Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~позову,\~позивачка посилається\~на те,\~що 26\~жовтня 2002\~року між\~нею та\~відповідачем було\~укладено шлюб,\~який зареєстрований\~на підставі\~свідоцтва про\~шлюб,\~серія [NUMBER] ,\~виданого виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, про що зроблений актовий запис № 56. Від даного шлюбу з відповідачем по справі мають неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO] . Позивачка вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем останні роки поступово погіршувалось, у родині часто виникали сварки. У них були різні погляди на сімейні цінності та обов`язки, з часом вони стали зовсім чужі між собою. Починаючи з лютого 2022 року вони не проживають разом однією сім`єю з відповідачем та шлюб фактично припинено. Шлюб існує лише формально. Вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, спільне господарство ними не ведеться та вони не живуть однією сім`єю. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.02.2024 року позовну заяву залишено без руху. 14 березня 2024 року представник позивача адвокат Кісілевич О.М. подав до канцелярії суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач та його представник, адвокат Кісілевич О.М. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. 14 березня 2024 року представник позивача адвокат Кісілевич О.М. подав до канцелярії суду заяву в якій просить розгляд справи провести без участі позивача. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0600099514520, №0600099551663, в судове не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2002 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області за актовим записом 56, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.26). Сторони мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 01.02.2011 року (а.с.13). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що\~подружнє\~життя\~між\~сторонами\~не\~склалося. Шлюбні відносини у подружжя відсутні, оскільки кожен з них проживає окремим сімейним життям. Оскільки позивачка наполягає\~на\~розірванні\~шлюбу\~з\~відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved