Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з вищевказаним\~позовом,\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~та стягнення\~безпідставно набутих\~коштівв обґрунтування якого зазначив, що 18.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.А. вчинено виконавчий напис №39813 щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №9902707193 від 06.06.2018 року, укладеним з ТОВ ФК «Центр фінансових рішень», право вимоги за яким перейшло до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 40310,90 грн., а також плату за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом в розмірі 350 грн. 22.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. відкрито виконавче провадження №67973201 з примусового виконання даного виконавчого напису. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки при його вчиненні нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а також кредитний договір на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, нотаріально не посвідчувався. Також зазначив, що приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження з його зарплатного рахунку було стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 21861 гривень. В зв`язку з чим просить, визнати виконавчий напис, вчинений 18.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №39813, про стягнення [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитом у розмірі 40310,90 гривень, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на його користь 19873,64 гривень, як безпідставно набуті кошти; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталія Петровича на його користь 1987,36 гривень. 25.12.2023 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву документи та матеріали на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем виконавчий напис без номеру від 18.11.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зареєстрованого в реєстрі за №39813. Згідно довідки державного нотаріуса Селецького Ю.О. Київського обласного державного нотаріального архіву від 09.01.2023 №28/01-17, документи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. на зберігання до архіву не передавалися. До Київського обласного державного нотаріального архіву передаються документи лише від державних та приватних нотаріусів Київської області. 11.01.2024 року представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог позивача до ТОВ «ФК «ЄАПБ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовити в повному обсязі. Вказав, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» виконано вимоги передбачені п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та Розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 18.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за №39813, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості у розмірі 40660,90 грн не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безпірною. Строки для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису не пропущено. Щодо позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса в сумі 19873,64 грн, то вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Вказав, що в ході примусового виконання ВП 67973201 в рахунок погашення боргу за виконавчим написом 39813 було отримано ТОВ «ФК «ЄАПБ» кошти в розмірі 19447,27 грн. Також зауважив, що підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати основної винагороди приватному виконавцю так як і виконавчого збору органу ДВС та витрати виконавчого провадження є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Тому стягнення основної винагороди приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, не можуть вважатися безпідставно набутими коштами, а є витратами виконавчого провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду телефонограму, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Кожушко В.О. у судове засідання не з`явився, у наданому до суду відзиві просив розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідач приватний виконавець Амельченко Віталій Петрович у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове зворотнє повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його участі не надав, не подавав відзиву на позов. Згідно до положення ч. 3 ст.\~131\~ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 06.06.2018 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір на підставі заяви №9902707193 від 06.06.2018 на отримання кредиту від ТОВ ФК «ЦФР» на загальну суму 27048,33 грн. 18.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., на підставі статтей 87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.199 №1172, вчинено виконавчий напис, яким з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №9902707193 від 06.06.2018 року, укладеним з ТОВ ФК «Центр Фінансових рішень», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 40310,90 грн, а також стягнуто плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 350 грн. 22.12.2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. відкрито виконавче провадження №67973201 з виконання виконавчого напису №39813 виданий 18.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості у розмірі 40310,90 грн, а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 350 грн. Крім того стягнуто виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 4066,09 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2021 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до п. 19 ст.34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.89 ЗУ «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому, судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Відтак вказана норма «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» застосуванню не підлягала, оскільки була визнана незаконною та нечинною. В той же час, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 299/1160/16-ц, провадження № 61-22900св18). Крім цього, слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом із цим, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не отримував повідомлень про усунення порушень перед кредитором (його правонаступником). Крім того, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. При цьому позивачем долучено до позовної заяви квитанції про часткове погашення кредитної заборгованості. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім того, виконавчий напис виданий з порушенням умов його вчинення, оскільки кредитний договір не було посвідчено нотаріально. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь позивача коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст. 190 ЦК України). Так, позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» кошти в розмірі 19873,64 грн, які було стягнуто приватним виконавцем за спірним виконавчим написом, в підтвердження чого ним надано виписку по картковому рахунку. Однак, суд не може погодитися з таким розрахунком позивача, оскільки з виписки неможливо встановити у рамках якого саме виконавчого провадження проводилася частина стягнених сум. При цьому в матеріалах справи містяться платіжні інструкції №17264 від 02.11.2023 на суму 4903,18 грн, №17500 від 08.11.2023 на суму14544,09 грн., надані представником відповідача на підтвердження стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» коштів в ході примусового виконання ВП №67973201. Факт перерахування коштів у розмірі 19447,27 грн на рахунок ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в рамках виконавчого провадження №67973201 також підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 3521 за 22.12.2021-13.12.2023. Враховуючи, що рішенням суду виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти в розмірі 19447,27 грн. від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь позивача безпідставно набуті кошти підлягають частковому задоволенню в розмірі 19447,27 грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. на користь позивача коштів у сумі 1987,36 грн, суд відмовляє за недоведеністю. Крім того, позивачем 29.02.2024 року надано до суду клопотання, в якому останній просить стягнути з відповідачів на його користь суму у розмірі 27289,50 грн, як безпідставно набуті кошти, тим самим збільшив позовні вимоги. Проте, при ухвалені судового рішення суд не приймає дане клопотання до уваги, оскільки позивач не конкретизував суми які підлягають стягненню з кожного відповідача. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 2028,66 грн. (1073,60 грн вимога немайнового характеру + 955,06 грн - вимога майнового характеру), а іншу частину судового збору в розмірі 118,54 грн. відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial