Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачки про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.01.2024 року вона домовилась із відповідачкою про купівлю нежитлового приміщення, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку з чим був укладений договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, відбулось повне виконання договору, однак відповідачка ухиляється від посвідчення укладеного договору купівлі продажу у нотаріальному поряду. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, відповідно до викладеної у позовній заяві вимозі просила розглянути справу у її відсутності. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: нотаріально не посвідчений договір купівлі продажу від 03.01.2024 р., згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила нежитлове приміщення по [ADDRESS] ; акт приймання-передачі майна за договором купівлі-продажу від 03.01.2024 р.; витяг про реєстрацію права власності від 01.06.2007 р.; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.06.2007 р.; технічний паспорт на будинок по [ADDRESS] ; розпорядження виконкому Ренійської міської ради № 14 від 18.02.2016 р. про перейменування вулиць та провулків; паспорт громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] від 07.10.1996 р. з ідентифікаційним номером; паспорт громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] від 11.06.1997 р. з ідентифікаційним номером. Дослідивши надані докази, судом встановлено, що 03.01.2024р. [PERSON] домовилась із відповідачкою про купівлю нежитлового приміщення, що знаходиться по [ADDRESS] . В той же день було укладено відповідний письмовий договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку, однак сторони домовилися, що 10.01.2024р. оформлять договір у нотаріальному порядку (п. 4.6 договору купівлі продажу). Сторони домовились про усі суттєві умови договору, крім того, відбулось повне виконання договору, а саме відповідачка передала позивачці нерухоме майно, а позивачка передала відповідачці обумовлену суму коштів, що підтверджується відповідним актом приймання-передання, який знаходиться в матеріалах справи. Таким чином, позивачка фактично вступила у володіння нерухомим майном, користуються ним з 03.01.2024 р. Відповідачка, в порушення п. 4.6 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.01.2024 року ніяких дій з нотаріального посвідчення договору не вчинила. Під час останньої телефонної розмови сторін, відповідачка повідомила позивачці про те, що вона не може з`явитися у нотаріуса у зв`язку з тимчасовою її відсутністю у місті Рені. У зв`язку з чим, порадила позивачці звернутися до нотаріусу або до суду та запевнила, що не буде заперечувати проти будь-яких вимог позивачки, пов`язаних з переоформленням майна, оскільки не має намірів порушити свої зобов`язання, передбачених договором. Також, відповідачка проінформувала позивачку про відсутність у неї грошових коштів для понесення витрат, пов`язаних з оформленням договору купівлі-продажу майна, покладених не неї частково у відповідності до п. 7.1. Договору. З огляду на наведене позивачка вважає, що відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу від 03.01.2024 р. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивач передала продавцю обумовлену суму коштів, а продавець передала позивачу нерухоме майно в натурі та документи на нього. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.\~Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. \~ \~ \~ \~Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідачка передала позивачці нерухоме майно та документи на нього, а остання, у свою чергу, передала відповідачці обумовлену суму коштів, що підтверджується актом прийому-передання за договором купівлі-продажу від 03.01.2024 р., позивачка прийняла нерухоме майно, фактично вступила у володіння цим майном. Відповідачка жодного разу не висувала вимоги щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечувала проти визнання права власності за позивачкою, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. З врахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved