Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що з 17.09.2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №2480. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Позивачка посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та відсутності взаєморозуміння, за час спільного проживання мали місце постійні взаємні претензії, докори та образи, сторони втратили один до одного почуття любові, з вересня 2018 року не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. На примирення не згодна. Майновий спір відсутній. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до початку розгляду справи по суті позивачка надала заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 17.09.2008 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №2480, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серїі [NUMBER] (а.с.11). Після реєстрації шлюбу, позивачка своє прізвище не змінювала. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.12-13). Спільне життя у сторін не склалося з причини різних поглядів на життя та відсутності взаєморозуміння, за час спільного проживання сторони мали постійні взаємні претензії, докори та образи, втратили один до одного почуття любові, з вересня 2018 року не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Враховуючи те, що збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить суд не надавати строк для примирення, бо подальше перебування у шлюбі буде суперечити її інтересам. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved