Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «НОВИЙ КОЛЕТОР» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №20.04.2021-100002609 від 20.04.2021 року, в розмірі 18 000 грн, яка виникла станом на 16.10.2023 та складається з: 9 000 грн - заборгованість за кредитом, 9 000 грн - заборгованість за відсотками, а також стягнути судові витрати в розмірі 2 147,20 грн судового збору та 4 000 грн на правничу допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕТОР» вказувало, що 20.04.2021 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20.04.2021-100002609, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 9 000 грн, що підтверджується додатково електронним чеком про переказ коштів та довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Відповідно до Заявки від 20.04.2021 Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 9 000 грн. з первинним строком на 14 днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 9 000 грн. Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 16.10.2023 утворилася заборгованість у розмірі 18 000 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту станови 9 000 грн та за відсотками - 9 000 грн, чим порушуються права інтереси позивача. Також зазначили, що згідно виписки (довідка субконто) 22.06.2021 відповідачем частково сплачено відсотки у розмірі 9 000 грн, що свідчить про визнання Позичальником боргу. 30.11.2021 року між «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕТОР» укладено договір факторингу №301121-1, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕТОР» набуло статусу кредитора за кредитним договором №20.04.2021-100002609 від 20.04.2021 року. Отже, станом на дату подання даної позовної заяви Позивач є єдиним належним кредитором за кредитним договором №20.04.2021-100002609 від 20.04.2021, укладеним між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив про проведення розгляду справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволені позову. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року цивільну справу № 464/7709/23 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕТОР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.12.2023 цивільну справу 464/7709/23 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕТОР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті на 29.01.2024, яке було відкладено за клопотанням представника відповідача на 21.02.2024. Ухвалою суду від 21.02.2024 витребувано у ТОВ «НОВИЙ КОЛЕТОР» належним чином завірену копію договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021, з підписами сторін, з актом прийому-передачі реєстру прав вимоги та реєстром прав вимоги щодо боржника [PERSON] , судове засідання відкладено на 26.03.2024. 04.03.2024 представником позивача було надано копію договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021 та копію реєстру прав вимоги щодо боржника [PERSON] (Додаток №2 до договору факторингу №301121-1). Представник відповідача надав суду копію квитанції №56603411 від 22.06.2021, у якій зазначається, що відповідач сплатив на рахунок ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» грошові кошти у сумі 9 000 грн. 27.03.2024 представник позивача надав суду письмові пояснення у яких вказав, що позивач не заперечує факту такої оплати і вказав на те, що у позовній заяві зазначено «згідно виписки (довідка субконто) 22.06.2021 відповідачем частково сплачено відсотки у розмірі 9 000 грн, що свідчить про визнання Позичальником боргу». Зважаючи, що оплату у розмірі 9 000 грн Відповідачем було здійснено лише 22.06.2021 р., тобто більш ніж через 2 місяці після укладення Кредитного договору, який укладено 20.04.2021, щоденно нараховувалися відсотки, що відображено у виписці (карточка субконто). Так, за перші 14 днів з 20.04.2021 по 03.05.2021 відсоткова ставка нараховувалася за ставкою "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". 180 грн * 14 днів = 2 520 грн. Починаючи з 15 дня (04.05.2021) відсоткова ставка була змінена на "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Період з 04.05.2021 по 22.06,2021 (дата здійснення Відповідачем платежу) становить 49 днів. 225 грн * 49 днів = 11 025 грн. Отже, за період з 20.04.2021 по 22.06.2021 сукупно за відсотковими ставками «Економ» і «Стандарт» було нараховано 13 545 грн, що становлять собою відсотки відповідно до умов Кредитного договору станом на дату здійснення Відповідачем платежу. Сторони погодили, що Максимальний розмір Процентів за Кредитним договором (сумарно Процентів "Економ" та Процентів "Стандарт") становить 18 000 грн. Після досягнення максимального розміру Проценти не нараховуються. Ціна позову сформована з урахуванням оплати Відповідачем у розмірі 9000,00 грн. Отримавши ці кошти, первісним кредитором продовжено нарахування Процентів до досягнення обумовленої суми, після чого таке нарахування було зупинено. 26.03.2024 судове засідання відкладено на 12.04.2024 у зв`язку із відсутністю електроенергії в суді. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 20.04.2021 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20.04.2021-100002609, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 9 000 грн, що підтверджується додатково електронним чеком про переказ коштів та довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Відповідно до Заявки від 20.04.2021 Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 9 000 грн. з первинним строком на 14 днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 9 000 грн. Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 16.10.2023 утворилась заборгованість у розмірі 18 000 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту станови 9 000 грн. та за відсотками - 9 000 грн, чим порушуються права інтереси позивача. [PERSON] електронним цифровим підписом підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтвердження укладення кредитного договору та отримав на свій рахунок кошти у розмірі 9 000 грн, а отже акцептовано умови Договору. Згідно виписки (довідка субконто) 22.06.2021 відповідачем частково сплачено відсотки у розмірі 9 000 грн., що також підтверджується наданою відповідачем копією квитанції №56603411 від 22.06.2021 у якій зазначається, що [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» грошові кошти у сумі 9 000 грн. Відповідачем було здійснено оплату у розмірі 9 000 грн лише 22.06.2021 р., тобто більш ніж через 2 місяці після укладення Кредитного договору, який укладено 20.04.2021, щоденно нараховувалися відсотки, що відображено у виписці (карточка субконто). Так, за перші 14 днів з 20.04.2021 по 03.05.2021 відсоткова ставка нараховувалася за ставкою "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". 180 грн * 14 днів = 2 520 грн. Починаючи з 15 дня (04.05.2021) відсоткова ставка була змінена на "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Період з 04.05.2021 по 22.06,2021 (дата здійснення Відповідачем платежу) становить 49 днів. 225 грн * 49 днів = 11 025 грн. Отже, за період з 20.04.2021 по 22.06.2021 сукупно за відсотковими ставками «Економ» і «Стандарт» було нараховано 13 545 грн, що становлять собою відсотки відповідно до умов Кредитного договору станом на дату здійснення Відповідачем платежу. Сторони погодили, що Максимальний розмір Процентів за Кредитним договором (сумарно Процентів "Економ" та Процентів "Стандарт") становить 18 000 грн. Після досягнення максимального розміру Проценти не нараховуються. Ціна позову сформована з урахуванням оплати Відповідачем у розмірі 9000 грн. Отримавши ці кошти, первісним кредитором продовжено нарахування Процентів до досягнення обумовленої суми, після чого таке нарахування було зупинено. 30.11.2021 року між «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕТОР» укладено договір факторингу №301121-1, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕТОР» набуло статусу кредитора за кредитним договором №20.04.2021-100002609 від 20.04.2021 року. Відповідачу було направлено повідомлення відступлення права вимоги за Договором факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 року № 638636/2, а також вимога про сплату заборгованості від 30.11.2021 року за № 638636/2. Отже, станом на дату подання даної позовної заяви Позивач є єдиним належним кредитором за кредитним договором №20.04.2021-100002609 від 20.04.2021 укладеним між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] . Відповідно до витягу реєстру прав вимог №1 (Додатку №2 до договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021) ТОВ «НОВИЙ КОЛЕТОР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №20.04.2021-100002609 від 20.04.2021 року в загальному розмірі 18 000 грн, з яких 9 000 грн - заборгованість за кредитом, 9 000 грн - сума заборгованості за процентами та комісією. Такі ж відомості стосовно розміру заборгованості за кредитним договором №20.04.2021-100002609 від 20.04.2021 року підтверджуються наданою позивачем карточкою субконто боржника за договором. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією заявки на укладання кредитного договору №20.04.2021-100002609 від 20.04.2021 року; копією підтвердження та пропозиції про укладання кредитного договору №20.04.2021-100002609 від 20.04.2021 року; копією паспорту споживчого кредиту; копією договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021 року; виписки (довідка субконто); копією договору про надання правничої допомоги №021023-1 від 02.10.2023 року та іншими доказами. 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 5. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Оскільки боржник свої зобов`язання за даним кредитним договором не виконав, то розмір заборгованості за цим договором становить 18 000 грн, з яких 9 000 грн - заборгованість за кредитом, 9 000 грн - сума заборгованості за процентами. 6. Розподіл судових витрат. 02.10.2023 року між ТОВ «Новий колектор» в особі представника, Гордієнко А.В. та адвокатом Марченко Г.І. укладено договір № 021023-1 про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокат (виконавець) бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а замовник зобов`язується оплатити замовлення в порядку та строки, обумовлені сторонами. Сторони погодили наступний обсяг робіт: виконавець зобов`язується скласти позови до фізичних осіб (боржників) про стягнення боргу та пред`явити зазначені позови до суду через підсистему «Електронний суд». Вартість послуг 4000 грн за один пред`явлений до суду позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно. На підтвердження виконання обов`язків за договором адвокатом Марченко Г.І. додано до матеріалів справи звіт про виконану роботу відповідного до договору № 021023-1 від 02.10.2023 по клієнту [PERSON] . Згідно платіжної інструкції № 435 від 31.10.2023 ТОВ «Новий колектор» було оплачено послуги адвоката Марченко Г.І. на суму 4000 грн. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, ТОВ «Новий колектор» надало суду докази на підтвердження витрат на надання юридичних послуг у справі спрощеного провадження адвокатом Марченко Г.І. За таких обставин заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають задоволенню. Окрім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2147,20 грн. сплаченого при подачі позовної заяви судового збору.

Outcome: approved