Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

31.01.2024 року каналами поштового зв`язку до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся представник Моторного (транспортного) страхового бюро України за довіреністю Бутенко М.О. з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 21.09.2019 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення зі автомобілем «МАЗ-203», державний номерний знак [NUMBER] , та «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно Постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2019 року по справі № 334/6910/19 відповідача було визнано винним у настанні ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована. Потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала усі необхідні документи, надання яких передбачається ст.35 Закону України № 1961-IV, зокрема Заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно Звіту №223 встановлено, що вартість відновлювального ремонту «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , становить 8798,25 грн. Витрати на збір документів склали 1050 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 8213,85 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді позивачем не було отримано, а шкода до цього часу не відшкодована. Прохали стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 8213,85 грн.; стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.; розглянути справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують. 01.02.2024 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху. 05.02.2024 року до суду звернувся представник Моторного (транспортного) страхового бюро України за довіреністю Бутенко М.О. з клопотанням про усунення недоліків. 04.03.2024 року судом отримано інформацію про місце реєстрації відповідача. 04.03.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду в судове засідання. 16.04.2024 року до суду звернувся відповідач з заявою (клопотанням) по суті справи, в якому посилався на те, що відповідно ухвали суду від 04.03.2024 року про відкриття провадження у справі 31.01.2024 року до суду надійшла зазначена заява МТСБУ. За чинним законодавством строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди. Такий висновок зробив Верховний Суд у Постанові від 10.01.2019 року у справі №200/13392/13-ц. Відповідно копій наказу МТСБУ №2530 від 28.02.2020 року та платіжної інструкції АТ «Укрексімбанк» від 28.02.2020 року власнику ТЗ, який має право на відшкодування шкоди [PERSON] МТСБУ виплачено відшкодування у розмірі 7163,85 грн. Таким чином, за законом з 28.02.2020 року почався перебіг строку позовної давності у правовідносинах з відшкодування з нього на користь МТСБУ шкоди в порядку регресу. З огляду на викладене, на час пред`явлення вказаного позову строк позовної давності сплинув 01.03.2023 року. У позовній заяві МТСБУ не ставить питання про поновлення строку позовної давності та не наводить жодних обставин, що унеможливили подання позову вчасно. Також, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 року (набрала чинності 09.01.2024 року) у справі №334/1319/23 залишено без розгляду аналогічну позовну заяву МТСБУ від 17.02.2023 року до нього з тих самих питань і такою ж ціною позову. Вказане рішення суду позивачем не було оскаржене. Вказану позовну заяву від 17.02.2023 було пред`явлено за 11 днів до спливу 3-річного строку позовної давності. Таким чином, новий позов МТСБУ після залишення 22.12.2023 року попереднього без розгляду, подано через 1 місяць і 9 днів, тобто, вже у будь-якому випадку після спливу строків позовної давності. Відповідно ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. При цьому, Велика Палата Верховного Суду для забезпечення правової визначеності та єдності судової практики щодо однакового застосування частини 2 статті 264 ЦК України у своїй Постанові від 29.06.2021 року у справі №904/3405/19 зазначила, що перебіг позовної давності не переривається у разі пред`явлення позову, який суд залишив без розгляду. Прохав у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди у сумі 8213,85 грн. в порядку регресу до нього відмовити у повному обсязі з підстав пропуску строку позовної давності. 16.04.2024 року представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові прохали розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. 16.04.2024 року відповідач в судове засідання не з`явився, 16.04.2024 року надав заяву про розгляд справи у його відсутність та клопотання про застосування позовної давності. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 21.09.2019 року о 16:37 [PERSON] у м. Запоріжжя по вул. Гребельна, біля освітлювальної опори №4, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , не був достатньо уважний, при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «МАЗ-203», номерний знак [NUMBER] , водій [PERSON] , та з транспортним засобом «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , водій [PERSON] . Внаслідок ДТП пошкоджено автомобілі, завдано матеріальних збитків. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2019 року по справі № 334/6910/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито за закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили 03.01.2020 року. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вини цією особою. За таких обставин, суд вважає, що вина відповідача у вчиненні ДТП 21.09.2019 року встановлена постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2019 року по справі № 334/6910/19. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП (настання страхового випадку), як водія автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , не була застрахована, що підтверджується відомостями Централізованої бази даних МТСБУ станом на 21.09.2019 року. 23.09.2019 року [PERSON] звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 23.09.2019 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що склалася 21.09.2019 року. 01.11.2019 року СПД [PERSON] проведено огляд транспортного засобу «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , про що складено протокол огляду №152/19. Згідно Звіту №223 про оцінку автомобіля «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , проведеного СПД [PERSON] на замовлення МТСБУ, ринкова вартість автомобіля на день ДТП складає 118263,78 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля з врахуванням ПДВ складає 8798,25 грн.; коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля складає 0,5720; вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, з врахуванням ПДВ складає 8798,25 грн. Згідно платіжної інструкції №1156759 від 27.12.2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 1050 грн. за послуги аваркома (експерта) по справі №63034 згідно рахунку №203 від 01.12.2019 року. 23.12.2019 року ПАТ НАСК «Оранта» складено розрахунок розміру регламентної виплати, яка належить власнику колісного транспортного засобу «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , відповідно якого розмір регламентної виплати внаслідок пошкодження під час ДТП має складати 7163,85 грн. 28.02.2020 року наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України №2530 Департаменту фінансів наказано сплатити на рахунок [PERSON] 7163,85 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП. Згідно платіжної інструкції №1378036 від 28.02.2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило на рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 7163,85 грн. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно п.1\~ч.1\~ст.1188\~ЦК України\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно ст.29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно п.38.2\~ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ\~після сплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов: 38.2.1) до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно п.39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно п.41.1\~ст.41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ\~за рахунок\~коштів фонду\~захисту потерпілих\~відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що до суду звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке виплатило страхове відшкодування в розмірі 7163,85 грн. [PERSON] , як водію застрахованого автомобіля «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , з позовом до [PERSON] , як водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду 21.09.2019 року, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 7163,85 грн. та 1050 грн. за послуги аваркома (експерта). Суд доходить висновку, що оскільки відповідач є винним у вчиненні ДТП 21.09.2019 року, на момент його вчинення не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то позивач має право на стягнення з відповідача в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7163,85 грн. та 1050 грн. за послуги аваркома (експерта). Однак, відповідачем заявлено про застосування позовної давності. Відповідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно статей 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно ч.2,3\~ст.264\~ЦК України\~позовна давність\~переривається у\~разі пред`явлення\~особою позову\~до одного\~із кількох\~боржників,\~а також\~якщо предметом\~позову є\~лише частина\~вимоги,\~право на\~яку має\~позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Відповідно ч.3,4\~ст.267\~ЦК України\~позовна давність\~застосовується судом\~лише за\~заявою сторони\~у спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди. Такий висновок зробив Верховний Суд у Постанові від 10.01.2019 року у справі №200/13392/13-ц. Так як МТСБУ 28.02.2020 року виплатило страхове відшкодування, то за законом з 28.02.2020 року почався перебіг строку позовної давності та закінчився 01.03.2023 року, в той час як позивач звернувся до суду з позовом 31.01.2024 року, і в позовній заяві МТСБУ не ставить питання про поновлення строку позовної давності та не наводить жодних обставин, що унеможливили подання позову вчасно. Також, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 року (набрала чинності 09.01.2024 року) у справі №334/1319/23 аналогічну позовну заяву МТСБУ від 17.02.2023 року з тих самих питань і такою ж ціною позову залишено без розгляду, яку було пред`явлено за 11 днів до спливу 3-річного строку позовної давності. Таким чином, новий позов МТСБУ після залишення 22.12.2023 року попереднього без розгляду, подано після спливу строків позовної давності, оскільки залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 29.06.2021 року у справі №904/3405/19 зазначила, що перебіг позовної давності не переривається у разі пред`явлення позову, який суд залишив без розгляду. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а тому заява відповідача про застосування позовної давності підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed