Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 30.10.2012 року. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося, тому що сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. З січня місяця 2019 року вони проживають окремо та не підтримують жодних шлюбно-сімейних стосунків. Все це призвело до втрати почуття поваги один до одного, вони стали чужі. Вважає, що що сім`я розпалась остаточно та збереження шлюбу неможливе. Від спільного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Васильчук О.В. від 01.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Рішенням Вищої ради правосуддя від 05.09.2023 № 870/0/15-23 суддя Васильчук О.В. звільнена з посади судді у відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.12.2023 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 16.02.2024 прийнято дану справу до свого провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, телефонограмою від 08.04.2024 року повідомила суд, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, телефонограмою від 08.04.2024 року повідомив, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.10.2012 року Довбиською селищною радою Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.10.2012 (а.с.10). Від спільного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2016 р., виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.07.2018 р., виданого Виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області (а.с.11,12). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася з причин несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя, подальше перебування у шлюбі шкодить інтересам сторін. Статтею 51 КонституціїУкраїни закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110 СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Одночасно з вимогою про розірвання шлюбу позивачкою була пред`явлена вимога щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Однак в позовній заяві позивачкою зазначено, що спору про місце проживання дітей наразі немає, до органу опіки та піклування з питанням визначення місця проживання дітей вона не зверталася, вказує, що при розгляді судом позову та вирішенні заявлених нею позовних вимог по суті, дане питання не є обов`язковим. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved