Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~про визнання\~дійсним договору №23 від 21.04.2000 року купівлі-продажу нерухомого майна гаражу з підвалом № [NUMBER] в АК «ТЕМП» в м. Миколаєві, загальною площею 22,4 кв.м. та підвал 22,4 кв.м., зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» 11.04.2000 року, зареєстрований в ММБТІ 21.04.2000 р. за реєстровим №23, укладений між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , з іншого боку. При цьому, оскільки вказаний вище договір купівлі-продажу був укладений з порушенням вимог закону, не був посвідчений нотаріально на теперішній час позивач не може розпорядитися майном. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.11.2023 р. відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні. В судове засідання позивач, його представник не з`явилися. Представник позивача відповідно до письмової заяви просив розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримав. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Просили прийняти рішення у справі за наявними матеріалами справи. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини п`ятої статті 268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 10 квітня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив гараж з підвалом №66, що розташований в м. Миколаєві на території АК «ТЕМП». Договір було укладено відповідно до вимог ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», зареєстрований на ТБ «Нерухомість Миколаїв» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №3-95 від 11.04.2000 року та зареєстрований в ММБТІ за реєстровим №23 21.04.2000 року. Договір купівлі-продажу вказаного гаражу підписаний сторонами власноруч. До теперішнього часу ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявили, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло. На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Позивачем вказано, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Крім того, позивач зазначає, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем. Згідно постанови державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 09 червня 2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № [NUMBER] , що знаходиться в автогаражному кооперативі в м. Миколаєві, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до довідки з комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 05.12.2023 за вих. № 1532, з матеріалів архівної справи КП «ММБТІ» станом на 28.12.2012 р., право власності на гараж № [NUMBER] що знаходиться в автогаражному кооперативі в місті Миколаєві зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №3-95 від 10.04.2000 р., укладеного на ТБ «Нерухомість-Миколаїв», зареєстрованого в БТІ 21.04.2000 р. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли липні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не було посвідчено нотаріально. Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним підлягає задоволенню. Вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Outcome: approved