Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , про звільнення майна з-під арешту, в якому просить зняти арешт, накладений відповідно до ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 13.11.2008 у справі №2-677/09 (первісний номер справи 2-3984/08) на квартиру [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1995, квартира [ADDRESS] , належала на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] 1/3 частки, його дружині [PERSON] 1/3 частки та сину - [PERSON] 1/3 частки. 26.02.2004 позивач подарував своїй дружині [PERSON] належну йому частку вищевказаної квартири. [INFO] дружина позивача [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частки наведеної квартири. Позивач [PERSON] в позові вказує, що він є єдиним спадкоємцем, який виявив бажання прийняти спадщину після смерті своєї дружини та звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Однак в процесі здійснення нотаріальний дій виявилось, що на вищезазначене спадкове майно накладено арешт на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 13.11.2008 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. За результатами розгляду даної справи питання зняття арешту з наведеного вище майна, частка в якому належить і позивачу вирішено не було. Існування арешту порушує спадкові права позивача як співвласника квартири [ADDRESS] . В позасудовому порядку вирішити питання зняття арешту позивач можливості не має. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 10.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали. 20.11.2023 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 01.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відзив на позовну заяву відповідачі до суду не подали. Ухвалою суду від 22.02.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник адвокат Шикунова А.О. не з`явились, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Щодо судових витрат просила залишити їх за позивачем. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись судом завчасно та належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №2-677/09, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , належала на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] 1/3 частки, [PERSON] 1/3 частки та [PERSON] 1/3 частки, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.02.1995, що зареєстровано в реєстрі за №894/19877 (а.с. 6). Згідно договору дарування від 26.02.2004 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І., зареєстрованого в реєстрі за №453, [PERSON] передав [PERSON] в дар 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Таким чином [PERSON] набула право власності на 2/3 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2021 (а.с. 9). 27.01.2022 позивач звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , за якою нотаріусом 27.01.2022 відкрито спадкову справу № 63/2022. В спадкову масу майна померлої [PERSON] з поміж іншого, входить також 2/3 частки квартири [ADDRESS] . (а.с. 57). Інші спадкоємці померлої [PERSON] син [PERSON] та дочка [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача у справі. (а.с. 62, 64) З повідомлення державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. від 03.08.2023 за №1487/01-16, слідує, що відповідно до відомостей з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 13.11.2008, а тому свідоцтво про право на спадщину, згідно п. 4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено Наказом Мінюсту України № 262/5 від 22.02.2012) видано бути не може. (а.с. 11). З матеріалів цивільної справи №2-677/09 (попередній номер справи 2-3984/08) слідує, що ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 22.10.2008, накладено арешт на 11/1000 частку будинку по [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с. 11, справи №2-677/09). Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 13.11.2008 у справі №2-677/09 (попередній номер справи 2-3984/08), роз`яснено ухвалу Замостянського районного суду м. Вінниці від 22.10.2008 про накладення арешту, в якій зазначено, що арешт накладено на 11/1000 частку багатоповерхового будинку [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а.с. 44, а.с. 21 справи №2-677/09). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.12.2009 (справа №2-677/09), позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 49\~633,31 грн., 496,33 грн. сплаченого державного мита та 30 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення діяльності суду (а.с. 42-43, а.с. 115-116, справи №2-677/09). З повідомлення Другого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за №92203/22.30-28 від 17.11.2023, слідує, що згідно даних АСВП станом на 17.11.2023 в Другому відділі ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебуває на виконанні виконавче провадження з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці у справі 127/2-677/09 про стягнення боргу з [PERSON] (а.с. 41). Питання скасування арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS] судом раніше не вирішувалось. Існування арешту на майно у певній частині, порушує спадкові права позивача [PERSON] на успадкування 2/3 часток спірної квартири, яка залишилась після смерті [PERSON] . В позасудовому порядку захистити свої права позивач не в змозі. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що цивільне право [PERSON] як спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину, зокрема і 2/3 частки у праві на квартиру [ADDRESS] є порушеним, а тому підлягає захисту шляхом скасування арешту на відповідну частку у квартирі, що належить позивачу як спадкоємцю. В іншій частині позову слід відмовити, оскільки позивач [PERSON] має право на спадкування лише 2/3 частки у наведеній квартирі, а тому може клопотати перед судом про зняття арешту лише з тієї частки у квартирі на яку він претендує, інша - 1/3 частка належить його сину [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1995, що зареєстровано в реєстрі за №894/19877 та суб`єктивного права на цю частку у квартирі позивач немає. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Питання стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача суд не вирішує, оскільки представник позивача [PERSON] просила залишити такі витрати за стороною позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial