Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідачки 37626,04грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує наступним. 14.04.2020р. відповідач отримав кредит в АТ «АЛЬФА-БАНК». Відповідач своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості, чим не виконав належним чином свої зобов`язання за даним договором, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» права вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач відзиву на позов не подав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З оферти на укладання угоди про надання кредиту №491023320 від 14.04.2020р. встановлено, що АТ «АЛЬФА-БАНК» відповідачу надано кредит на суму 28890,90грн. на строк 36 місяців зі сплатою 39,90% річних. Згідно договору факторингу №4 від 20.12.2021р., додатку до договору, виписки по особових рахунках, виписки з Єдиного державного реєстру, розрахунку заборгованості, АТ «АЛЬФА-БАНК» передало ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №491023320 від 14.04.2020р. та заборгованість за даним договором складає 37626,04грн., в тому числі: - заборгованість за основною сумою боргу 26169,12грн.; - заборгованість за відсотками 11456,92грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Судом встановлено, що відповідач порушила умови договорів, на підставі яких отримав кредитні кошти, не погасив заборгованість в добровільному порядку. Оскільки відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за цим договором позики, суд дійшов до висновку, що даний позов слід задовольнити та стягнути з останнього заборгованість на користь позивача, який має право вимоги за вказаним кредитним договором. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові - на позивача. За таких підстав, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену при поданні позову суму судового збору. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц, від 09.06.2020р. у справі №466/9758/16-ц. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Стороною позивача суду надано договір №02/10-23 від 02.10.2023р., додатковий договір №1, акт №1 від 04.12.2023р., платіжну інструкцію №2131 від 05.12.2023р., відповідно до яких, витрати на правову допомогу складають 6500грн. та складаються з: 1000грн. за надання первинної консультації; 3000грн. за здійснення правового аналізу документів, правової ситуації із застосуванням законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини; 2500грн. за підготовку та подання позовної заяви до суду. В позовній заяві відсутні покликання на висновки Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини. Окрім того, всі перелічені послуги повністю охоплюються підготовкою позовної заяви, а тому суд дійшов висновку, що 2500грн. буде співмірною сумою зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Outcome: approved