Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

29 січня 2024 року адвокат Мошко М.М. звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , мотивуючи тим, що між сторонами 2.10.1993 року укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 2283. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Протягом семи років сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство. На даний час шлюб носить формальний характер, що суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся засобами поштового зв`язку та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не надав, зустрічний позов не пред`явив. На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 22 жовтня 1993 року відділом РАЦС Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 2283 (а.с. 9). З доводів позивача вбачається, що сторони припинили спільне проживання, на протязі семи років спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Згідно інформації наданої старостою Виблівського старостинського округу Куликівської селищної ради Чернігівського району та області, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , але не проживає більше 10 років, виїхав до Росії (а.с. 15) Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 56 СК України передбачає право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що на даний час шлюб носить формальний характер, сторони тривалий час не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, позивач не бажає збереження шлюбу та заперечує проти надання часу на примирення, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення в даній справі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Outcome: approved