Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

До суду, в порядку окремого провадження, надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить суд встановити факт реєстрації шлюбу між ним та [PERSON] , який зареєстрований [INFO] у Будинку Щастя м. Калінінград, а також факт родинних відносин між ним та [PERSON] [INFO] як між батьком та сином. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою судді від 14.02.2024 року відкрито провадження у справі. До судового засідання представник заявника [PERSON] -адвокат Балена Т.А. надала заяву про розгляд справи за її та заявника відсутності, в якій вимоги щодо встановлення факту, що має для [PERSON] юридичне значення підтримала та просить задовольнити. В матеріалах справи містяться заяви від [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, в яких вони підтримують заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та не заперечують щодо її задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з вимогами \~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких розумні строки розгляду справи судом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»). Згідно з п.5 ч.3\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на наступних підставах.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові; місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.\~ \~Також частиною 2 цієї ж статті передбачено У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства, а відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрацію шлюбу. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 11.07.1970 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11.07.1970 року Бюро записів актів цивільного стану Калінінградської міської ради депутатів трудящих «Будинок Щастя», а також відмітками на 10 сторінці у паспортах громадянина України, належних заявнику та заінтересованій особі [PERSON] . У свідоцтві про укладення шлюбу, складеного російською мовою, прізвища заявника та його дружини після реєстрації шлюбу зазначено, як « [PERSON] » та « [PERSON] ». Від даного шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.05.1983 року Відділом запису актів громадянського стану Виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси та Одеської області. У свідоцтві про народження від 14.05.1983 року, яке складено російською мовою, прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] зазначено мовою оригінала « [PERSON] », прізвище, ім`я, по батькові батька зазначено мовою оригінала « [PERSON] », національність - поляк, а прізвище, ім`я, по батькові мати - « [PERSON] », національність - росіянка. Після затвердження постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503- XII «Положення про паспорт громадянина України та видачі паспортів громадянина України», під час оформлення паспортів громадянина України, власниками яких є заявник та заінтересовані особи, виникли розбіжності в написанні українською мовою прізвищ останніх. Так, прізвище заявника українською мовою в паспорті останнього зазначено « [PERSON] », а прізвища заінтересованих осіб у їхніх паспортах зазначено « [PERSON] ». Водночас, на другій сторінці паспортів заявника та заінтересованих осіб їх прізвища, які записані на російській мові, викладені однаково - « [PERSON] ». Отже, під час видачі паспортів громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ при здійсненні перекладу прізвища заявника та заінтересованих осіб з російської мови, на якій воно зазначається однаково - « [PERSON] », на українську мову, через відсутність еквіваленту даного прізвища в інших мовах, було допущено різне трактування перекладу, наслідком чого стало різне написання прізвищ заявника та заінтересованих осіб на українській мові в їхніх паспортних документах. Окрім цього, прізвище дружини сина заявника, який з 21.11.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , та яка після укладення шлюбу обрала прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, у її паспорті і на українській і на російській мові значиться як « [PERSON] ». Від даного шлюбу народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є онучками заявника та прізвища яких українською мовою, вже без їх повторення на російській мові, написані « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.10.2008 року та серії [NUMBER] від 16.08.2019 року відповідно. Таким чином, склалася ситуація, при якій члени однієї родини мають різні прізвища. Факт існування розбіжностей в написанні прізвища заявника, його дружини та сина, які є родичами першої лінії споріднення, унеможливлює здійснення заявником своїх прав щодо оформлення правочинів відносно нерухомого майна між ним та дружиною, а також між ним та сином як родичами першої лінії споріднення. Крім того, заявник з 2022 року перебуває на обліку в Одеському обласному онкологічному диспансері з діагнозом Сr передміхурової залози, де проходить лікування курсами гормонотерапії та хіміотерапії, а в даний час у зв`язку з ознаками інвалідності направлений на медико-соціальну експертну комісію. Лікування в онкологічному диспансері є тривалим та виснажливим, що потребує сторонньої допомоги та значних матеріальних витрат. При цьому заявник та його дружина є непрацездатними особами, єдиним доходом яких є пенсія за віком. Підтримувати гідний рівень життя, в тому разі придбавати предмети першої необхідності, продукти харчування, здійснювати своєчасну оплату комунальних послуг, придбавати ліки тощо допомагає повнолітній син заявника, який також доглядає за батьком під час проходження останнім лікування в Одеському обласному онкологічному диспансері. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У випадку виникнення питання щодо офіційного оформлення піклування або опікунства над заявником, піклувальниками або опікунами його мають бути дружина та син, а у випадку виникнення питання щодо утримування батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, заявник має позиватися до свого сина. Утім, при наявності розбіжності в написанні прізвища заявника, його дружини та їх спільного сина, заявник таких прав позбавлений. Відтак, становище, при якому заявник має інше прізвище, ніж його дружина та син, порушує право заявника на отримання пільг при оформлення правочинів відносно нерухомого майна як родичами першої лінії споріднення, а також порушує право заявника на встановлення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги. Однак в силу наявності розбіжностей написанні прізвища заявника та його сина і дружини у правовстановлюючих документах, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має для нього юридичне значення, та встановлення факту родинного зв`язку між ним та сином, а також факту перебуванні у шлюбі з [PERSON] , оскільки іншим шляхом виправити помилки у написанні їх прізвищ не передбачено. Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Отже, судом встановлено, що факт встановлення родинних відносин необхідний заявнику для оформлення документів по догляду за батьком, який потребує постійного стороннього догляду. Частиною 1\~ст. 319 ЦПК України\~визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Оскільки, відсутність доказів родинного зв`язку між заявником та його сином унеможливлюють оформлення необхідних документів для догляду за хворим батьком, отримання можливих пільг, суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси заявника порушені, що призвело до звернення заявника до суду за захистом. Факт, що підлягає встановленню, має юридичне значення, тому як від встановлення цього факту залежить виникнення права у заявника права на оформлення документів щодо його піки чи піклування з боку родичів, дружини, оскільки він має вкрай тяжке захворювання. Встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документи, які посвідчують факт, що має юридичне значення. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства, а відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрацію шлюбу. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в пункті 1 своєї постанови №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами), вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що вимоги заявника [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню, оскільки наявність досліджених письмових доказів свідчить про родинні стосунки, викладені в заяві пояснення, підтверджують факт родинних стосунків між ним та [PERSON] , як між батьком та сином, та факт перебування у шлюбі з [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] в зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та \~

Outcome: approved