Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

26 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 8\~029 грн. 08 коп.,а також сплачений судовий збір у розмірі 3\~028 грн. 00 коп. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив суд розглянути справу без його участі та не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення, відзив на позовну заяву не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Встановлено, що між ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та [PERSON] було укладено поліс №АК/7200649 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 19 липня 2017 року по 18 липня 2018 року включно щодо транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON» державний номерний знак [NUMBER] . Згідно відомостей зазначених у полісі страхувальником зазначено про отримання пільги відповідно до посвідчення. Так 31 грудня 2017 року о 13-20 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «FIAT LINEA» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який було застраховано в ПАТ «СК «УНІКА». Так, [PERSON] та [PERSON] за взаємною згодою був складений Європротокол від 31 грудня 2017 року, в якому було зазначено схему обставин ДТП, відповідно до якої, водій автомобіля марки «Hyundai Tucson» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] на перехресті рівнозначних доріг не надала дорогу транспортному засобу марки «Fiat Linea» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що наближався праворуч, в результаті чого відбулося зіткнення. В доповненні до Європротоколу, водієм [PERSON] було надано наступні пояснення (мовою оригіналу): «Я, [PERSON] рухався на автомобілі Fiat Linea на парковці магазина «МЕТРО». На ділянці з розміткою нерегульованого перехрестя з лівої сторони виїхав автомобіль Hyundai Tucson проігнорувавши його автомобіль, як перешкоду праворуч. Я здійснив екстрене гальмування, але зіткнення уникнути не вдалося. Моєї вини у даному ДТП немає, так як на рівнозначному перехресті у мене була перевага в русі оскільки для автомобіля Hyundai Tucson, я був перешкодою справа». Як вбачається з вищевикладених обставин, суд прийшов до висновку, що в діях водія автомобіля марки «Hyundai Tucson» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] вбачається порушення п. 16.12 ПДР України. 02 січня 2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «УНІКА» з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, та в результаті розгляду якої [PERSON] було виплачено страховий платіж у розмірі 18\~660 грн. 36 коп. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року було розглянуто позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення суми страхового відшкодування; стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» шкоду у розмірі 2602 грн. 21 коп.; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування у розмірі 16058 грн. 15 коп. У відповідності до ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Статтею 38-1 зазначеного закону визначено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених\~пунктом 13.2\~статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Так,\~ст.\~1166\~ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до [PERSON] про відшкодування коштів у порядку регресу підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 3\~028 грн. 00 коп.

Outcome: approved