Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

16 листопада 2023 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява Комунальної установи «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради, в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опіки. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться в КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради, прибув до комунальної установи згідно з наказом №126 Департаменту соціального закладу населення від 25 травня 2022 року «Про тимчасове переміщення (евакуацію) підопічних комунальної установи «Таврійський психоневрологічний інтернат з геріатричним відділенням» ЗОР. Зарахований до списочного складу КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради та поставлений на постачання 27.05.2022 року (Наказ №147), знаходиться в інтернаті на повному державному забезпеченні по теперішній час. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року у справі №334/1765/15-ц задоволено заяву КУ «Запорізький ДБІ» ЗОР, заінтересована особа: орган опіки та піклування Ленінської райдержадміністрації та визнано недієздатним [PERSON] .. Підставою для визнання вказаної особи недієздатною був висновок судово-психіатричної експертизи №215 від 02.04.2015 року. На момент постановлення судове рішення не мало обмеження у часі. Після змін до ЦПК, які були запроваджені законом №2234-VIII від 07.12.2017 року, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Матеріали особової справи [PERSON] та відомості на Веб-сайті «Судова влада» не містять відомостей про продовження строку дії рішення суду, а ні про повторне звернення будь-кого із заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Враховуючи те, що термін дії рішення суду сплинув у січні 2020 року через 2 роки після запровадження відповідних змін до ЦПК України, просить визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку, покласти обов`язки опікуна на керівника установи, в якій буде знаходитися [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2023 року визначено для розгляду справи головуючого суддю Коломаренко К.А. Ухвалою суду від 17.11.2023 року заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. 20.02.2024 року представником заінтересованої особи [PERSON] подано до суду заперечення до заяви по справі №334/10534/23, в якому зазначає, що заява про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення опіки є незаконною, а отже не підлягає задоволенню, з огляду на те, що рішення про визнання [PERSON] є чинним по теперішній час, а повторне визнання особи недієздатною не передбачено законодавством. Зазначає, що рішення суду у даному випадку не потрібно, оскільки [PERSON] знаходиться в інтернаті на повному державному забезпеченні, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 66 ЦК України. Представник заявника адвокат Ярошенко О.О. в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] заперечувала щодо задоволення заяви, оскільки попереднє рішення про визнання [PERSON] недієздатним не скасовано та діюче. Представник особи, відносно якої вирішується питання про визнання недієздатним, - адвокат Ляшенко О.С. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року у справі №334/1765/15-ц задоволено заяву «КУ «Запорізький ДБІ» ЗОР, заінтересована особа: орган опіки та піклування Ленінської райдержадміністрації та визнано недієздатним [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до довідки №382-03 від 24.10.2023 [PERSON] , 1997 р.н. прибув до комунальної установи згідно з наказом №126 Департаменту соціального закладу населення від 26 травня 2022 року «Про тимчасове переміщення (евакуацію) підопічних комунальної установи «Таврійський психоневрологічний інтернат з геріатричним відділенням» ЗОР». Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно норми частин 1, 2 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. ст. 41 ч.1, 55 ЦК України). Відповідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнанні недієздатними. Згідно частини 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. На цей час існує судове рішення про визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] , та призначення над ним опіки. Вказане рішення не скасоване та продовжує діяти. Судових рішень про поновлення дієздатності [PERSON] , [INFO] , суду надано не було. Посилання заявника на ч.6 ст.300 ЦПК, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років, а тому строк дії рішення суду закінчився, суд вважає помилковим, оскільки на момент винесення рішення суду у 2015 році діяли норми ЦПК України 2004 року, згідно з якими судове рішення про визнання особи недієздатною не обмежувалося строками. За вказаних обставин заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed