Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

У лютому 2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі ТДВ «СК «Оберіг») звернулось до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Позовна заява мотивована тим, що 07 березня 2021 року у м. Кривий Ріг по вул. Кисловодська сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Mercedes» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Chery» н.з. [NUMBER] , внаслідок якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТОВ «СК «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202056278, а також у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». 14 квітня 2021 року до ТДВ «СК «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся [PERSON] та останньому страховиком було узгоджено страхове відшкодування в розмірі 20393,16 грн. (за вирахуванням суми франшизи 2000,00 грн.). У зв`язку з тим, що встановлено факт перебування [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння під час настання ДТП, тому ТДВ «СК «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 20393,16 грн. ТДВ «СК «Оберіг» звернулось до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про виплату частки страхового відшкодування та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу частку страхового відшкодування в розмірі 8196,58 грн. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 12196,58 грн., інфляційні витрати в розмірі 357,76 грн., пеню в розмірі 1971,44 грн., 3% річних в розмірі 173,29 грн., судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн. 08 березня 2024 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. До судового засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позовну заяву до суду не надав, клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, встановленим наступне. 07 березня 2021 року о 20-50 годині [PERSON] в [ADDRESS] , керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ VITO 108D» н.з. [NUMBER] , був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «CHERY AMULET», Н.З. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року у справі № 212/2125/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, яке сталось 07 березня 2021 року, а також встановлено факт перебування [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння під час настання ДТП. (а.с. 10-11) Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VITO 108D» н.з. [NUMBER] , згідно з полісом № ЕР-202056278 від 02.12.2020 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застраховано у ТДВ «СК «Оберіг». Поліс діє з 03.12.2020 по 02.12.2021. ( а.с.9) 14 квітня 2021 року до ТДВ «СК «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся [PERSON] (а.с. 17) 20 квітня 2021 року ТДВ «СК «Оберіг» складено Страховий акт № 26837/1, згідно якого визначено суму страхового відшкодування за Договором страхування № ЕР-202056278 від 02.12.2020 за страховим випадком, який стався 07.03.2021, в розмірі 20393,16 грн. (а.с. 18) 20 квітня 2021 року ТДВ «СК «Оберіг» сплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 20393,16 грн. (а.с. 19) 15 червня 2021 року ТДВ «СК «Оберіг» звернулось до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про виплату частки страхового відшкодування ДТП, яке сталось 07.03.2021, та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило 08 липня 2021 року ТДВ «СК «Оберіг» частку страхового відшкодування в розмірі 8196,58 грн. (а.с. 20-21) 19 липня 2021 року ТДВ «СК «Оберіг» звернулось до [PERSON] з вимогою про сплату страхового відшкодування в порядку регресу. (а.с. 22-24) Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За умовами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормою ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , який спричинив ДТП 07 березня 2021 року, керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ VITO 108D» н.з. [NUMBER] , у стані алкогольного сп`яніння. Отже, вимога ТДВ «СК «Оберіг» щодо стягнення з [PERSON] в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 12196,58 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В частині вимог щодо стягнення 3 % річних, інфляційних суд зазначає наступне. Приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 173,29 грн. та інфляційні втрати у сумі 357,76 грн. (а.с. 25, 28) В частині вимог щодо стягнення пені суд зазначає наступне. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, позивачем наведено у позовній заяві обґрунтування пред`явлення вимоги зі стягнення пені, а також наявності між сторонами договірних відносин в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання. При цьому, згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За таких обставин, обов`язок щодо несвоєчасної сплати страхового відшкодування законодавець покладає саме на страховика. За вказаних обставин суд вважає вимогу позивача зі стягнення пені в розмірі 1971,44 грн. необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом в суді справи представником позивача було надано до суду та порядок розрахунку, а саме: за результатами надання правової допомоги, після набрання судовим рішенням на користь клієнта законної сили, складається акт прийому-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної із сторін. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 10 днів з дня підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Оплата правничої допомоги здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківські реквізити, надані адвокатом. На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: договір № 26837/1 про надання професійної правничої допомоги від 16.02.2024 між ТДВ «СК «Оберіг» та адвокатом Стецюра О.Ю. яким передбачена, що вартість правової допомоги, що надається адвокатом складає - 7300,00 грн. та Витяг з Акт прийому передачі наданих послуг від 21 лютого 2024 року, відповідно до якого адвокатом Стецюра О.Ю. надано наступну правову допомогу: ознайомлення та аналіз документів страхової справи 1,5 год. вартістю 2190,00 грн.; аналіз судової практики 0,5 год. вартістю 730,00 грн., надання консультацій і роз`яснень 0,5 год. вартістю 730,00 грн., складання позовної заяви 2 год. вартістю 2920,00 грн., підготовка додатків, направлення документів до суду 0,5 год. вартістю 730,00 грн. (а.с. 29-31) Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт адвокатом, враховуючи те, що надані адвокатом Стецюра О.Ю. послуги з ознайомлення та аналізом документів страхової справи; аналізом судової практики, надання консультацій і роз`яснень не стосуються розгляду справи в суді. На підставі викладеного суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 3650 грн., із розрахунку 2,5 год. х 1460,00 грн. Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial