Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Дніпровської міської ради, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на майно, що залишилося після його смерті. Заявниця з померлим [PERSON] проживали однією сім`єю протягом одинадцяти років, починаючи з серпня 2011 року в [ADDRESS] , потім переїхали в будинок батьків [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вели спільний побут та мали спільні права та обов`язки, однак не встигли зареєструвати шлюб за його життя. Спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на праві приватної власності, заявницею фактично була прийнята, оскільки вона мешкала за цією адресою на день смерті [PERSON] , останній не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою. Позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом. Вона має усі оригінали правовстановлюючих документів на майно , належне [PERSON] . У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса, однак 18.01.2023 року державний нотаріус постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки документально не підтверджено факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. Для подальшого оформлення спадщини за померлим, необхідно довести факт проживання з ним однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з серпня 2011 року. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Позивачка додала, що після смерті [PERSON] продовжує жити в будинку [ADDRESS] , сплачує комунальні платежі, виконує поточні ремонтні роботи. Представник відповідача - Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату та місце судового розгляду. Надав заяву про судовий розгляд за відсутності представника відповідача, просив ухвалити рішення, згідно з вимогами чинного законодавства. Третя особа - Перша Дніпровська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, надала заяву про судовий розгляд за її відсутності. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, заслухавши покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.02.2022 року. Постановою від 18 січня 2023 року державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. відмовила у вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] громадянина України [PERSON] на ім`я громадянки [PERSON] на спадкове майно з підстав відсутності документу - встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; наявність спадкоємця першої черги за законом - доньки [PERSON] . Звертаючись до суду заявниця посилається на те, що з 2011 року проживала з [PERSON] за адресою: з 2011 року до 2015 року - [ADDRESS] , спільно, однією сім`єю без реєстрації шлюбу по день його смерті - [INFO] . Доказом на підтвердження факту постійного проживання позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] , як чоловіка та жінки, за зазначеними адресами є показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитаних в судовому засіданні. Зі свідоцтва про поховання [NUMBER] від 19.02.2022 року судом встановлено, що свідоцтво видане [PERSON] , що підтверджує факт організації поховання померлого [PERSON] саме позивачкою. Лікарське свідоцтво про смерть № 109/НЕ від 18.02.2022 року про смерть [PERSON] видане також позивачці [PERSON] . З договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 05.10.1960 року, державного акту на право приватної власності на землю за адресою : [ADDRESS] , судом встановлено, що зазначені об`єкти нерухомого майна належать [PERSON] . Крім того, судом було допитано в якості свідків осіб, які надали наступні показання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є рідною тіткою померлого [PERSON] . Позивачка - цивільна дружина племінника, з якою вони вдвох орендували квартиру з 2011 року, спільно почали проживати з того часу. Свідок бачила, як вони приїжджали до батьків [PERSON] : її сестри та чоловіка сестри в будинок [ADDRESS] . Вони разом проживали до смерті [PERSON] в [INFO]. [PERSON] його і поховала. Свідок - рідна тітка померлого [PERSON] , не зверталася до нотаріуса щодо прийняття спадщини після його смерті. Після смерті [PERSON] його цивільна дружина продовжує мешкати в будинку батьків [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є двоюрідним братом померлого [PERSON] . Підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] з 2011 року мешкали разом як подружжя, проживали по [ADDRESS] , орендували квартиру. Після смерті батька [PERSON] вони переїхали в будинок батьків на [ADDRESS] , мешкали разом з матір`ю [PERSON] [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Свідок був на похоронах [PERSON] , [PERSON] його похоронила. Свідок підтверджує факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з літа 2011 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є двоюрідною тіткою [PERSON] , з яким [PERSON] стала проживати разом як цивільна дружина з 2011 року, коли вони почали проживати в орендованій квартирі по [ADDRESS] . З 2015 року мешкали в будинку батьків [PERSON] [ADDRESS] . Мешкали як сім`я: спільний побут, спільний бюджет, вели разом господарство. Мешкали разом до смерті [PERSON] [INFO] , [PERSON] його поховала. У [PERSON] є рідна донька та брат, які проживають в рф. Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Для заявниці встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємиці. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю з 01 серпня 2011 року по [INFO] - день смерті останнього. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved