Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

У січні 2024 року ТОВ "Коллект Центр" звернулось з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту від 22.02.2021. Позовна заява мотивована тим, що 22.02.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №522913. Відповідач отримав кредит в сумі 18\~750 грн. та зобов`язався повернути використану суму в строк до 22.02.2024р. та сплатити відсотки, які відповідно до умов договору складають: за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до строку надання кредиту 85 % річних. 26.11.2021р. між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №26-11/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому вислі за договір про надання споживчого кредиту №522913. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договір про надання споживчого кредиту №522913 від 22.02.2021р., що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитним договором, станом на 09.01.2024 виникла заборгованість становить у розмірі 57217,18 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 18104,25 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 23766,48 грн., заборгованість за відсотками згідно договору кредиту 15346,45 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою від 08 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Судом на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими до неї документами, які відповідач не отримав з невідомих суду підстав. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. У відповідності до\~ст. 178 ЦПК України\~відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Від відповідача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав: Судом встановлено, що 22.02.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №522913. Відповідач отримав кредит в сумі 18\~750 грн. та зобов`язався повернути використану суму в строк до 22.02.2024р. та сплатити відсотки, які відповідно до умов договору складають: за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до строку надання кредиту 85 % річних. 26.11.2021р. між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №26-11/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому вислі за договір про надання споживчого кредиту №522913. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договір про надання споживчого кредиту №522913 від 22.02.2021р., що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 09.01.2024р. відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 57217,18 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 18104,25 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 23766,48 грн., заборгованості за відсотками згідно договору кредиту 15346,45 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 57217,18 грн., яка підтверджується розрахунками наданими до позову. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 17000 грн. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. 02.01.2023 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 (а.с.35-36). Згідно Заявки на надання юридичної допомоги №726 та Витягу з акту № 2 про надання правничої допомоги від 08.01.2024 були надані правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів 3000 грн.; підготовка пропозицій 4000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі суду 10000 грн., загальна сума 17000 грн. (а.с.39-40). 10.01.2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на рахунок Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» сплачено суму 51000 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги (а.с.38). Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Ураховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн. З огляду на викладене та відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Outcome: partial