Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 20 березня 2024 року до Білопільського районного суду за підсудністю з Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №898048223. Позовні вимоги обгрунтовані наступним чином. 25 жовтня 2020 року [PERSON] уклав з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитний договір №898048223. 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІО ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІО ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №898048223. 31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІО ПЛЮС» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ТАЛІО ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимог. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №1 від 21 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 42 961 грн, з яких: 17 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 25 961 грн заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладені вище обставини, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з [PERSON] вказану суму боргу. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 21 березня 2024 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 10 квітня 2024 року. У п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а. с. 46). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача - ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 2). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Судові повістки, направлені за фактичним та зареєстрованим місцем проживання останнього, повернулася без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Інформації щодо адреси фактичного проживання відповідача суду не надано, а тому відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а. с. 49-51). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки під час підготовки справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про її розгляд. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом 25 жовтня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір №898048223, на підставі якого позивачу надано кредит у сумі 15 000 грн строком на 10 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Згідно з п. п. 1.3 1.7 розділу 1 вищевказаного договору на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення). Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2. договору, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього договору. Позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього договору. Розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку, передбаченого п. 1.2. цього договору, зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1 до договору). Згідно з п. п. 4.2 4.3 розділу 4 договору строк дії цього договору, вказаний у п. 1.2. договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору (пені) та інших нарахувань, передбачених договором. Строк дії цього договору, вказаний у п. 1.2. договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору (пені) та інших нарахувань передбачених договором. Пунктом 4.4. визначено, що з урахуванням положень п. 1.3., п. 1.4. та п. 1.5. цього договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 344,04% річних за дисконтною ставкою або 622,20% річних за базовою ставкою (а. с. 4-5). Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Відповідно до графіку розрахунків, який є додатком №1 до вказаного договору, [PERSON] мав сплатити на користь ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 16 410 грн, з яких 15\~000 грн - сума кредиту та 1\~410 грн - нараховані проценти, в строк до 04 листопада 2020 року (а. с. 5 зворотній бік). 25 жовтня 2020 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило переказ коштів на рахунок відповідача №5168-75хх-хххх-7139 згідно договору №898048223 у сумі 15\~000 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а. с. 7). 26 жовтня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору №898048223 від 25 жовтня 2020 року, відповідно до якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на 2\~000 грн з 26 жовтня 2020 року на строк дії договору №898048223 від 25 жовтня 2020 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані в кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Сторони домовилися викласти графік розрахунків у новій редакції та відобразити у графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, зазначену в п. 1 Додаткової угоди. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними і сторони підтверджують свої зобов`язання щодо їх виконання (а. с. 6). Відповідно до графіку розрахунків, який є додатком №1 до додаткової угоди, в с трок до 04 листопада 2020 року [PERSON] мав сплатити на користь ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 18 579 грн 20 коп., що включає в себе: суму кредиту 17\~000 грн та нараховані проценти 1 579 грн 20 коп. (а. с. 6 зворотній бік). 26 жовтня 2020 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило переказ коштів на рахунок відповідача №5168-75хх-хххх-7139 згідно договору №898048223 у сумі 2 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а. с. 7 зворотній бік). У позовній заяві позивач вказує, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язується відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за плату на умовах, визначених цим договором. Разом з цим, вказаний договір до матеріалів справи не додано (а. с. 1). У п. 1.4 додаткової угоди №26 до вказаного договору факторингу від 31 грудня 2020 року поняття боргу визначено як сума грошових коштів, які підлягають оплаті ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» боржниками за умовами кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимога), включаючи зобов`язання боржників повернути суми наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку (у разі прострочення умов кредитних договорів), а також будь-які інші зобов`язання по оплаті грошових коштів за кредитними договорами (а. с. 8-10). 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4.1 договору факторингу встановлено, що право вимоги переходить від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру вимог за формою, встановленою в додатку до цього договору (а. с. 11-12). 21 жовтня 2022 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписаний реєстр прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, відповідно до якого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №898048223 у сумі 42 961 грн 00 коп., з яких: 17 000 грн заборгованість по основному боргу, 25 961 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками (а. с. 13). Вказаний розмір заборгованості [PERSON] також підтверджується розрахунком заборгованості, відповідно до якого з моменту переходу права вимоги за кредитним договором №898048223 від 25 жовтня 2020 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» сума боргу не змінювалася (а. с. 14). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування а висновки Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Указаний висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20). Таким чином, виходячи з аналізу наведених вище норм чинного законодавства та враховуючи встановлені фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, суд приходить до висновку, що кредитний договір між первісним кредитором та позичальником укладений у формі електронного документу, із застосуванням одноразового пароля-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариств за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не був б укладений. Таким чином, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Факт перерахування первісним кредитором кредитних коштів за договором на банківську карту відповідача підтверджується платіжними дорученнями від 25 та 26 жовтня 2020 року (а. с. 7). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених стаття 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. За змістом статті 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Згідно з договорами відступлення права вимоги ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало за плату ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а те в подальшому ТОВ «ФК «ЄАПБ», належні їм права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Витягом з акту прийому-передачі реєстру боржників підтверджений факт переходу до позивача прав вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло прав нового кредитора за кредитним договором №898048223 від 25 жовтня 2020 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статей 1048, 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем [PERSON] узятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строк, передбачений кредитним договором №898048223 від 25 жовтня 2020 року. Розмір заборгованості за вказаним договором підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідачем не спростований. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №898048223 у сумі 42 961 грн, з яких: 17 000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 25 961 грн заборгованість за відсотками є обґрунтованими та підлягають задоволенню. VIІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, з судового збору, який покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають до повного задоволення, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з цим позовом судового збору в сумі 2 684 грн (а. с. 40). На підставі викладеного,

Outcome: approved