Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом\~про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що 06 жовтня 2021 року між позивачем та [PERSON] , укладено кредитний договір про надання коштів в позику в розмірі 320\~000 грн. Так, 06 жовтня 2021 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] , укладено договір поруки, на підставі якого він зобов`язався відповідати перед кредитодавцем за виконання відповідачем [PERSON] , своїх зобов`язань. Відтак, внаслідок несплати боргу за кредитним договором у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 809\~414,86 грн., яку позивач і просить стягнути. Представником позивача було подано клопотання про здійснення розгляду без його участі. Відповідачів належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема,\~у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією разом з позовом та додатками, однак конверт було повернуто до суду з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання», відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06 жовтня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто мані» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту в розмірі 320\~000 грн. В матеріалах справи також міститься графік платежів, згідно якого позичальник повертає отриману за договором суму позики, а також нараховані згідно договором процента кредитодавцю. Згідно заяви №061021-01 на розгляд можливості отримання кредиту від ТОВ «ФК «Просто мані» від 06 жовтня 2021 року, [PERSON] , просила розглянути її заяву та проінформувати її про можливість та умови отримання кредиту від ТОВ «ФК «Просто мані». Згідно платіжної інструкції №13287 від 06 жовтня 2021 року, позивачем було перераховано на рахунок [PERSON] , грошові кошти в розмірі 307\~000 грн., платіжної інструкції №13288 від 06 жовтня 2021 року в розмірі 8 000 грн., платіжної інструкції №13289 від 06 жовтня 2021 року в розмірі 5 000 грн. В матеріалах справи також міститься розрахунок заборгованості станом на 18 вересня 2023 року, згідно якого, [PERSON] , має заборгованість в розмірі 319\~999,70 грн., за тіло кредиту, 122\~847,88 грн., за суму девальвації нарахованої за тіло кредиту, 241\~584,13 грн., за нараховані відсотки, 92\~744,15 грн., за суму девальвації нарахованих відсотків, 32\~000 грн., за штраф, 238,15 грн., за нараховану пеню, всього 809\~414,01 грн. Суду було також надано договір поруки від 06 жовтня 2021 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто мані» та [PERSON] , про те, що поручитель зобов`язується відповідати перед кредитодавцем за виконання [PERSON] , своїх зобов`язань, що випливають з договору про надання коштів в позику в тому, числі й на умовах фінансового кредиту від 06 жовтня 2021 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто мані» та [PERSON] . Крім того, матеріали справи також містять наданий позивачем розрахунок пені станом на 24 лютого 2022 року відносно [PERSON] , за період з 24лютого 2022 року по 01 січня 2022 року, на суму 238,15 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами передбачений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і не є вичерпним. Зокрема, до несправедливих умов відносяться умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Суд звертає увагу на те, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як вид відповідальності за несвоєчасне виконання договору спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати грошове зобов`язання надмірні відсотки перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання додаткових прибутків кредитором. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі постійної колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27.01.2020 року у справі № 754/6091/18. Тому, в контексті дотримання Закону України «Про захист прав споживачів», суд виходить з того, що розмір відсотків за порушення строків повернення кредиту має ознаки несправедливого у розумінні п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідач отримала кредит в розмірі 320\~000 грн., в той же час, позивачем нараховано 122 847,88 грн., за суму девальвації нарахованої за тіло кредиту, 241 584,13 грн., за відсотки, 92 744,15 грн., за суму девальвації нарахованих відсотків, 32 000 грн., за штраф, 238,15 грн., за нараховану пеню, що становить 489\~414,31 грн., та перевищує суму боргу на більше ніж 100 відсотків від отриманого кредиту, що є несправедливим та суперечить принципам розумності і добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків позивача як споживача послуг фінансової установи, оскільки такі умови договору встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором. В той же час, оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про сплату відповідачами заборгованості в розмірі 320\~000 грн., що становить тіло кредиту, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову в цій частині. На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідачів підлягає стягнення судового збору в розмірі 4\~799,99 грн.

Outcome: dismissed