Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Чернігівський обласний центр зайнятості в особі Чернігівської філії Чернігівського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь вартість наданих соціальних послуг у сумі 5986,80 грн. та понесені судові витрати (а.с. 1-3). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебував на обліку як безробітний в Чернігівському міському центрі зайнятості (Чернігівській філії Чернігівського обласного центру зайнятості) з 15.01.2021 по 02.10.2023, отримував соціальні послуги і забезпечення відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». При цьому, в заяві про надання статусу безробітного від 15.01.2021 року відповідач повідомив та засвідчив особистим підписом, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. Зокрема, [PERSON] був зобов`язаний повідомляти спеціалістів про всі зміни, які впливають на умову виплати матеріального забезпечення. У заяві від 27.01.2021 року [PERSON] зазначив, що зобов`язується поінформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів у разі подання заяви до Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії за віком. Окрім того, обізнаність [PERSON] з правами і обов`язками зареєстрованих безробітних підтверджується індивідуальним планом працевлаштування безробітного та додатком №2 до індивідуального плану працевлаштування безробітного, які були особисто підписані відповідачем. [PERSON] було надано статус безробітного 15.01.2021 на загальних підставах. Допомога по безробіттю призначена як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу з 15.01.2021. Припинено виплату допомоги по безробіттю (закінчення строку виплати) з 10.01.2022. Пояснює, що під час перебування на обліку як безробітний в центрі зайнятості відповідач приймав участь у суспільно корисних роботах у періоди з 07.06.2023 по 30.06.2023, з 05.07.2023 по 28.07.2023, з 02.08.2023 по 17.08.2023 та з 05.09.2023 по 28.09.2023. Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», було встановлено (Акт № 452 від 03.10.2023), що в період перебування на обліку в центрі зайнятості, [PERSON] було призначено пенсію за віком з 09.09.2023, що підтверджується довідкою від 29.09.2023 виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Вказує, що відповідач був обізнаний, що призначення пенсії унеможливлює перебування на обліку як безробітного в службі зайнятості. Таким чином, відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості належав до категорії зайнятого населення, набувши права на отримання пенсії за віком, проте приховав зазначені відомості від спеціалістів центру зайнятості. При цьому, був ознайомлений під особистий підпис з правами і обов`язками безробітного, відповідно до яких під час перебування на обліку безробітний зобов`язаний повідомляти спеціалістів центру зайнятості про всі зміни, які впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи вищевказані обов`язки, з якими [PERSON] був ознайомлений та мав виконувати як безробітний, відповідач мав протягом трьох робочих днів повідомити центр зайнятості про обставини припинення реєстрації, а саме про призначення йому пенсії за віком. Вважає, що несвоєчасне надання відповідачем, лише 29.09.2023 року відомостей про отримання пенсії за віком призвело до безпідставного отримання соціальної послуги у вигляді працевлаштування та отримання оплати праці та нарахованого єдиного внеску за участь в суспільно корисних роботах за рахунок коштів Фонду за період з 09.09.2023 (день призначення пенсії за віком) по 28.09.2023. Відповідно до довідки - розрахунку розміру оплати праці та нарахованого єдиного внеску за участь в суспільно корисних роботах від 09.10.2023 №04.2/3072-23 за період з 09.09.2023 по 28.09.2023 [PERSON] завдав шкоди Фонду на суму 5986,80 грн. Виконуючою обов`язки директора Чернігівської філії Чернігівського обласного центру зайнятості прийнято наказ від 10.10.2023 року № 278 «Про повернення коштів [PERSON] » в сумі 5986,80 грн. Відповідачу направлено претензію-повідомлення від 10.10.2023 року № 16.4/2325 про повернення коштів добровільно в сумі 5986,80 грн. за місцем реєстрації, яку він отримав 11.11.2023 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), що підтверджує вручення претензії-повідомлення. На момент звернення до суду кошти не відшкодовані. Ухвалою судді від 21.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. 02.04.2024 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 36-38), у якому зазначає, що він неодноразово повідомляв своїм кар`єрним радникам про свої наміри доносити необхідні документи до Пенсійного фонду України. Отримавши направлення від Центру зайнятості він уклав строковий трудовий договір на участь у суспільно-корисних роботах з ГО «Об`єднання добровольців «БО МОЖЕМО» за професією «підсобний робітник», а саме: розбір завалів та відновлення житла, терміном з 05.05.2023 р. по 28.09.2023 р., та отримував заробітну плату. 07.09.2023 р. він доніс документи до Пенсійного фонду України. 15.09.2023 року Пенсійний фонд України прийняв рішення про призначення пенсії з 09.09.2023 року довічно. По закінченню роботи по трудовому договору 29.09.2023 року, він звернувся 29.09.2023 року до Пенсійного фонду України, де дізнався про призначення йому пенсії з 09.09.2023 року. В той же день він повідомив про це в центрі зайнятості. Пояснює, що не міг дізнатися про призначення пенсії, так як перебував на роботі. Просить не позбавляти його заробітної плати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказів про прийняті рішення по особі: [PERSON] , ПК № 250320092200007, [PERSON] надано статус безробітного з 15.01.2021 р. відповідно до наказу від 21.01.2021 №НТ210121, наказом від 06.10.2023 р. №НТ231006 припинено реєстрацію безробітних у зв`язку з встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації відповідно до абзацу 18 пп 1 п. 30 Порядку з 03.10.2023 (а.с. 9). Згідно заяви від 27.01.2021 р., [PERSON] зобов`язався у разі подання ним заяви до органу ПФУ щодо призначення пенсії за віком поінформувати про це Чернігівський міський центр зайнятості протягом трьох робочих днів (а.с. 8). Відповідно до договору № 106 про організацію та фінансування суспільно корисних робіт від 31.08.2023 року, укладеного між Чернігівським обласним центром зайнятості та ГО «Об`єднання добровольців «[INFO]» (далі - роботодавець), Роботодавець зобов`язувався створити у термін до 05.09.2023 р. 20 тимчасових робочих місць для проведення суспільно-корисних робіт за видом згідно переліку на період з 04.09.2023 року по 28.09.2023 року та залучити до їх виконання 20 осіб з числа зареєстрованих безробітних на умовах повного робочого дня (8 год. роб день) (а. с. 11-12). Фінансування суспільно корисних робіт, що виконуються зареєстрованими безробітними, здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України, на випадок безробіття передбачених для виконання суспільно корисних робіт, коштів місцевих бюджетів, підприємств, установ, організацій, а також інших джерел, не заборонених законодавством, джерела фінансування суспільно корисних робіт відповідно до даного договору становлять: Фонд 100 %, місцевий бюджет 0%, підприємства, установи, організації 0 % , інші джерела 0%, (п. 3.1, п. 3.2 договору). Відповідно до корінця направлення на працевлаштування №225032308310041 від 01.09.2023 р. [PERSON] направлений на суспільно корисні роботи до ГО «Об`єднання добровольців «[INFO]» на робоче місце: підсобний робітник та прийнятий з 05.09.2023 р. згідно наказу (трудового договору) від 04.09.2023 р. № 27-К п.3 (а.с. 10). Відповідно до наказу (розпорядження) №27-к п.3 від 04.09.2023 року керівника ГО «Об`єднання добровольців «[INFO]» [PERSON] на період з 05.09.2023 по 28.09.2023 прийнято на тимчасово створене місце підсобного робітника з окладом 6700 грн/міс. (а. с. 22). Наказом (розпорядженням) №28-к п.1 від 28.09.2023 року керівника ГО «Об`єднання добровольців «[INFO]» [PERSON] звільнений 28.09.2023 року із вищезгаданої посади у зв`язку з закінченням строкового договору, ст. 36 п. 2 КЗпП України (а. с. 23). Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Чернігівській області від 29.09.2023 №355 [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09.09.2023 року довічно (а.с. 14). Згідно довідки-розрахунку розміру оплати праці та нарахованого єдиного внеску за участь в суспільно-корисних роботах від 09.10.2023 р. № 04.2/3072-23, наданої Чернігівським обласним центром зайнятості, [PERSON] за сукупно відпрацьованих 14 днів за період з 09.09.2023 року-28.09.2023 року нараховано 5686,80 грн (а. с. 15). Відповідно до наказу Чернігівського обласного центру зайнятості від 10.10.2023 р. № 278 «Про повернення коштів [PERSON] » наказано провідному юрисконсульту вжити заходів по поверненню [PERSON] 5986,80 грн. вартості наданих соціальних послуг (участь у суспільно корисних роботах), нарахованої та виплаченої за період з 09.09.2023 по 28.09.2023 (а.с. 16). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 р. № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: запроваджувати трудову повинність для працездатних осіб, не залучених до роботи в оборонній сфері та захисту критичної інфраструктури і не заброньованих за підприємствами, установами та організаціями на період дії воєнного стану з метою виконання робіт, що мають оборонний характер, а також ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, які виникли в період дії воєнного стану, та залучати їх в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт, що виконуються для задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів і сил цивільного захисту, забезпечення функціонування національної економіки та захисту критичної інфраструктури і не потребують, як правило, спеціальної професійної підготовки осіб. За працівниками, залученими до виконання суспільно корисних робіт, на час виконання таких робіт зберігається попереднє місце роботи (посада). Порядок залучення працездатних осіб в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт та питання їхнього соціального захисту з урахуванням вимог закону визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 Порядку залучення працездатних осіб до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 р. № 753 (далі - Порядок), суспільно корисні роботи - види тимчасової трудової діяльності працездатних осіб в умовах воєнного стану, які провадяться для виконання робіт, що мають оборонний характер, ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, що виникли в період воєнного стану, та їх наслідків, задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань і сил цивільного захисту, забезпечення функціонування національної економіки та системи забезпечення життєдіяльності населення, а також не можуть бути пов`язані з підприємництвом або іншою діяльністю, спрямованою на одержання прибутку, та до яких належать роботи і послуги, що не потребують, як правило, спеціальної професійної підготовки. За положеннями п. 5 Порядку до суспільно корисних робіт залучаються працездатні особи, у тому числі особи, що не підлягають призову на військову службу, які за віком і станом здоров`я не мають обмежень до роботи в умовах воєнного стану (крім працездатних осіб, що залучені до роботи в оборонній сфері та сфері забезпечення життєдіяльності населення і заброньовані за підприємствами у період воєнного стану з метою виконання робіт, що мають оборонний характер, а також осіб, залучених до здійснення заходів національного спротиву), в тому числі, але не виключно, зареєстровані безробітні та інші незайняті особи, зокрема внутрішньо переміщені. Згідно п. 10 Порядку працівникам функціонуючих в умовах воєнного стану підприємств за виконання суспільно корисних робіт забезпечується оплата відповідно до умов оплати праці, встановлених за професією (посадою), на яку їх зараховано, і розмір такої оплати не може бути нижчим від розміру середньої заробітної плати за основним місцем роботи. Іншим працездатним особам за виконання суспільно корисних робіт забезпечується оплата відповідно до умов оплати праці, встановлених за професією (посадою), на яку їх зараховано, і розмір такої оплати у разі виконання норми праці не може бути нижчим від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на дату її нарахування за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, встановлену з урахуванням положень Законів України «Про оплату праці» та «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Фінансування суспільно корисних робіт здійснюється за рахунок коштів замовника суспільно корисних робіт, коштів місцевих бюджетів, благодійних внесків чи пожертвувань, інших джерел, не заборонених законодавством. Фінансування суспільно корисних робіт, що виконуються зареєстрованими безробітними та незайнятими внутрішньо переміщеними особами працездатного віку з числа застрахованих осіб, які не мають статусу зареєстрованого безробітного, здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд) в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду на відповідні цілі, а також коштів місцевих бюджетів, підприємств, установ, організацій, інших джерел, не заборонених законодавством. Фінансування суспільно корисних робіт, що виконуються особами, зазначеними в абзаці четвертому цього пункту, може здійснюватися за рахунок коштів Фонду в повному обсязі, а у разі, коли замовником суспільно корисних робіт заявлено про інші джерела фінансування таких робіт, - на умовах співфінансування за рахунок коштів Фонду та інших джерел фінансування. Організація суспільно корисних робіт, для фінансування яких використовуються кошти Фонду, здійснюється на підставі договору про організацію суспільно корисних робіт та їх фінансування, що укладається між регіональним центром зайнятості та замовником суспільно корисних робіт, який зазначений у рішенні відповідно до пункту 4 цього Порядку. У договорі про організацію суспільно корисних робіт та їх фінансування обов`язково зазначаються права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, вид (перелік видів) суспільно корисних робіт, до виконання яких замовником суспільно корисних робіт залучаються особи, порядок фінансування суспільно корисних робіт, зокрема джерела фінансування суспільно корисних робіт та умови фінансування таких робіт, порядок внесення змін до договору та умови його розірвання, припинення. У договорі про організацію суспільно корисних робіт та їх фінансування обов`язково передбачається право центру зайнятості (регіональні центри зайнятості, їх філії, а також міські, районні, міськрайонні центри зайнятості (до їх припинення) проводити перевірку цільового використання коштів Фонду, що спрямовуються на фінансування таких суспільно корисних робіт, та обов`язок замовника суспільно корисних робіт надавати під час проведення такої перевірки необхідні документи та пояснення, а у разі виявлення факту нецільового використання коштів - повернути суму коштів, використану не за призначенням. Невід`ємною частиною договору про організацію суспільно корисних робіт та їх фінансування є кошторис витрат із фінансування суспільно корисних робіт - фінансовий план щодо використання коштів на виконання таких робіт із визначенням обсягу та напрямів їх використання. Примірна форма договору про організацію суспільно корисних робіт та їх фінансування затверджується Мінекономіки. У строки, визначені в договорі про організацію суспільно корисних робіт та їх фінансування, замовник суспільно корисних робіт надає центру зайнятості (філії регіонального центру зайнятості або міському, районному чи міськрайонному центрам зайнятості (до їх припинення) довідку про виконання суспільно корисних робіт особами, залученими замовником суспільно корисних робіт до виконання таких робіт та з якими ним укладено строкові трудові договори, за формою, затвердженою Мінекономіки. Відповідальність за цільове використання коштів Фонду, що спрямовуються на фінансування суспільно корисних робіт, покладається на сторони договору про організацію суспільно корисних робіт та їх фінансування. Встановлення належності особи до застрахованих осіб здійснюється Державним центром зайнятості на підставі даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, одержаних в порядку інформаційної взаємодії з Пенсійним фондом України. Порядок інформаційної взаємодії між Державним центром зайнятості та Пенсійним фондом України, структура та формат інформації, зазначеної в цьому абзаці, що передається, визначаються в договорі інформаційної взаємодії. Фінансування суспільно корисних робіт здійснюється шляхом спрямування коштів на: - виплату основної та додаткової заробітної плати, розмір якої не може перевищувати півтора розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на дату її нарахування, за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, встановлену з урахуванням положень Законів України «Про оплату праці» та «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»; - сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зокрема у період тимчасової непрацездатності в межах дії строкового трудового договору; - оплату перших п`яти днів тимчасової непрацездатності в межах дії строкового трудового договору; - оплату проїзду в межах регіону до місця виконання робіт та у зворотному напрямку осіб, які беруть участь у суспільно корисних роботах (у разі потреби). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплати допомоги по безробіттю призупиняються на період участі в громадських роботах та інших роботах тимчасового характеру або в умовах воєнного стану - у суспільно корисних роботах. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років. Матеріалами справи не спростовується факт виконання [PERSON] обов`язків підсобного робітника у спірний період. Предметом спору у даній справі не є отримання відповідачем допомоги по безробіттю. Натомість, позивач просить стягнути з відповідача заробітну плату (винагороду), отриману ним за свою працю у порядку виконання суспільно корисних робіт. Частиною першою статті 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню заробітна плата й платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування,якщо їхня виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку й недобросовісності з боку набувача. Окрім того, правильність здійснених розрахунків, на основі яких була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц. Суд зауважує, що правомірність (підставність) укладення з відповідачем строкового трудового договору не є визначальним критерієм в контексті гарантованого Конституцією України права особи на одержання винагороди за працю. В межах даного спору предметом доказування є правомірність (підставність) отримання відповідачем відповідної винагороди. Як встановлено судом, відповідач уклав з роботодавцем строковий трудовий договір та виконав його умови, у зв`язку з чим отримав винагороду, обумовлену положеннями договору. При цьому, судом не встановлено отримання відповідачем неправомірної винагороди з причини невиконання трудових обов`язків. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки це б суперечило конституційній гарантії на своєчасне одержання винагороди за працю. Питання розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Outcome: dismissed