Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Представник позивача - адвокат Могильницький В.Ю. 01.12.2023р. звернувся до суду з позовом в якому просить: - розірвати шлюб, укладений 13 вересня 2016 року між позивачкою та відповідачем, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1611; - залишити [PERSON] , [INFO] , на проживання з матір`ю [PERSON] . Позов мотивував тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось. Сторони з березня 2022р. проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільного господарства не ведуть. Крім того, малолітній син - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю проживають у Німеччині та мають посвідку на проживання в даній країні. У зв`язку з вищезазначеним представник позивача просив вимоги позову задовольнити. Від представника позивача 11.03.2024р. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Судові повістку про розгляд справи 12.04.2024р. відповідач отримав 01.04.2024р. особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позов до суду не надходив. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 13 вересня 2016 року уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1611. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе, через що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у зв`язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відносно вимоги представника позивача щодо визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Зміст позовної заяви свідчить про те, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] у Німеччині, що підтверджується копією посвідки на проживання від 04.03.2024р. (а.с. 11-16). Згідно із вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Зі змістом ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Суд бере до уваги, що відповідач в судові засідання не з`являвся, був повідомлений належним чином, заперечень щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю до суду не надав, тому суд вважає можливим залишити дитину на подальше проживання з матір`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved