Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України за участю третьої особи [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Свої вимоги мотивувала тим, що 26 липня 2021 року, близько 16 год. 00 хв. в с. Райозеро, Лубенського р-ну, Полтавської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "Volkswagen CRAFTER", реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 199 віл 27 липня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті: пішохід травмований при зіткненні з вантажним автомобілем. Позивач по 04 грудня 2020 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen CRAFTER", р.н. [NUMBER] застрахована не була. 17 вересня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання у розмірі 7 367 грн. Позивачем понесено витрати на поховання [PERSON] у загальному розмірі 7 367 грн. 12 жовтня 2021 року відповідачем надіслано позивачу відповідь, в якій повідомило про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю рішення у кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, посилаючись на пункт. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача у відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого у розмірі 7 367 грн та судові витрати. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Винниченко Л.М. від 26 липня 2023 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва № 426 від 04 вересня 2023 року, відповідно до п.п. 2.3, 2.3.4, 2.3.23, 2.3.49, 2.3.52 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл вказаної cправи. 05 вересня 2023 року в порядку визначеному ст. 14 ЦПК України цивільну справу передано в провадження судді Арапіної Н.Є. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Арапіної Н.Є. від 06 вересня 2023 року прийнято справу до свого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 26 липня 2021 року, близько 16 год. 00 хв. в с. Райозеро, Лубенського р-ну, Полтавської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "Volkswagen CRAFTER", реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] (обставини, що не оспорюються сторонами). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 199 віл 27 липня 2021 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті: пішохід травмований при зіткненні з вантажним автомобілем (а.с. 21). Позивач по 04 грудня 2020 року перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с.7) На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen CRAFTER", р.н. [NUMBER] застрахована не була (обставини, що не оспорюються сторонами). 17 вересня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання у розмірі 7 367 грн (а.с. 20 зв.). Позивачем понесено витрати на поховання [PERSON] у загальному розмірі 7 367 грн (а.с. 23, 24 зв., 25 зв.). 12 жовтня 2021 року відповідачем надіслано позивачу відповідь, в якій повідомило про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю рішення у кримінальній справі за фактом вказаної ДТП (а.с. 25). Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування, пов`язане з витратами на поховання у розмірі 7 367 грн. За змістом п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач, у встановлений судом строк скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Свої вимоги мотивує тим, що відповідальність та відшкодування витрат має нести особа, яка винна в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Станом на момент розгляду справи не встановлено обставин, за яких було вчинено дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 37-39). Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). За змістом частини другої статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла вчиненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання (частина третя статті 1193 ЦК України). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом абзацу другого пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода пов`язана зі смертю потерпілого. Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого, як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Згідно зі ст. 27 Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати на поховання. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.27.4. Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як вбачається з матеріалів справи позивач була особою, яка взяла на себе витрати на поховання. Загальні витрати, понесені нею становлять 7 367 грн та відповідно до ст. 27 Закону мають бути відшкодовані Моторним транспортним страховим бюро України. З урахуванням наведеного, позовні вимоги по цій справі підлягають задоволенню повністю. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 03 вересня 2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж 540/ (а.с. 8-9). Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує розрахунком робіт до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с. 14), відповідно до якого загальна вартість послуг адвоката становить у розмірі 3 000 грн. Відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач зловживає процесуальними правами та не здійснив досудового урегулювання спору. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved