Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

позивач [PERSON] в позовній заяві просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь 348 000 доларів 25 центів США, що станом на 02.11.2023 еквівалентно 12 618 489 грн. 06 коп., з яких: 80 000, 00 доларів США, що станом на 02.11.2023 еквівалентно 2 900 800 грн. 00 коп. - заборгованість за договором позики від 28.07.2021; 33 534, 00 доларів 25 центів США, що станом на 02.11.2023 еквівалентно 1 215 951 грн. 90 коп. - процентів від простроченої суми за договором позики від 28.07.2021 за період з 01.01.2023 по 02.11.2023; 24 000, 00 доларів США, що станом на 02.11.2023 еквівалентно 870 240 грн. 00 коп. - штраф в розмірі 30% від суми позики за договором позики від 28.07.2021; 244 800, 00 доларів США , що станом на 02.11.2023 еквівалентно 8 876 448 грн. 00 коп. - 1% пені від суми простроченої позики за кожен день прострочення за договором позики від 28.07.2021 за період з 01.01.2023 по 02.11.2023 та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати, у зв`язку з розглядом даної справи, посилаючись на те, що 28.07.2021 між нею [PERSON] , як позикодавцем та [PERSON] і [PERSON] , як позичальниками, які на вказану дату проживали сім`єю, як чоловік і дружина, було укладено договір позики, який за згодою сторін був посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Побіянською Н.Б.. За умовами цього договору позики вона передала в позику [PERSON] та [PERSON] 80 000 доларів США, які вони отримали у день укладення зазначеного договору, про що [PERSON] надав розписку від 28.07.2021. Згідно умов договору та наданої розписки відповідачі взяли на себе зобов`язання повернути їй кошти до 31.12.2023 в доларах США. Однак своїх зобов`язань за договором не виконали та позичені кошти взагалі не повертають, уникаючи будь-якого контакту з нею. Позичальники взяли на себе зобов`язання також сплатити: 50% процентів річних від простроченої суми; пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення; одноразовий штраф в розмірі 30% відсотків від суми позики, відповідно до розрахунку: - 33 534,25 доларів США процентів (з 80 000,00 x 50 % x 306 днів: 365 : 100 = 33 534,25), що згідно офіційного курсу НБУ (станом на 02.11.2023) 36,26грн. за 1 долар США - еквівалентно 1 215 951 грн. 90 коп.; - 24 000 доларів США штрафу (в розмірі 30% від суми позики (80 000 х 30 : 100 = 24 000,00), що згідно офіційного курсу НБУ (станом на 02.11.2023) 36,26грн. за 1 долар США - еквівалентно 870 240 грн. 00 коп.; 244 800,00 доларів США 1% пені від суми простроченої позики за кожен день прострочення (80 000,00 x 1% x 306 = 244 800,00), що згідно офіційного курсу НБУ (станом на 02.11.2023) 36,26 грн. за 1 долар США - еквівалентно 8 876 448 грн. 00 коп.. А всього, відповідачів на її користь підлягає до стягнення в солідарному порядку 348 000 (доларів 25 центів США, що виходячи з офіційного курсу НБУ 36,26грн. за 1 долар США еквівалентно 12 618 489 грн. 06 коп.. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази, вважає що даний позов підлягає до задоволення. Вимоги позивача законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28.07.2021 між [PERSON] , як позикодавцем та [PERSON] і [PERSON] , як позичальниками, які на вказану дату проживали сім`єю, як чоловік і дружина, було укладено договір позики, який за згодою сторін був посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Побіянською Н.Б., що стверджується копією договору (а.с.9-10). За умовами договору позики [PERSON] передала в позику [PERSON] та [PERSON] 80 000,00 доларів США, які вони отримали у день укладення договору, про що [PERSON] надав розписку від 28.07.2021, що стверджується копією розписки (а.с.11). Згідно умов, що зазначені у п. 2 вказаного договору та наданої позичальником розписки відповідачі взяли на себе зобов`язання повернути позивачу грошові кошти до 31.12.2023 у валюті, в якій було надано позику, тобто в доларах США. Але, не зважаючи на взяті на себе зобов`язання, згідно умов зазначеного договору позичальники [PERSON] та [PERSON] , як солідарні боржники, своїх зобов`язань за договором не виконали і як це було передбачено договором повернення боргу з моменту виникнення зобов`язання, тобто до 31.12.2023, не здійснили та позичені кошти взагалі не повертають, уникаючи будь-якого контакту з позивачем, як позикодавцем. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (ст. 527?545 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Однією з умов належного виконання зобов`язання є його виконання належними суб`єктами. Ч. 1 ст. 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У ч. 1 ст. 527 ЦК України сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний особисто виконати зобов`язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ч. 2 ст. 527 ЦК України виконання зобов`язання належним боржником або прийняття виконання належним кредитором визнається і у випадках здійснення цих дій уповноваженими особами. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Тому, враховуючи зазначені норми матеріального права, зважаючи на ту обставину, що позичальники [PERSON] та [PERSON] своєчасно не повернули суму позики, то відповідно до ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 ЦК України 80 000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ 36,26грн. за 1 долар США (а.с.13) еквівалентно 2 900 800,00 грн., заборгованості за вказаними договором позики і письмовою розпискою належить стягнути з відповідачів, як солідарних боржників, оскільки [PERSON] та [PERSON] на час отримання коштів в позику проживали сім`єю та укладали договір позики діючи спільно та отримували в позику указані кошти за спільною згодою на потреби їх сім`ї. Що відповідатиме правовій позиції, яка була сформульована Верховним Судом у Постанові у справі № 295/8319/18 від 07.10.2021 щодо солідарної відповідальності подружжя за зобов`язаннями, в якій зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Таким чином, за спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном. А правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. При вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з чинним законодавством гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. І такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». При цьому, гривня, як національна валюта, хоч і є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті, але водночас відсутня й заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта (як це відбулося у взаємовідносинах між сторонами). Тому, за вказаних обставин, виникнення у [PERSON] та [PERSON] боргових зобов`язань перед [PERSON] , враховуючи, що відповідачі отримали від позивача позику в іноземній валюті, то й зобов`язання щодо повернення цієї позики у позичальників виникли саме в іноземній валюті, а отже стягнення боргу належить здійснити саме у доларах США, що відповідає й умовам договору та наданої на його виконання розписки про отримання грошових коштів в сумі 80 000,00 доларів США. Що відповідає й позиції Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 16 січня 2019 року по справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), яка дійшла висновку, що з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, стягнення яких передбачено у разі невиконання зобов`язання Боржником. Тому, враховуючи ту обставину, що у п. 7 договору позики сторони дійшли згоди, що у разі допущення зі сторони позичальників прострочення з виплатою боргу (суми позики) - позичальники взяли на себе зобов`язання також сплатити: 50% процентів річних від простроченої суми; пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення; одноразовий штраф в розмірі 30% відсотків від суми позики, з відповідачів також належить стягнути за увесь період прострочення повернення позики з 01.01.2023 по 02.11.2023 (або 306 днів): - 33 534,25 доларів США процентів (з 80 000,00 x 50 % x 306 днів: 365 : 100 = 33 534,25), що згідно офіційного курсу НБУ (станом на 02.11.2023) 36,26грн. за 1 долар США - еквівалентно 1 215 951 грн. 90 коп.; - 24 000 доларів США штрафу (в розмірі 30% від суми позики (80 000 х 30 : 100 = 24 000,00), що згідно офіційного курсу НБУ (станом на 02.11.2023) 36,26грн. за 1 долар США - еквівалентно 870 240 грн. 00 коп.; 244 800,00 доларів США 1% пені від суми простроченої позики за кожен день прострочення (80 000,00 x 1% x 306 = 244 800,00), що згідно офіційного курсу НБУ (станом на 02.11.2023) 36,26 грн. за 1 долар США - еквівалентно 8 876 448 грн. 00 коп.. А всього, відповідачів на її користь підлягає до стягнення в солідарному порядку 348 000 (доларів 25 центів США, що виходячи з офіційного курсу НБУ 36,26грн. за 1 долар США еквівалентно 12 618 489 грн. 06 коп., згідно розрахунку (а.с.12). А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 348 000 доларів 25 центів США, що станом на 02.11.2023 еквівалентно 12 618 489 грн. 06 коп., з яких: 80 000, 00 доларів США, що станом на 02.11.2023 еквівалентно 2 900 800 грн. 00 коп. - заборгованість за договором позики від 28.07.2021; 33 534, 00 доларів 25 центів США, що станом на 02.11.2023 еквівалентно 1 215 951 грн. 90 коп. - процентів від простроченої суми за договором позики від 28.07.2021 за період з 01.01.2023 по 02.11.2023; 24 000, 00 доларів США, що станом на 02.11.2023 еквівалентно 870 240 грн. 00 коп. - штраф в розмірі 30% від суми позики за договором позики від 28.07.2021; 244 800, 00 доларів США , що станом на 02.11.2023 еквівалентно 8 876 448 грн. 00 коп. - 1% пені від суми простроченої позики за кожен день прострочення за договором позики від 28.07.2021 за період з 01.01.2023 по 02.11.2023. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем, при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідачів слід стягнути солідарно понесені судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, ст. 73 СК України, ст. 192, 193, 510, 524, 526, 527-545, 549, 631, 1046, 1048, 1049, 1050 та

Outcome: approved