001 протокол №4, а також згідно Переліку майна, що підлягає допаюванню, затверджене рішенням загальних зборів співвласників майнових паїв ПСП «Филенківське» протокол № 1 від 20.03.2006) було передано у спільну часткову власність її членам та видано свідоцтва про право власності на майнові паї (майнові сертифікати). Позивач вказує, що 02.01.2008 між співвласниками - власниками майнових паїв, отриманих в результаті паювання майна КСП «Филенківське», був укладений Договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній частковій власності. Нерухоме майно (майнові паї) КСП «Филенківське» розташоване на земельних ділянках комунальної власності. До власників майнових паїв КСП «Филенківське» з моменту отримання майнових сертифікатів (що є належним оформленням права власності) перейшло право користування земельними ділянками під сільськогосподарськими будівлями та іншими господарськими будівлями і дворами. Так, свинарник (інвентарний номер 311, дата введення в експлуатацію - 1986 рік), свинарник (інвентарний номер 319, дата введення в експлуатацію - 1986 рік), свинарник (інвентарний номер 320, дата введення в експлуатацію - 1986 рік), свинарник (інвентарний номер 324, дата введення в експлуатацію - 1965 рік), телятник (інвентарний номер 315, дата введення в експлуатацію - 1995 рік), свинарник широкорядний (інвентарний номер 312, дата введення в експлуатацію - 1976 рік), телятник (інвентарний номер 316, дата введення в експлуатацію - 1986 рік), кормоцех (інвентарний номер 300, дата введення в експлуатацію - 1981 рік), силосна споруда (інвентарний номер 317, дата введення в експлуатацію - 1982 рік) розташовані за межами с. Степове Полтавського району Полтавської області, а саме в межах земельної ділянки комунальної власності площею 25,6659 га, кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600. Отже, власники майнових паїв КСП «Филенківське» мають право на користування земельною ділянкою, яка розташована під господарськими будівлями в межах земельної ділянки комунальної власності площею 25,6659 га, кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600: під свинарником (інвентарний номер 311, дата введення в експлуатацію - 1986 рік), свинарником (інвентарний номер 319, дата введення в експлуатацію - 1986 рік), свинарником (інвентарний номер 320, дата введення в експлуатацію - 1986 рік), свинарник (інвентарний номер 324, дата введення в експлуатацію - 1965 рік), телятником (інвентарний номер 315, дата введення в експлуатацію - 1995 рік), свинарником широкорядний (інвентарний номер 312, дата введення в експлуатацію - 1976 рік), телятником (інвентарний номер 316, дата введення в експлуатацію - 1986 рік), кормоцехом (інвентарний номер 300, дата введення в експлуатацію1981рік), силосною спорудою (інвентарний номер 317, дата введення в експлуатацію -1982 рік). Позивач стверджує, що Скороходівська селищна рада повинна була відмовити гр. [PERSON] в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби за кадастровим номером 5325483700:00:002:0600, оскільки площа зазначеної ділянки включає в себе земельні ділянки під господарськими будівлями, що належать власникам майнових паїв КСП «Филенківське» (тобто місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам закону правоустановчі документи на нерухоме майно, розташоване на проектованій земельній ділянці, не надано). Також, у зв`язку з тим, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби за кадастровим номером 5325483700:00:002:0600 розроблений на підставі незаконного рішення селищної ради, то рішення Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 13 сесії VIII скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600» від 09.07.2021 №1032 також є незаконним і підлягає скасуванню. У зв`язку з тим, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби за кадастровим номером 5325483700:00:002:0600 розроблений на підставі незаконного рішення селищної ради та порушує права власників майнових паїв КСП «Филенківське», то рішення Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 13 позачергової сесії VIII скликання «Про розгляд заяви гр. [PERSON] «Про укладання договору оренди землі» від 09.07.2021 №1033, та державна реєстрація прав на нерухоме майно є незаконними і підлягають скасуванню, а договір про оренду землі - недійсним. Представник відповідача в установлений законом строк подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити та зазначає, що приєднані до позову письмові докази не містять інформації щодо адреси чи місця розташування вказаних сільськогосподарських приміщень, що, в свою чергу, унеможливлює ідентифікувати виділену земельну ділянку місцю розташування будівель позивачів. Крім того, письмові докази по справі не містять інформацію, яка може стверджувати фактичне існування зазначених приміщень як на момент постановления оскаржуваних рішень так і на час розгляду справи у суді. Тобто без проведеної технічної інвентаризації із подальшим виготовленням технічного паспорту неможливо стверджувати навіть саме існування вказаних нежитлових сільськогосподарських приміщень і їх технічний стан. Також представник відповідача вказав, що приєднані до позовної заяви письмові докази не містять наявних правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності позивачів на спірні сільськогосподарські будівлі. Крім того приєднані свідоцтва про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства, договори купівлі-продажу майнового паю взагалі не містять інформацію про придбання саме сільськогосподарських нежитлових приміщень із подальшою державною реєстрацією їх в органах БТІ (до 2013р.) чи органах, які здійснюють реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (після 2013р.), які розташовані за межами с. Степове Скороходівської селищної ради Полтавського району. Як стверджує представник відповідача, на думку позивача, права останнього порушує фактичне виділення спірної земельної ділянки гр. [PERSON] шляхом прийняття рішення №884 від 11.06.2021р. «Про розгляд заяви гр. [PERSON] «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби» всі інші оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування і договір оренди землі є похідними від нього і є фактично наслідком його виконання. Однак представник відповідача вважає, що орган місцевого самоврядування при постановленні оскаржуваних рішень діяв в порядок та спосіб, передбачений законом. Зокрема, [PERSON] звернулась із заявою до Скороходівської селищної ради Полтавського району від 07.06.2021р., подавши відповідну заяву і графічні матеріали. Оскільки жодних, визначених законом, підстав для відмови не було встановлено, тому вказана заява була розглянута і погоджена на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, інфраструктури, транспорту, комунального господарства, комунальної власності, благоустрою, екології, будівництва та перспективного планування від 11.06.2021р. Жодних зауважень що унеможливлюють надання дозволу не було виявлено. Тому в подальшому було прийнято позитивне рішення щодо надання відповідного дозволу. Комісією і депутатами було враховано, що на бажаній ділянці знаходяться залишки будівель, які в Скороходівській селищній раді ніяким чином не обліковуються. Інформація про власників чи користувачів залишків будівель - відсутня. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то представник відповідача вказує, що заявлена позивачем до стягнення сума в розмірі 30000 грн. є необґрунтованою, непідтверджена відповідними розрахунками та письмовими доказами, штучно завищена та спрямована виключно не на вирішення судового спору по суті, а збагачення заявника за рахунок іншої сторони. Представник третьої особи надала письмові пояснення по справі, у яких зазначила, що підставою для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності є свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства з відміткою про виділення майна в натурі. При цьому зазначила, що із позовної заяви та наданих доказів вбачається, що позивачами були отримані свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ПО № 177, серії ПО №176, серії ПО № без номера, проте, позивачам не було виділено майно в натурі, про що свідчить відсутність відмітки на свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Також вказала, що в позовній заяві позивачі вказують на те, що «...власники майнових паїв КСП «Филенківське» мають право на користування земельною ділянкою, яка розташована під господарськими будівлями в межах земельної ділянки комунальної власності площею 25,6659 га, кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600...», що свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] звертаються від імені та в інтересах всіх власників майнових паїв колишнього КСП «Филенківське». Проте, як було вище вказано, для забезпечення ведення спільних справ співвласники можуть обрати уповноважену особу, якою може бути фізична або юридична особа, з якою укладається договір доручення для здійснення повноважень, що підписується співвласниками, які голосували за її обрання, а підписи співвласників засвідчуються посадовою особою сільської, селищної ради або нотаріусом. Представник третьої особи також зазначила, що з доказів, які були приєднані до позовної заяви, не вбачається, що [PERSON] чи [PERSON] були обрані в якості уповноваженої особи від співвласників пайового фонду майна колишнього КСП «Филенківське». При цьому акцентовано увагу на те, що в якості додатків було приєднано договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній, частковій власності від 02 січня 2008 року, з якого вбачається, що уповноваженою особою від співвласників пайового фонду майна колишнього КСП «Филенківське» було обрано [PERSON] . Крім того представник третьої особи стверджує, що незрозуміло, які права позивачів було порушено. Зокрема, в позовній заяві позивачі посилаються на те, що вони мають право на звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів як власники майнового паю члена КСП «Филенківське». Проте, із свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства № 177, яке було видане Филенківською сільською радою [PERSON] , вбачається, що загальна вартість майна пайового фонду підприємства становить 4086977 грн., частка [PERSON] була 30645 грн. Проте [PERSON] не звертався із заявою про виділення йому в індивідуальну власність в натурі на загальна суму 30645 грн. майна, розформованого КСП «Филенківське». При цьому майно не виділялося в індивідуальну власність, акт приймання-передачі в натурі на майно не видавався. У зв`язку з вищезазначеним представник третьої особи просила відмовити позивачам у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 18.01.2023 року(а.с.50-51) заяву позивача [PERSON] про відмову від позову задоволено. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у позовній заяві . Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки не доведено, що має місце наявність порушеного права позивача. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що зборами співвласників КСП «Филенківське» 11.04.2001 було затверджено протокол №4 про перелік майна КСП «Филенківське», що підлягає розпаюванню (а.с.34-40). В подальшому протоколом №1 рішенням загальних зборів співвласників майнових паїв ПСП «Филенківська» від 20.03.2006 року було затверджено перелік майна, що підлягає допаюванню (а.с.41-48). Також 02.01.2008 року було укладено договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній, частковій власності, між громадянами, визначеними в результаті паювання майна КСП «Филенківське» у зв`язку з його реорганізацією в СК «Филенківський», який підписаний головою Филенківської сільської ради Т.М.Тараненко (а.с.49-53). Далі у 2020 році за безпосередньої участі [PERSON] та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу майнових паїв КСП «Филенківське», що були зареєстровані в Книзі реєстрації договорів по Филенківській сільській раді (а.с.21-24; 27-33). Крім того, [PERSON] головою Филенківської сільської ради було видане свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП від 25.09.2020 року, загальна вартість майна пайового фонду підприємства станом на 20.03.2006 - 4086977 грн., частка [PERSON] 30645 грн. (а.с.20). В свою чергу, [PERSON] головою Филенківської сільської ради були видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, датовані 24.09.2020 року та 16.10.2020 року, загальна вартість майна пайового фонду підприємства станом на 20.03.2006 - 4086977 грн., частка [PERSON] визначена відповідно 13035 грн. та 8703 грн. (а.с.25-26). Разом з тим Скороходівською селищною радою Полтавського району Полтавської області на 12 позачерговій сесії VIII скликання 11.06.2021року прийнято рішення «Про розгляд заяви гр. [PERSON] «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби» № 884, яким гр. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби із земель комунальної власності не наданих у власність та користування, площею - 25,6699 га, кадастровий номер 5325483700:00:002:0600 з метою отримання земельної ділянки в оренду, яка знаходиться на території Скороходівської селищної ради за межами с. Степове (а.с.54). Рішенням Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 13 сесії VIII скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600» від 09.07.2021 року № 1032 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 25,6659 га, кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600, із земель запасу комунальної власності, для сінокосіння та випасання худоби, розташовану за межами с. Степове Полтавського району Полтавської області (а.с.55). Рішенням Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 13 сесії VIII скликання «Про розгляд заяви гр. [PERSON] «Про укладання договору оренди землі» від 09.07.2021року № 1033 передано в оренду громадянці [PERSON] земельну ділянку для сінокосіння та випасання худоби, площею 25,6659 га, кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, встановлено орендну плату за користування вищезгаданої земельної ділянки 12 % від нормативної грошової оцінки та вирішено селищному голові В.Штепці укласти договір оренди на вищевказану земельну ділянку з гр. [PERSON] відповідно до чинного законодавства (а.с.56). Крім того,\~на підставі\~рішення Скороходівської\~селищної ради\~Полтавського району\~Полтавської області\~№ 1033\~укладено договір\~оренди вищезазначеної\~земельної ділянки\~між Скороходівською\~селищною радою\~Полтавського району\~Полтавської області\~та гр.\~ [PERSON] (а.с.181-183). В подальшому 10.07.2021 року на підставі вищезазначених рішень і договору оренди земельної ділянки проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (номер запису 43056044) (а.с.57-59). Відповідно до частини першої ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні. Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування вищезазначених рішень Скороходівської селищної ради суд зазначає наступне. Згідно ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. За змістом статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність встановлені статтями 118, 122 Земельного кодексу України. Згідно ч. 6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу» не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За правилами ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 78 ЦПК суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що також не заперечується учасниками справи, [PERSON] звернулась із відповідною заявою від 07.06.2021року до Скороходівської селищної ради, при цьому надавши необхідні графічні матеріали з метою надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому позивачем не надано доказів допущення відповідачем порушень вимог чинного законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, а в подальшому - затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та порушенням процедури розгляду заяви [PERSON] щодо укладання договору оренди спірної земельної ділянки. Разом з тим суд вважає безпідставним посилання позивачів про те, що відповідач мав відмовити гр. [PERSON] в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки у зв`язку з тим, що площа зазначеної земельної ділянки включає в себе земельні ділянки під господарськими будівлями, що належить власникам майнових паїв КСП «Филенківське», оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують набуття в установленому законом порядку права власності на будівлі, що розташовані на спірній земельній ділянці. При цьому є слушними посилання представника відповідача на те, що матеріали справи не містять доказів проведення технічної інвентаризації нежитлових сільськогосподарських приміщень, а також інформації про присвоєння адреси їхнього розташування, оскільки фактично неможливо ідентифікувати спірну земельну ділянку по місцю розташування вищевказаних будівель. Водночас позивачем не доведено, що вказані будівлі та приміщення перебувають на обліку Скороходівської селищної ради, а також не надано доказів їхньої реєстрації в установленому законом порядку. Ухвалою суду від 18.01.2023 року клопотання представника позивача про призначення комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі було задоволено, та призначено комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) Чи являються будівлі, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 5325483700:00:002:0600, об`єктами нерухомого майна?; 2) Яка площа земельної ділянки необхідна для обслуговування будівель, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 5325483700:00:002:0600?; 3) Чи співпадає місце розташування будівель на земельній ділянці з кадастровим номером 5325483700:00:002:0600 з місцем розташування будівель за п. 24 "Свиноферма 250 основних свиноматок" Умовних позначень на Генеральному плані с. Степове? 01.02.2024 року до суду надійшов висновок експертів №1005/1006 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи складеного 24.01.2024, згідно якого: 1) будівлі та споруди, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 5325483700:00:002:0600, за нумерацією №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 12, 13, що відображена на рисунку 2 в дослідницькій частині висновку, є об`єктами нерухомого майна; 2) визначити розмір площі земельної ділянки необхідної для обслуговування будівель, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 5325483700:00:002:0600 не можливо з причин, наведених в дослідницькій частині висновку, а саме за відсутності необхідних вихідних даних, передбачених Методичними рекомендаціями з визначення параметрів земельних ділянок, необхідних для експлуатації об`єктів нерухомого майна, визначити розмір площі земельної ділянки, яка необхідна для експлуатації та обслуговування будівель та споруд, що розташовані на земельній ділянці 5325483700:00:002:0600; 3) за відсутності копії генерального плану с. Щорсівка (Степове) в електронному форматі dmf (система координат СК-63), визначити співпадіння місця розташування будівель на земельній ділянці з кадастровим номером 5325483700:00:002:0600 з місцем розташування будівель за п. 24 «Свиноферма» на 250 основних свиноматок», не можливо (а.с.186-210). Отже, зважаючи на відсутність доказів належності об`єктів нерухомості позивачу на спірній земельній ділянці з кадастровим номером 5325483700:00:002:0600, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішень Скороходівської селищної ради(рішення Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 12 позачергової сесії VIII скликання «Про розгляд заяви гр. [PERSON] «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби» від 11.06.2021 № 884;рішення Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 13 сесії VIII скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер: 5325483700:00:002:0600» від 09.07.2021 № 1032; рішення Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області 13 сесії VIII скликання «Про розгляд заяви гр. [PERSON] «Про укладання договору оренди землі» від 09.07.2021 №1033). Фактично позивачем не доведено його право спільної власності, як власника майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Филенківське», на будівлі чи спірну земельну ділянку з кадастровим номером: 5325483700:00:002:0600 з врахуванням обставини, що майновий пай не виділений в натурі, що унеможливлює встановлення конкретної частки об`єкта нерухомості, що припадає на позивача. Більш того, згідно матеріалів справи та наявних у ній документів(а.с.34-40, 41-48) неможливо взагалі встановити яке саме конкретне майно було у користуванні КСП «Филенківське», оскільки у переліках майна, затверджених загальними зборами підприємства, зазначені лише загальні характеристики майна( інвентарний номер не у всіх об`єктів, рік вводу, справедлива вартість). Дана інформація дозволяє ідентифікувати майно лише як річ яка визначена родовими ознаками, у розумінні ст.184 ЦК України. Щодо позовних вимог про визнання недійсним вищезазначеного договору оренди земельної ділянки суд зазначає таке. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої-п`ятої ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частинами першою та другою ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, мають безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки - підлягають виконанню. Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. За нормами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Підстави та порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами встановлено ЗК України. Частиною першою ст. 93 ЗК України, як один з видів права на землю, визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ч. 1\~ст. 14 Закону України «Про оренду землі»). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Згідно з приписами частин 1, 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV, державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Частиною п`ятою ст. 12 Закону №1952-ІV визначено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Суд вказує, що вирішуючи питання про визнання договору оренди землі недійсним, необхідно враховувати вимоги статті 4 ЦПК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, тому суд має встановити, чи дійсно право орендодавця порушено та з`ясувати, у чому саме полягає порушення його законних прав чи інтересів. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. При цьому згідно сталої позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачі як власники майнових паїв, які розташовані на спірній земельній ділянці вважають порушеними, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення відповідних позовних вимог. Разом з тим, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують набуття позивачами в установленому законом порядку права власності на будівлі, що розташовані на спірній земельній ділянці. В свою чергу, наявні вищезазначені свідоцтва про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства, договори купівлі-продажу майнового паю взагалі не містять інформацію про придбання об`єктів нерухомого майна - сільськогосподарських нежитлових приміщень із подальшим проведенням державної реєстрації в установленому законом порядку. При цьому позивачами не заперечується факт того, що на даний час в натурі майнові паї розпайованого КСП «Филенківське» не виділялися. Також суд вважає безпідставним посилання позивачів на правову позицію Верховного Суду від 16.03.2020 по справі №675/2372/16-ц, якою визначено, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти, оскільки відсутні докази набуття позивачами в установленому законом порядку права власності безпосередньо на об`єкти нерухомого майна, що розміщені на спірній земельній ділянці. Отже, зважаючи на недоведеність позивачем його порушеного права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо вимоги про скасування реєстрації права користування вказаною земельною ділянкою. Серед позивних вимог, наявна позовна вимога про визнання незаконною та скасування реєстрації права користування вказаною земельною ділянкою. Вказану вимогу суд вважає безпідставною з огляду на наступне. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Суд вказує, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Цивільний процесуальний кодекс України саме на позивача покладає обов`язок визначати відповідача у справі. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 6 листопада 2019 року у справі № 826/3051/18 (провадження № 11-567апп19) зазначила, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача (якщо позивач уважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює приватно правового характеру спору. При цьому з матеріалів справи вбачається, що позов [PERSON] та [PERSON] в частині скасування реєстрації права на земельну ділянку пред`явлено до Скороходівської селищної ради, а не до особи, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка, в свою чергу, зазначена у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. При цьому пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок узгоджується з правовою позицію, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у своїй постанові від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц та Верховний Суд виклав у своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 583/3361/17. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, зважаючи на відмову в задоволенні позову, сплачений судовий збір за подання позову до суду залишається за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed