Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання [PERSON] , [INFO] до 1000 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2023 року у справі № 641/4656/23 було розірвано шлюб між ним та [PERSON] , призначено стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день він є безробітною особою, живе на пенсію свого батька, який є людиною похилого віку, з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну позивач був змушений переїхати в Полтаву, що підтверджується довідкою переселенця № 1603-7501437489, що значно вплинуло на його життя та можливість знайти роботу. Таким чином, його матеріальний стан значно погіршився, що є підставою про зменшення розміру аліментів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 12.02.2024 року позивачем подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 05.03.2024 року представник відповідача - адвокат Вдовиченко О.І. за допомогою системи «Електронний суд» подав відзив на позовну заяві, в якому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Обгрунтовуючи відзив зазначає, що у своїй позовній заяви позивач посилається на те, що він є безробітною особою, живе пенсію свого батька, який є людиною похилого віку. З початком повномасштабного вторгнення він був змушений переїхати до м. Полтава. І таким чином, на думку позивача, його матеріальний стан значно погіршився. Що є підставою для зменшення аліментів. При цьому, в підтвердження своїх доводів, позивач додає як доказ, лише довідку внутрішньо-переміщеної особи на його ім?я. Інших доказів в підтвердження нібито значного погіршення матеріального стану, позивач не надав. Відповідач категорично не погоджується з даною позицією позивача. [PERSON] є здоровою, працездатною та дієздатною особою. За своїм віком та станом здоров?я [PERSON] має можливість працевлаштуватися та допомагати матеріально своїй дитині. Також, не зовсім зрозуміла позиція позивача про те, що він утримує себе за рахунок пенсії свого батька похилого віку, а повинно бути навпаки. Дана позиція [PERSON] свідчить про те, що він не проявляє бажання працевлаштуватися, щоб виконувати обов?язок по утриманню дитини, або ж він приховує свої прибутки. Позивач, навіть не став на облік до Центру зайнятості як безробітна особа. Тобто твердження, що він є безробітною особою, виходить суто з його суб?єктивної думки про те, що можна ніде не працювати, жити за рахунок пенсії батька, і це дає підстави не виконувати свої прямі батьківські обов?язкі щодо участі в утриманні своєї дитини. Однак, відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України - Батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач, жодної з підстав для обґрунтованого зменшення розміру аліментів, що зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, не надав та не довів. Окрім цього, слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 182 СК України - Розмір аліментів має бути необхідним на достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Донька сторін, [PERSON] народилася [INFO] . Отже, станом на час розгляду справи, її вік складає 7 повних років. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет», з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 3196 грн. 50% зазначеного прожиткового мінімуму для дитини складає 1598 грн. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів до 1000 грн. є не тільки необґрунтованими, а ще і незаконними. Неповнолітня дитина, [PERSON] , знаходиться на повному утриманні відповідача. Матеріальної допомоги від позивача вона не отримувала та не отримує. Останній ухиляється від сплати аліментів та має заборгованість. Відповідач [PERSON] займається вихованням та розвитком своєї доньки, піклується про стан її здоров?я. Остання потребує посиленого контролю за станом здоров?я з боку лікарів гінеколога, офтальмолога та невролога. Також, [PERSON] самостійно водить доньку на заняття тхеквондо до ВП ГО «Федерації тхеквондо ВТФ України» у Харківській області. Одяг та іграшки також мати купує донці самостійно. Батько участі в усьому вище переліченому не приймає. Ураховуючи вищевикладене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.03.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та її представник в судове засідання також не з`явились, матеріали справи містять клопотання представника відповідача про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника. Враховуючи, що сторони, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2023 року у справі № 641/4656/23 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 березня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 259 розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі частки усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 серпня 2023 року. Як зазначає позивач, та підтверджено матеріалами справи, сторони мають спільну доньку, [PERSON] , [INFO] . Інших дітей позивач не має. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтями 150, 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, він є безробітною особою, живе на пенсію свого батька, який є людиною похилого віку, з початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну позивач був вимушений переїхати в Полтаву. Зазначені обставини значно вплинуло на його життя та можливість знайти роботу. Таким чином, його матеріальний стан значно погіршився, що є підставою про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із змісту цієї норми права вбачається, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, що тягне за собою зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу на те, що сукупний розмір аліментів, що стягуються (можуть стягуватися) з [PERSON] на утримання доньки у примусовому порядку не перевищує розмір відрахувань, встановлених статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, донька сторін, [PERSON] , 10.09.2016 року, станом на час розгляду справи, має 7 повних років. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет», з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 3196 грн. 50% зазначеного прожиткового мінімуму для дитини складає 1598 грн. Позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Виходячи з викладеного, суд вважає, що визначений рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2023 року у справі № 641/4656/23 розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , відповідає вимогам сімейного законодавства України, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач є безробітною особою, живе на пенсію свого батька, який є людиною похилого віку, початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну та переїзд позивача в Полтаву, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення спільної із відповідачем дитини - дочки [PERSON] , [INFO] та суперечитиме її інтересам. Відомостей щодо покращення матеріального стану відповідача матеріали справи не містять. Навпаки, відповідачем надані докази понесених нею витрат на утримання та виховання дитини, а також на її лікування. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки його вимоги прямо протирічать положенням ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів. Крім того належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а той факт, що він є безробітним, живе на пенсію свого батька, який є людиною похилого віку, та з початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну йому довелось поїхати в м. Полтаву, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявність підстав для зменшення розміру аліментів, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed