Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати за ним майнові права на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №1813415251101. При цьому позивач посилається на те, що 17.10. 2014 року між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний квартал - Жаботинського» був укладений договір співпраці №14/10-17, предметом якого є спільна діяльність сторін, направлена на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, що будуть побудовані на земельній ділянці загальною площею 4775 кв.м., розташованій за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаного договору про співпрацю, ОК «Набережний квартал - Жаботинського» з метою фінансування будівництва житлового будинку було укладено ряд Договорів із пайовиками. 19 серпня 2015 року між [PERSON] та ОК «Набережний Квартал Жаботинського» було укладено договір про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал Жаботинського» № 15.01.1.179. Відповідно до якого [PERSON] повністю сплатив вартість об`єкту нерухомості шляхом оплати паю на рахунок ОК «Набережний Квартал Жаботинського» у загальному розмірі 506035 гривень, а ОК «Набережний Квартал Жаботинського» не виконало свої зобов`язання, припинило свою діяльність (ініційована справа про банкрутство), а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача адвокат Клис А.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, в подальшому надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги просив задовольнити. Представник ТОВ «Олімпекс Транс» до судового засідання не з`явився, повідомлявся, надав до суду відзив в якому зазначив, що ТОВ «Олімпекс Транс» є неналежним відповідачем, оскільки договір про сплату внесків позивач укладав з ОК «Набережний Квартал Жаботинського» і про укладання будь-яких правочинів з ТОВ «Олімпекс Транс» позивачем не зазначено, а тому просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. ОК «Набережний Квартал-Жаботинського», 3-я особа: державний реєстратор комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерова Р.В. до судового засідання не з`явились, повідомлялись. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, ТОВ «Олімпекс Транс» на підставі договору оренди від 10 грудня 2008 року укладеного з Одеською міською радою, використовує земельну ділянку площею 4775 кв.м., для проектування та будівництва 2-секційного жилого будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки з адресного реєстру м.Одеси від 08.01.2014 за №356443/1 вищевказаній земельній ділянці присвоєно адресу: [ADDRESS] . З метою забезпечення будівництва за адресою: [ADDRESS] , 17 жовтня 2014 року між ТОВ «Олімпекс Транс» та Обслуговуючим кооперативом «Набережний квартал - Жаботинського» укладено Договір про співпрацю №14/10-17. Відповідно до п.1.1. Договору про співпрацю №14/10-17 від 17.10.2014 предметом даного договору є діяльність ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний Квартал -Жаботинського» направлена на будівництво 2-х секційного, 22-х поверхового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.п.4.2.1. Договору про співпрацю №14/10-17 від 17.10.2014, К «Набережний Квартал-Жаботинського» зобов`язався відповідно до наданих ТОВ «Олімпекс Транс» повноважень, організувати будівництво 2-х секційного, 22-х поверхового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського (в районі 6-ї станції Великого Фонтану) відповідно до строків, встановлених проектною документацією та цим договором. Відповідно до п.2.3.1. Договору про співпрацю №14/10-17 від 17.10.2014 поділ майнових прав на всі приміщення здійснюється сторонами одночасно з підписанням ними Додатку «Акт розподілу площ(приміщень) в Об`єкті» до даного Договору. Відповідно до п.2.5 Договору про співпрацю №14/10-17 від 17.10.2014 кожна зі сторін має право самостійно та без будь-якого погодження з іншою стороною на свій розсуд розпоряджатися майновими правами на приміщення в Об`єкті, закріплені за нею згідно порядку, встановленого даним Договором. Відповідно до п.2.7.3 Договору про співпрацю №14/10-17 від 17.10.2014 кожна Сторона має право продавати/передавати тільки ті Приміщення та майнові права на Приміщення (вказані в Додатку «Акт розподілу площ(приміщень) в Об`єкті»), які закріплені за нею в порядку, визначеному даним Договором. На підставі вказаного договору про співпрацю з метою фінансування будівництва житлового будинку, 19 серпня 2015 року між [PERSON] та ОК «Набережний Квартал Жаботинського» було укладено договір про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал Жаботинського» № 15.01.1.179. Відповідно до якого [PERSON] повністю сплатив вартість об`єкту нерухомості шляхом оплати паю на рахунок ОК «Набережний Квартал Жаботинського» у загальному розмірі 506035 гривень, Згідно із пунктом 1.1 Договору ОК «Набережний Квартал-Жаботинського зобов`язався організувати будівництво житлового будинку у м.Одеса (у районі 6-ої станції Великого Фонтану) за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів кооперативу, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в об`єкті будівництва, обумовлене цим Договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язався сплатити кооперативу внески у розмірах та в порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для учасника. Пунктом 1.5 цього Договору встановлено, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] , передається позивачу з наступними характеристиками: квартира, [ADDRESS] . Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» зобов`язаний організувати будівництво об`єкту будівництва та закінчити будівельно-монтажні роботи у строк до 3 кварталу 2016 року при умові дотримання учасниками порядку та строків сплати внесків. На виконання умов договору [PERSON] повністю сплатив вартість об`єкту нерухомості шляхом оплати паю на рахунок ОК «Набережний Квартал Жаботинського» у загальному розмірі 506035 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №005 від 19.08.2015, а ОК «Набережний Квартал Жаботинського» свої зобов`язання не виконало, припинило свою діяльність (ініційована справа про банкрутство). Як зазначено Верховним Судом у постанові від 08.06.2022 року по справі №947/25597/19 загальними положеннями про зобов`язання передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також визначено необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). У частин, і першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статей 655,656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами. Тлумачення вказаних норм дає можливість зробити висновок, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»). У теорії цивілістики під майновими правами розуміється: 1) у широкому значенні речового права суб`єктивне цивільне право як таке, що стосується майнових цінностей і має грошову оцінку, наприклад, право власності на похідні права, зобов`язальні права (права з договорів, що укладаються з приводу передання майна у власність або користування), майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права, тощо; 2) у вузькому\~значенні\~як суб`єктивне право, яке здатне бути самостійним об`єктом обороту; тобто у разі передання майнового права набувач отримує його як можливість претендування на майно або вчинення власних дій відносно майна. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі\~Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі\~ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom,№ 10741/84). Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява N 44277/98). В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право\~це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12,від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі N 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 18 листопада\~2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі N 6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16. Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) вказано, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Схожі правові висновки викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц (провадження\~№ 14-31цс20). При таких обставинах та з огляду на те, що [PERSON] повністю сплатив вартість пайового внеску за спірне нерухоме майно, а введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулося у встановлені договором строки, оскільки ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» вибуло із зобов`язання про співпрацю та припинило діяльність (ініційована справа про банкрутство), що унеможливлює виконання ним своїх зобов`язань за договором, суд вважає вимоги [PERSON] доведеними та такими, що підлягают задоволенню.

Outcome: approved