Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

11.01.2024 року представник позивача [PERSON] звернулася в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що з 20.05.2014 року по 09.12.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу і до травня 2018 року донька проживала разом з відповідачкою, однак, позивач брав активну участь у її вихованні. З травня 2018 року по вересень 2021 року донька проживала в сім`ї бабусі [PERSON] , оскільки відповідачка вела антигромадський спосіб життя, пиячила, у будинку постійно з`являлися нетверезі особи, відбувалися сварки, бійки, насильство над дитиною. З 2021 року дитина проживає разом з батьком, перебуває виключно на його утриманні та вихованні. Мати дитини жодного разу не намагалася налагодити стосунки з донькою, повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 17.01.2024 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачка у визначений строк відзив до суду не направила, у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому, у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Представник органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судовому засіданні повідомив, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, а тому висновком органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області визнано за доцільне позбавити останню батьківських прав відносно дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін, представника позивача та третьої особи. Вислухавши представників позивача та третьої особи без самостійних вимог, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, з 20.05.2014 року по 09.12.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 7) від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , зареєстровану відділом державної реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області 15.12.2015 року, відповідний актовий запис №109 (а. с. 6). У ході судового розгляду з пояснень представника позивача та свідків встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами і до травня 2018 року дитина проживала разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , однак, позивач брав активну участь в утриманні, вихованні та розвитку дитини. З кожним роком умови життя дитини погіршувалися, оскільки відповідачка зловживала алкогольними напоями, не приділяла їй належної уваги та не забезпечувала гідних умов життя. Наказом Єланецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 04.05.2018 року №42 сім`ю відповідачки взято під соціальний супровід. Встановлено, що відповідачка вживає алкоголь та палить. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відповідачка забула молодшу доньку [PERSON] , [INFO] , на автовокзалі (а. с. 12-15). Під час обстеження 14.04.2022 року Службою у справах дітей Єланецької селищної ради умов проживання сім`ї відповідачки за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в будинку безлад, розкидано одяг, продукти харчування наявні в малій кількості, присадибна ділянка не оброблена, підсобне господарство не ведеться, сім`я проживає за рахунок тимчасових заробітків співмешканця відповідачки та стипендії старшого сина [PERSON] , доньки відповідачки [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу проживають у бабусі [PERSON] в с. Дружелюбівка (а. с. 9). Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 30.03.2023 року відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення батьків від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с. 16-17). З матеріалів справи слідує, що відповідачку позбавлено батьківських прав відносно двох старших дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до заочних рішень Єланецького районного суду Миколаївської області від 06.03.2023 року та 07.11.2023 року відповідно (а. с. 18-23). На даний час неповнолітня [PERSON] , 05.12.2015 року, зареєстрована за адресою проживання відповідачки: [ADDRESS] , однак проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Із пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , слідує, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки: не намагається налагодити відносини з донькою, не займається її вихованням та утриманням, не піклується про неї, не проявляє батьківської турботи та любові. Вихованням та розвитком дитини займається позивач, який самостійно утримує дитину, а також надає матеріальну допомогу іншим дітям відповідачки, відносно яких остання позбавлена батьківських прав. Дитина навчається у Єланецькому ліцеї №1, у якому за час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна, старанна дитина, має достатній рівень досягнень у навчанні, є активною ученицею всіх акцій, конкурсів, квестів, бере участь у позаурочному житті класу. Батько дитини приймає активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, акціях, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує її дозвілля, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та забезпечує достатній рівень життя. Мати дитини батьківські збори не відвідує та не цікавиться її шкільним життям (а. с. 10). Рішенням виконавчого комітету Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 19.01.2024 року №10 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а. с. 41-42). Так, відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9 Конвенції). В рішеннях Європейського Суду з прав людини у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року та у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року висловлено наступне: «Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним». Фактичне розірвання сімейних зв`язків, що означає позбавлення дитини її коріння, може бути виправдане лише за виняткових обставин, має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року). Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачка характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, не має постійної роботи та доходу, не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню та розвитку доньки, її матеріального забезпечення, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її виховання, життям, навчанням, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями не цікавиться, належні умови для проживання та розвитку дитини не створила, не займається її підготовкою до самостійного життя, протягом тривалого часу не спілкується з донькою та з іншими своїми дітьми, відносно яких позбавлена батьківських прав, та не проявляє ініціативи до зустрічей. Вказані фактори свідчать, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки та не має наміру на цей час змінити свою поведінку на краще. Як наслідок, позбавлення відповідачки батьківських прав є пропорційною мірою за установлених судом обставин і буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини, так як судом достовірно установлено порушення її прав з боку матері. З огляду на викладене, з метою захисту інтересів дитини, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved