Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини не склались та сторони на даний час проживають окремо. Крім того, позивач на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років. Відповідач працює та має змогу надавати матеріальну допомогу, а тому позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі частини з усіх його видів заробітку (доходів), починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. \~ \~ \~ \~Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 14.02.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. 05.03.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини та заперечував проти задоволення вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини, мотивуючи це тим, зокрема, що відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання і дитини, і дружини. Крім того, у нього на утриманні перебуває онкохворий батько, якому він сплачує дороговартісне лікування. Також, оскільки батько хворий, мати відповідача здійснює догляд за ним та немає змоги працювати через дану обставину. Відповідач на даний час у зв`язку з виконанням службового обов`язку витрачає кошти на придбання обмундирування, харчування та проживання. Позивач отримує соціальну допомогу на дитину. Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що справедливими та достатніми будуть аліменти на утримання його дружини у розмірі 1/10 з усіх видів його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною трьох років. 18.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, зокрема, що на підтвердження своїх заперечень у відзиві відповідач не надав жодного належного доказу. Разом з тим, позивач не заперечувала той факт, що відповідач періодично надавав їй матеріальну допомогу. 02.04.2024 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що беручи до уваги розмір його заробітку, аліменти у розмірі 1/10 з усіх видів його заробітку буде становити близько 6500,00 грн., щомісячно, а тому вважає за необхідне визначити саме такий розмір аліментів на утримання дружини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, відзив на позов, відповідь на відзив, заперечення та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, враховуючи таке. Суд встановив, що 26.11.2019 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Той факт, що дитина проживає разом з позивачем підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2022/001378886 сформованого 22.11.2022, а також довідкою виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №12-17/6-23 від 16.01.2024. Частиною 1\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3\~статті 181 СК України\~зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 184 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 182 СК України\~при визначенні\~розміру\~аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні даного спору суд враховує те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З огляду на викладене та зважаючи на положення ст.\~141, 180-182, 191 СК України, зокрема, щодо солідарного обов`язку батьків на утримання неповнолітніх дітей, а також те, що відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини суд вважає, що наявні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги. Щодо вимоги позивач про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьох річного віку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до довідки виконавчого комітету №101 від 17.01.2024 позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради та одержує «Допомогу при народженні дитини» у період з 01.02.2022 по теперішній час на утримання [PERSON] , [INFO] . Допомога призначена до 28.02.2025. Відповідач заперечуючи проти заявленого позивачем розміру стягнення з нього на її утримання аліментів зазначив, що у нього на утриманні перебувають непрацездатний батько, який є онкохворим та мати, яка в силу хвороби батька не може працювати так як доглядає його. Крім того, вказував про те, що добровільно надавав допомогу позивачу на її утримання та на утримання їх дитини. На підтвердження вказаних вище обставин надав до суду скрін-шоти здійснених переказів, однак з їх змісту не можливо достовірно встановити хто був відправником та хто є отримувачем, при цьому лише у двох з них наявне призначення платежу «аліменти» та «допомога на проживання». Разом з тим, факт отримання таких коштів від відповідача позивачем не заперечувався. Відповідно наданого до суду відповідачем свідоцтва про народження серії [NUMBER] його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №357823 [PERSON] , [INFO] , встановлену ІІ групу інвалідності по причині загального захворювання. З індивідуальної програми реабілітації інвалід №47 від 01.01.2024 слідує, що батько відповідача хворіє онкологічним захворюванням. Дана обставина також підтверджується виписками із медичної картки амбулаторного хворого №42, 15749, 16664, 1200, 2657. Відповідач проходить службу, що підтверджується довідкою №553/59/13/2023 від 08.05.2023 та №3676/59/13-2023 від 04.12.2023. З наданої до суду декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік, слідує, що відповідач отримав за вказаний період заробітну плату у розмірі 685527,00 грн. При ухваленні даного рішення суд зважає на те, що стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1, ч. 4 ст.\~75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст.\~84\~СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач заперечуючи проти повного задоволення позовних вимог зазначає, зокрема, що несе витрати на дорогу, проживання, харчування, обмундирування та лікування, які він сплачує зі своєї заробітної плати, у зв`язку з проходженням служби. Крім того, суд вважає, що сам по собі факт наявності непрацездатних батьків не може бути доказом того, що вони перебувають на утриманні відповідача, а інших доказів на підтвердження такої обставини суду надано не було, однак факт наявності зазначеного вище захворювання у батька відповідача підтверджується матеріалами справи, а також визнано самою позивачем, а тому таку обставину суд не може залишити поза увагою при вирішенні даного спору по суті. Зважаючи на викладене вище, а також зазначені обставини, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів з дня звернення до суду, а саме з 10.02.2024 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання суд враховує ту обставину, що з огляду на розмір доходу відповідача 1/10 частина буде становити орієнтовно 5712,72 грн. (685527,00 грн./12 місяців/10 (частка доходу), щомісячно, і такий розмір на переконання суду, зважаючи на обставини даної справи і особу відповідача та обставини його життя на час вирішення даного спору буде справедливим, оскільки, крім іншого, така сума є більшою ніж встановлений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для непрацездатних осіб в розмірі 2361,00 грн. та навіть для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи положення вказаних вище норм суд дійшов висновку, що оскільки позивачем при поданні позову до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що зважаючи на те, що позивач фактично просила суд стягувати на її користь з відповідача частину його заробітку, що становить 28564,00 грн. (з розрахунку 685527,00/12 місяців/ частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів (1/4+1/4) = 28564,00 грн.), то розміру судового збору становить 1713,82 грн. (28564,00 грн.*6 місяців (сукупність платежів) = 171381,75 грн.*1%/100%). Зважаючи на те, що фактично позов задоволено частково та з відповідача вирішено стягувати в перерахунку на тверду грошову суму близько 19995,00 грн. (з розрахунку 685527,00 грн/12 місяців/ та 1/10 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів = 19995,00 грн. (14282,00 грн. (на утримання дитини) + 5713,00 грн. (на утримання дружини), слід стягнути з відповідача на користь Державної судової адміністрації України судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 70% від суми судового збору 1713,82 грн., що становить 1199,67 грн. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial