Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

27 грудня 2023 року заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] . Стислий виклад позиції заявника. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . На час відкриття спадщини заявниця постійно проживала зі спадкодавцем, а отже є такою, що прийняла спадщину. Проте нотаріус не видав свідоцтво на прийняття спадщини, оскільки без рішення суду не може встановити факт проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день відкриття спадщини. Таким чином, для реалізації свого спадкового права заявниця звернулася до суду. Заяви, клопотання та інші процесуальні дій вчиненні в справі. 20 лютого 2024 року суддя своєю ухвалою відкрив провадження у справі. 14 березня 2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Представник заявника у судовому засіданні просив заяву задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у поданій заяві. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду повідомлені належним чином. Від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про визнання вимог заявниці та розгляд справи без його участі. Фактичні обставини встановлені судом. Родинні зв`язки заявника [PERSON] та спадкодавця [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 лютого 1982 року. [INFO] померла [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Так, судом встановлено, що заявниця зареєстрованого місця проживання не має, проте з 01 вересня 2021 року проживає за адресою [ADDRESS] на підставі договору оренди квартири. Відповідно до акту проживання особи без реєстрації від 20 листопада 2023 року заявниця з матір`ю проживали за адресою [ADDRESS] до смерті [PERSON] , а заявниця і до тепер. Такі обставини підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON] , вказавши, що [PERSON] та [PERSON] проживали за вказаною адресою з вересня 2021 року та були її сусідами до смерті [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи №21/2023 після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, за отриманням якої звернулася [PERSON] , син померлої - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь сестри [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса ДМНО Зєнікової М.С. від 17.11.2023 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки така не була зареєстрована разом з матір`ю на момент її смерті. Таким чином, надані приватному нотаріусу офіційні документи не підтверджують факту проживання зі спадкодавцями на момент їх смерті, що зумовило заявника звернутись з вказаною заявою до суду. Норми права застосовані судом. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Мотиви та висновки суду. Судом встановлено та підтверджується доказами, що заявниця та померла [PERSON] проживали разом на момент смерті останньої, разом систематично вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, тому вимоги про встановлення факту її проживання разом із [PERSON] на момент її смерті, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її спадкових прав, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved