Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначає, що з жовтня 2010 року вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] , з яким заявниця проживала в їх спільному будинку за адресою: [ADDRESS] . 01 березня 2011 року виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований офіційною, а також присвоєно дружині прізвище - « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку із чим відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,910 га, розташовану на території Новостепанівської сільської ради. В лютому 2020 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Н.В. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак у вчиненні даної нотаріальної дії їй було відмовлено, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 183/1549/20 від 29.04.2021 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , терміном 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. У визначений в рішенні суду строк, через об`єктивні обставини заявниця не змогла звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, що унеможливлює повторне звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З 2010 року і по день смерті [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом за вказаною вище адресою, заявниця постійно опікувалась про чоловіка, безперервно здійснювала за ним догляд, налагоджувала їх побут та підтримувала нормальну атмосферу в родині. Встановлення факту проживання однією сім`єю для заявниці має юридичне значення, оскільки надає їй можливість оформити спадкові права після смерті її чоловіка [PERSON] . Ухвалою суду від 12 березня 2024 року відкрито окреме провадження у справі (а.с. 19). Ухвалою суду від 19 березня 2024 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Н.В., надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , актовий запис № 138 (а.с. 23). Заявниця у призначене судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. 01 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконкомом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно до якого, прізвище дружини було змінено на « [PERSON] » (а.с. 8). [INFO] [PERSON] помер, про що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 5,910 га, розташована на території Новостепанівської сільської ради, яка належала останньому на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 25 жовтня 2001 року, серії І-ДП № 126489 (а.с. 10). У лютому 2020 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Н.В. з наміром прийняття спадщинии та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, у зв`язку із тим, що спадкоємицею, що не була зареєстрована разом із померлим, пропущено визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, у вчиненні даної нотаріальної дії їй було відмовлено (а.с. 15). Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, [PERSON] посилалася на те, що на момент відкриття спадщини вона, перебуваючи у шлюбі з чоловіком, проживала разом ним, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, шлюб не розривали, а тому заявниця являється спадкоємицею першої черги за законом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 686/14490/16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 523/17692/17. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до акту спільного проживання з померлим від 07 березня 2024 року, складеного депутатом Перещепинської міської ради Федоришиною О.В. в присутності сусідів, [PERSON] постійно фактично проживала за адресою: [ADDRESS] без реєстрації спільно з чоловіком із [PERSON] по день його смерті (а.с. 17). Детальний аналіз зазначених вище документів, виданих компетентними органами та зареєстрованими у встановленому порядку, доводить суду той факт, що заявниця на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви та необхідність її задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved