Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

10.03.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 05.03.2016 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Протягом останніх шести місяців сторони не підтримують шлюбні відносини. Причиною розпаду сім`ї є те, що сторони мають різні погляди на подружнє життя, не розуміють один одного, і у зв`язку з цим між ними регулярно виникали сварки. За таких обставин позивачка прийшла до висновку, що сім`я розпалася і шлюб необхідно розірвати. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 04.04.2024 заяву позивачки [PERSON] про залишення без розгляду позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей задоволено. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 04.04.2024 року направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ", не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище зазначені обставини, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 березня 2016 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 55, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 14.09.2016 року, серії [NUMBER] від 12.12.2019 року, серії [NUMBER] від 09.03.2022 року (а.с. 8,9,10). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося через протилежні погляди на подружнє життя, відсутності взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки буде шкодити інтересам сторін. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню. Статтею 51 Конституції України закріплено що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СКУкраїни передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110 СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СКУкраїни документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, враховуючи зазначене, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved