Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

18.03.2024 по цивільній справі №645/4844/20 ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовлено в повному обсязі. 20.03.2024 на адресу суду надійшла заява від представника відповідача за вказаним позовом [PERSON] адвоката Межирицького А.О. надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Вказані витрати складаються з витрат правничої допомоги сплачених адвокатові відповідачем. Про вказані витрати було повідомлено суд представником відповідача до судових дебатів шляхом звернення до суду в судовому засіданні, яке відбулось 18.03.2024. Учасники судового розгляду для розгляду вказаної заяви в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомили. Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника, подану заяву підтримав в повному обсязі. Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За вказаних обставин, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації з позивача пропорційно до позовних вимог у задоволенні яких відмовлено. Так, як вбачається з матеріалів справи стороною відповідача було заявлено вимогу про компенсацію витрат на правничу допомогу. В обґрунтування якої додано договір про надання правничої допомоги від 18.11.2020, додаткову угоду №1 до нього, акт приймання-передачі виконаних робіт №1 до вказаного договору, квитанцію від 19.03.2024 про отримання АО коштів в розмірі 11000 грн. Про компенсацію вказаних витрат було повідомлено суд представником відповідача до судових дебатів шляхом звернення до суду в судовому засіданні 18.03.2024, рішення суду ухвалено 18.03.2024, а заяву подано до суду 20.03.2024. Так, в судовому засіданні встановлено, що правничу допомогу відповідачу надавало АО «Юридична фірма «Вілеон», в особі адвоката Межирицького А.О. (а.с. 43). Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2\~ст.\~246\~ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення усправі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надані документи відповідачем відповідно до положень ст. 15,\~77 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, представником відповідача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, передбачених в акті виконаних робіт. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що дана справа перебувала в провадженні суду вересня 2020 року, було проведено 4 судові засідання були проведені за участю адвоката Межирицького А.О., який надав до суду відзив на позовну заяву з порушенням встановленого строку, проте суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн. є значно завищеним, тому суд вважає, що співмірним розміром судових витрат на надання правничої допомоги, враховуючи складність даної справи, є 3000 грн., що підлягають відшкодуванню на користь відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , а в іншій частині суд вважає за доцільне відмовити за наведених вище підстав.

Outcome: partial