Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та [PERSON] (надалі - Відповідач 1/ Позичальник) було укладено кредитний договір № 15/04/973-к-07. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи змінено на Акціонерне товариство «Універсал Банк». 10 серпня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та Відповідачем 1 була укладена додаткова угода б/н до Кредитного договору № 15/04/973-к-07 від 21 вересня 2007 року. 08 вересня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та Відповідачем 1 була укладена додаткова угода б/н до Кредитного договору № 15/04/973-к-07 від 21 вересня 2007 року. Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №15/04/973-к-07, 21 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Універсальний» та [PERSON] (далі «Відповідач 2») було укладено договір поруки. Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №15/04/973-к-07, 21 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Універсальний» та [PERSON] (далі «Відповідач 3»), було укладено договір поруки б/н. Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №15/04/973-к-07, 21 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Універсальний» та [PERSON] (далі «Відповідач 4»), було укладено договір поруки б/н. Також 08 вересня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та Відповідачем 2, між ПАТ «Універсал Банк» та Відповідачем 3, між ПАТ «Універсал Банк» та Відповідачем 4 були укладені додаткові угоди до договорів поруки від 21 вересня 2007 року. Кредитний договір передбачає надання Банком Позичальнику грошових коштів (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах (п.п. 1.1 п. 1 Кредитного договору): Сума кредиту - 37 750,00 доларів США. Валюта кредиту - долари США. Термін кредиту - 240 місяців. Дата погашення кредиту - 20 вересня 2027 року. Процентна ставка - 13,45 % річних. З 10 серпня 2009 року по 09 серпня 2010 року - 3.12 % річних. З 10 серпня 2010 року по 09 серпня 2015 року - 15,52% % річних. З 10 серпня 2015 року - 13,25 %. У зв`язку із невиконанням Позичальником своїх зобов`язань за кредитними договорами, ПАТ «Універсал Банк» звернулось до Ленінського районного суду м. Вінниці із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.06.2012 року, по справі № 212/225/2012 було задоволено цивільний позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.07.2012р. рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» борг за договором кредиту № 15/04/973-к-07 від 21.09.2007р. в сумі 31090,27 доларі США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 248411,26 грн. зокрема: прострочена заборгованість по кредиту -1010,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 8076,29 грн.; сума дострокового стягнення кредиту - 27580,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 220371,80 грн.; несплачені відсотки - 2445,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 19538,11 грн.; підвищені відсотки - 53,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 425,07 грн., а також судовий збір в сумі 2484 грн. Станом на день звернення з даним позовом, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.06.2012 року, залишається не виконаним, кредитні кошти в повному обсязі не повернуті. Всього в рахунок погашення боргу за кредитом за рішенням суду в період з 18.06.2012р. по 23.02.2022р. сплачено 12034,67 доларів США. Отже, невиконання відповідачами судового рішення є триваючим правопорушенням. Відтак Позивач має право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення до фактичного виконання судового рішення. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.06.2012 року у справі № 212/225/2012 присуджено до стягнення 31090,27 доларів США заборгованості за кредитними договорами. Залишок заборгованості згідно рішення суду станом на 23.02.2022, на дату виконання розрахунку становить 19055,60 доларів США. З урахуванням залишку суми боргу, яка підлягала стягненню на підставі рішення від 18.06.2012р. три проценти річних від простроченої суми за період з 03.04.2017р. по 23.02.2022р. становить 3406,11 доларів США. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Представник позивача АТ «Універсал Банк» Ганенко О.І. у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у останній. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні зазначив про те, що відповідач [PERSON] вимоги позовної заяви визнає частково, а саме у межах тієї суми, яка дорівнює 3% річних від тіла кредиту, нарахованої за останні три роки, які передують подачі позову. Представник відповідача зазначає про те, що нарахування 3% річних із 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року є неправомірним, оскільки період їхнього стягнення обмежується 3 останніми роками, які передують подачі позову, тобто 3% річних по ст. 625 ЦК України можуть бути нараховані лише за 3 роки, які передують пред`явленню позову про їх стягнення, а не майже за 5 років. Також, представник вказує на те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, то 3% річних можуть бути стягнуті лише за останні три роки, які передували пред`явленню позову про їх стягнення, то застосування до триваючого правопорушення перехідних положень ЦК України про зупинення позовної давності, відповідно до яких така сума може бути стягнута за значно більший період, ніж 3 роки, є порушенням принципів розумності, добросовісності та справедливості. Однак, враховуючи зупинення позовної давності, то 3% річних можуть бути стягнуті із боржників за останні три роки, які передували зупиненню позовної давності, які можуть бути нараховані на тіло кредиту. Представник відповідача звертає увагу на те, що нарахування відсотків за неправомірне користування кредитними коштами є мірою відповідальності боржника, вони мають штрафний характер, вони не можуть бути стягнуті під час запровадження в Україні карантину, спричиненого корона вірусною хворобою (COVID-19). Відтак, положення законодавства виключають можливість стягнення 3% річних як під час запровадження в Україні карантину, так і під час дії в Україні військового стану. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» та Відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний». 27.08.2007 року рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Банк Універсальний» було перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк»; 22.06.2009 року рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»; 31.10.2018 року рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується статутом АТ «Універсал Банк». 21 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено кредитний договір № 15/04/973к-07, за яким позичальник отримала у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 37750 доларів США на 240 місяців, тобто до 20 вересня 2027 року під 13,45% річних (а.с. 12-14). 10 серпня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 15/04/973к-07 від 21 вересня 2007 року (а.с. 15-16). 08 вересня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 15/04/973к-07 від 21 вересня 2007 року (а.с. 19-32). 21 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором № 15/04/973к-07 від 21 вересня 2007 року було укладено договора поруки (а.с. 40, 45, 50). 08 вересня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладені додаткові угоди до договорів поруки від 21 вересня 2007 року (а.с. 41, 46, 51). Оскільки, відповідачем [PERSON] були порушені умови кредитного договору та не виконувались взяті на себе зобов`язання, банк був змушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 липня 2012 року, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» борг за договором кредиту № 15/04/973-к-07 від 21.09.2007 року в сумі 31090,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 248411,26 грн. зокрема: прострочена заборгованість по кредиту -1010,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 8076,29 грн.; сума дострокового стягнення кредиту -27580,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 220371,80 грн.; несплачені відсотки -2445,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 19538,11 грн.; підвищені відсотки - 53,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2012 рік в еквіваленті на національну валюту складає 425,07 грн., а також судовий збір в сумі 2484 грн. (а.с. 7-11). На даний час рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2012 року не виконано та залишок заборгованості за даним рішенням суду з урахуванням часткового погашення відповідачами заборгованості станом на 23 лютого 2022 року становить 19 055,60 доларів США (а.с. 5-6). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кредит завжди видається на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Верховний Суд у справі № 1519/2-5034/11 у постанові від 05.09.2022 року, досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, та дійшов висновку, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Вказане кореспондується висновками, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 року по справі № 758/1303/15-ц надано висновки про правильне застосування норм права, де вказано, що: «Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 січня 2019 року № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), від 16 січня 2019 року № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 20 березня 2019 року № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), від 23 жовтня 2019 року № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19), від 27 листопада 2019 року № 340/385/17 (провадження № 14-495цс19). А тому, з урахуванням вищевказаних правових висновків Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що твердження представника відповідача [PERSON] - [PERSON] з приводу того, що річні відсотки, які стягуються відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, мають штрафний характер, на увагу не заслуговують. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим для відповідачів, та з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання і не виконують рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2012 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно розрахунку 3 % річних (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України), за користування грошовими коштами за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року розмір 3 % річних становить 3 406,11 доларів США (а.с. 5-6). Щодо посилання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на те, що залишок боргу за рішенням суду становить не 19 055,60 доларів США, а 17 077,29 доларів США, і тому саме на цей розмір заборгованості мають нараховуватись 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає наступне. При визначені 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України враховувались обставини періодичних надходжень коштів на погашення суми боргу. На початок періоду розрахунку розмір боргу становив 29 761,02 долари США, а 19 055,60 доларів США є боргом станом на 18 вересня 2020 року, а нарахування 3% відповідно до ст. 625 ЦК України на цю суму виконано до 23 лютого 2022 року. Після зазначеної дати надходили кошти на погашення боргу, що пояснює обставини зменшення розміру боргу до 17 077,29 доларів США станом на 20 жовтня 2023 року. Твердження про розмір боргу в сумі 17 077,29 доларів США не відноситься до періоду, який вказаний у розрахунку. Крім того, у відзиві на позовну заяву, представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просить суд застосувати строки позовної давності. З даного приводу суд зазначає наступне. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. У відповідності до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) був встановлений в Україні з 12.03.2020 року). Крім того, у відповідності до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час. Отже, оскільки з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (23 травня 2023 року) про стягнення заборгованості в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, відповідно до п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, а тому підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з її пропуском не має. Також суд зазначає, що п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку із викладеним, суд вважає правомірним звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з відповідачів 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року. Нарахування 3% річних за користування грошовими коштами в валюті не суперечить загальним засадам ЦК України та узгоджується, зокрема, із Постановою ВП ВС від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц (14-465цс18), за якою 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. Відповідно до ст. 13 та ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які спростовують позовні вимоги, відповідачами суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 406,11 доларів США. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved