Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 01.02.2022 Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/27380/21 винесено вирок відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до вироку суд ухвалив визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України [PERSON] , за якими останньому призначено покарання у виді обмеження волі строком на три роки. Також задоволені цивільні позови до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, подані потерпілим. Зокрема, задоволено позов [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у сумі 43 039 грн 98 коп. Після набрання вироком законної сили було отримано виконавчий лист на стягнення суми у розмірі 43 039 грн 98 коп., однак відповідачем до цього часу за вказаним виконавчим листом жодних коштів не було сплачено. В зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 944 грн 39 коп. інфляційних втрат та 691 грн 88 коп. трьох процентів річних. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023 дана цивільна справа розподілена головуючому судді Скрипник О.Г. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. від 21.08.2023 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2024, цивільну справу № 758/9517/23 передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д. В., оскільки суддю Скрипник О.Г. відраховано зі штату Подільського районного суду м. Києва, згідно Наказу № 3/02-02 від 11 січня 2024 року «Про відрахування зі штату Подільського районного суду м. Києва судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Скрипник О. Г». Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Петрова Д. В. від 23.01.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. 01.02.2022 Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/27380/21 ухвалено вирок відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до вироку суд ухвалив визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України [PERSON] , за якими останньому призначено покарання у виді обмеження волі строком на три роки. Також задоволені цивільні позови потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зокрема, задоволено позов [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у сумі 43 039 грн 98 коп. Після набрання вироком законної сили [PERSON] отримав виконавчий лист на стягнення суми у розмірі 43 039 грн 98 коп., що підтверджується копією виконавчого листа, що міститься в матеріалах справи (а. с. 7). На підставі вищезгаданого виконавчого листа головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а. с. 5). 14.02.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 12 817 грн 74 коп. та 3% річних у розмірі 2 562 грн 78 коп. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили. За змістом п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 04.03.2022 по 28.02.2024 за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, підтверджених вироком суду. За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Тобто, відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі, як установлено, наприклад, частиною четвертою статті 36, статтями 43, 46, частиною третьою статті 334, частиною третьою статті 653 ЦК України. Отже, за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року, який набрав законної сили 04 березня 2022 року, про стягнення з відповідача на користь позивача 43 039 грн 98 коп. матеріальних збитків. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, сума інфляційних втрат за період з квітня 2022 по січень 2024 року включно, становить 12 817 грн 74 коп. та 2 562 грн 78 коп. річних від простроченої суми. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності", тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12 817 грн 74 коп. сума інфляційних втрат за період з квітня 2022 по січень 2024 року включно та 2 562 грн 78 коп. річних від простроченої суми в зв`язку з невчасним виконанням рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 073 грн 60 коп.

Outcome: approved