Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах якої діє представник - адвокат Варга Дмитро Дмитрович звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 вересня 2010 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №56, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідач [PERSON] 21 сiчня 2022 року змінив своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) № 00042985711 від 04 січня 2024 року. Вiд даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейнівідносини та сімейні обов`язки. Між сторонами почали виникати непорозуміння, сварки, ревнощі, крім того у сторін різні погляди на життя. Два роки сторони проживають окремо. Примирення і збереження шлюбу вже є неможливим, подальше формальне перебування у шлюбі лише обопільно шкодить їх інтересам, перешкоджає кожному влаштувати своє життя. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Укладений шлюб існує лише формально. Збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін. Вжиті заходи щодо збереження шлюбу бажаного результату не дали, дедалі більше позивачка та відповідач приходять до переконання, що даний шлюб є невдалим, у них різні погляди на життя. Тому, на підставі вищевикладеного, вважає за недоцільне надання строку для примирення та вказує, що рішення про розірвання шлюбу надасть можливість кожному збудувати своє особисте сімейне щасливе життя. Враховуючи викладене, просить суд, шлюб укладений між позивачкою та відповідачем розірвати. 08 січня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справіта призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, згідно поданої представником заяви просив розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 27 вересня 2010 року у виконкомі Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №56(а.с.11). Від даного шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с. 12-13). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) вбачається, що [PERSON] 21 січня 2022 року змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають вже тривалий час. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved