Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Зміст позовних вимог та процесуальні рішення у справі 11.03.2024 представник позивача-адвокат Скочиляс І.М. звернулася з даним позовом до суду, в якому просив: стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн; стягнути пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 61285,37 грн; три проценти річних у розмірі 5709,84 грн; інфляційні втрати у розмірі 28169,59 грн та понесені судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Справу просив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 14.03.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін, яким роз`яснено право обмінятись заявами по суті спору, а також подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. 21.03.2024 від представника позивача - [PERSON] надійшла заява в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України про те, що детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючі документи щодо оплати гонорару адвоката будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення або до завершення розгляду справи по суті. 26.03.2024 від представника відповідача - адвоката Пилипець А.Ю. надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями заявлених вимог. Відзив поданий у строк, встановлений судом з направленням його позивачу, а тому прийнятий судом до розгляду. Позиції сторін, висловлені в заявах по суті спору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2020 об 11:30 поблизу с. Світанок Переяслав-Хмельницького району Київської області сталася дорожньо-транспортна подія, в якій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «КІА», номерний знак [NUMBER] , виїхала на зустрічну смугу дорожнього руху, де допустила зіткнення з автомобілем марки «МаздаСХ5», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого відбулося наступне зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ2115», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та мотоциклом марки «Хонда», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП водій мотоцикла [PERSON] та пасажирка автомобіля «ВАЗ 2115» [PERSON] загинули на місці події, а водій автомобіля «ВАЗ 2115» [PERSON] був госпіталізований до медичного закладу та від отриманих тілесних ушкоджень помер у Броварській центральній районній лікарні. За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020110000000932 від 09.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. У цьому кримінальному провадженні [PERSON] повідомлено про підозру. Надалі згідно інформації Слідчого управління ГУНП у Київській області кримінальне провадження зупинене у зв`язку із оголошенням в розшук підозрюваної [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] з використанням транспортного засобу «КІА», номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а тому 01.10.2020 на адресу страховика (відповідача) представником потерпілих було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування моральної шкоди синам загиблих у ДТП в загальному розмірі 120000,00 грн, з яких: 60000,00 грн виплатити [PERSON] та 60000,00 грн виплатити [PERSON] . Проте, листом від 26.10.2020 відповідач повідомив потерпілу сторону про необхідність надання додаткових документів, а також вказав, що для виплати страхового відшкодування необхідне судове рішення за фактом вказаної ДТП, яким би була встановлена винуватість водія забезпеченого транспортного засобу, або постанову про закриття кримінального провадження. Посилаючись на положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004, відповідач повідомив про зупинення строку розгляду справи про виплату страхового відшкодування. Цим страховик фактично відмовив у страховій виплаті, чим порушив права потерпілих. Представник позивача зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «КІА», номерний знак [NUMBER] перед потерпілим - позивачем у справі, батьки якого загинули за обставин ДТП, яка сталась 09.09.2020, в силу ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини водія забезпеченого транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки. А тому страховий випадок був і відмова страховика у виплаті страхового відшкодування є незаконною. Зазначає, що страхова виплата позивачу не здійснена у встановлений законом строк, а саме до спливу 90 днів від дня подачі відповідної заяви про її виплату, а тому відповідач як боржник у грошовому зобов`язанні відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України повинен сплатити три проценти річних та інфляційні втрати за весь час прострочення. Також на підставі положень п. 36.5ст. 36 Закону №1961-IV позивач просить стягнути з відповідача пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, за період з 30.12.2020 по 01.03.2024 (дата підписання позовної заяви). Заперечення на позов, викладені представником відповідача - адвокатом Пилипець А.Ю. у відзиві на позов. Представник вважає, що у відповідача відсутній обов`язок виплати страхового відшкодування, оскільки обов`язковою умовою для такої виплати є наявність цивільно-правової відповідальності в особи, яка керує забезпеченим транспортним засобом, що за даних обставин настає виключно за наявності вини такої особи у ДТП. Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку прийняття рішення страховиком про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. На момент подачі заяви про виплату страхового відшкодування перебіг строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату був припинений, оскільки станом на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування та станом на зараз вирок у даній справі ще не ухвалений та не набрав законної сили. За таких обставин відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування є безпідставними, оскільки у страховика (відповідача) відсутнє прострочення виплати страхового відшкодування, так як відповідач діяв у встановлених межах та на підставі положень закону, правомірно скориставшись своїм право на зупинення строків розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, що не є тотожним рішенню про відмову у виплаті страхового відшкодування, а отже виключає вину відповідача за прострочення грошового зобов`язання. Вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування представник відповідача вважає безпідставними також з огляду на наступне. У 2023 році [PERSON] (брат позивача [PERSON] ) подав ідентичний позов до ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» про стягнення моральної шкоди та штрафних санкцій (справа №373/802/23). За результатами розгляду апеляційної скарги в частині пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат Київський апеляційний змінив рішення суду першої інстанції та відмовив у стягненні пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, зазначивши, що ці вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що на момент звернення позивача до суду з позовом між сторонами ще не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої п.36.5. ст. 36 Закону №1961-IV та ч.2 ст. 625 ЦК України. Апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що у такій ситуації лише з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення страхового відшкодування, у страховика настає строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього в подальшому заходів цивільно-правової відповідальності, у разі прострочення його виконання. Таке застосування норм матеріального права узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.04.2022 у справі №447/2222/20. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Згідно витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 09.09.2020 близько 11:20 хв. на 79 км автодороги Бориспіль-Дніпро, неподалік с. Світанок, що в межах Переяслав-Хмельницького району Київської області, [PERSON] , керуючи автомобілем «KIA Soul», р/н [NUMBER] , та рухаючись в напрямку м. Дніпро, виїхала на зустрічну смугу дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобіля «KIA Soul», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] з автомобілем «Mazda СХ5» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в напрямку м. Бориспіль. За цим, відбулось зіткнення автомобіля «KIA Soul», р/н [NUMBER] з автомобілем «ВАЗ2115» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в напрямку м. Бориспіль. За цим відбулось зіткнення автомобіля «ВАЗ 2115» р/н [NUMBER] з мотоциклом «Honda XL1000V» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в напрямку м. Бориспіль. В результаті ДТП водій мотоцикла [PERSON] та пасажирка автомобіля «ВАЗ 2115» [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події, а водія автомобіля «ВАЗ 2115» [PERSON] в тяжкому стані госпіталізували до Броварської ЦРЛ, де він помер (а.с.19). За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження: 12020110000000932 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. У відомостях про особу, якій повідомлено про підозру та відносно якої здійснюється досудове розслідування, значиться [PERSON] , [INFO] . Факт смерті [PERSON] [INFO] в м. Бровари Київської області підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим виконкомом Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району (а.с.15). Факт смерті [PERSON] [INFO] в с. Світанок Переяслав-Хмельницького району підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с.16) [PERSON] та [PERSON] до дня смерті були зареєстровані по [ADDRESS] , що підтверджується довідками Циблівської сільської ради №343 та за №344 від 28.09.2020 (а.с.17). Позивач [PERSON] є сином померлих [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) Серія [NUMBER] від 19.02.1993 (а.с.28). Згідно Полісу № ЕР-200514382, діючий на 09.09.2020, цивільно-правова відповідальності з використанням транспортного засобу «KIA Soul», р/н [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що також визнається відповідачем (а.с.20,23). 01.10.2020 представник позивача за довіреністю - директор ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» Шелепінський О.М. в інтересах [PERSON] та [PERSON] подав до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву про виплату страхового відшкодування за страховим випадком (ДТП) 09.09.2020, з участю забезпеченого транспортного засобу «KIA Soul», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка допустила зіткнення із зустрічними транспортними засобами в результаті чого настала смерть пасажира автомобіля «ВАЗ р/н [NUMBER] [PERSON] та водія цього автомобіля [PERSON] (а.с.9). 26.10.2020 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» листом № 8596 повідомила заявника про необхідність подати додаткові документи для розгляду питання про виплату страхового відшкодування, в тому числі - рішення суду щодо визнання водія забезпеченого транспортного засобу винною особою у скоєнні ДТП або постанову про закриття кримінального провадження. Також у цьому листі відповідач повідомив про припинення перебігу строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (а.с.23). 09.04.2021 представник позивача за довіреністю - директор ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» Шелепінський О.М. подав до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву про долучення усіх запитуваних документів для виплати страхового відшкодування, окрім рішення суду щодо визнання водія забезпеченого транспортного засобу винною особою у скоєнні ДТП або постанову про закриття кримінального провадження, надавши при цьому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань з відомостями про повідомлення про підозру [PERSON] (а.с.24). Відповідно до повідомлень начальника відділу слідчого управління Головного управління в Київській області від 05.07.2021, від 25.10.2021, від 08.12.2021, від 17.12.2021, від 29.09.2022, від 21.12.2022, досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020110000000932 за підозрою [PERSON] зупинене на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України (оголошення в розшук підозрюваного) (а.с.30-35). Зміст спірних правовідносин та норми права, якими вони регулюються Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП батьків позивача, у спосіб виплати страхового відшкодування, страховиком забезпеченого транспортного засобу. Ці правовідносини випливають з деліктних зобов`язань та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За загальним правилом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За правилами частини 2 (п.1) статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.8 ст. 1187 ЦК). Згідно з ч. 3 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо ж шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу) та полягає в каліцтві іншому ушкодженні здоров`я або смерті потерпілого, то відповідна шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до положень статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (п.27.4 т. 27 Закону). Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial