Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення фактуродинних відносин. Заяву мотивовано тим, що [PERSON] є матір"ю загиблого солдата [PERSON] . Листом від 18.12.2023 від [INFO] заявниці повідомлено, що після розгляду документів для призначення одноразової грошової допомоги сім"ї загиблого старшого солдата [PERSON] , виявлено розбіжності в прізвищі батька загиблого - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2023). Заявниця зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження сина, виданого на ім`я " [PERSON] ", батьком зазначений " [PERSON] " матір"ю зазначена " [PERSON] ". Крім того, в свідоцтві про розірвання шлюбу від 23.04.1999, зазначено, що шлюб розірвано між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до паспорту громадянина України, на українській мові записано [PERSON] , а на російській мові [PERSON] . На підставі викладеного, та у зв`язку з розбіжністю в одну літеру з прізвищем батька загиблого її сина, солдата [PERSON] , заявниця просить встановити факт родинних відносин, що саме [PERSON] є батьком [PERSON] та колишнім чоловіком [PERSON] . 09.02.2024 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва відкрито провадження по справі. 26.02.2024 від [INFO] до суду надійшло клопотання про закриття провадження, по тим підставам, що вирішення даної справи відноситься до адміністративних судів, відповідно до Постанови Верховного Суду від 22.03.2023 по справі № 290/289/22. Однак суд відмовляє в задоволенні даного клопотання, оскільки Велика Палата Верховного Суду, в постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, звернула увагу, що існує два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню в позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. А тому дана заява про встановлення юридичного факту, повинна вирішуватись у судовому порядку судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, просить заяву задовольнити повністю. Представник заінтересованої особи [INFO] в судові засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved