Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] , від імені та в інтересах якої, на підставі ордеру та договору, діє представник адвокат Лисенко А.О., звернулася\~до суду\~з позовом\~до ТОВ\~ «Фінансова компанія «Аланд» у якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 45245 від 08.09.2020 року, який вчинив приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з позивачки - [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд», код ЄДРПОУ 42642578, заборгованості за кредитним договором № 002-20519-090913 від 09.09.2013 року в розмірі 18 884, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.09.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 45245 про звернення стягнення з позичальника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за Кредитним договором № 002-20519-090913 від 09.09.2013 року в розмірі 18 884,00 грн. На підставі якого 21.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. відкрито виконавче провадження № 64218588. Позивачка вважає, що виконавчий напис № 45245 вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 №296/5 та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 №1172. Окрім того зазначає, що сума заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією є оспорюваною тому не є безумовною, що є обов`язковим для вчинення виконавчого напису нотаріусом; а вчинення виконавчих написів на кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями не можливе, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.12.2023 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання.\~ Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.12.2023 року судом було задоволено клопотання позивача та витребувано у Житомирському обласному державному нотаріальному архіві матеріали справи щодо виконавчого напису № 45245, який 08.09.2020 року вчинив приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.; витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельник Ю.А. належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 64218588, документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 45245 від 08.09.2020 року. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Лисенка А.О., у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. 09.03.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки - адвоката Лисенка А.О., у якому він просить проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомлено. 25.12.2023 року на електронну адресу суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А., на виконання ухвали суду від 21.12.2023 року, надійшли матеріали виконавчого провадження № 64218588. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомлено.\~ Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідач у встановлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк не подав до суду відзиву на позовну заяву, ухвала суду від 21.12.2023 року в частині витребування доказів не виконана у повному обсязі, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до наступного висновку. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 152 від 26 квітня 2017 року та Інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00042854510 від 22.12.2023 року, позивачка [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9,45). Встановлено, що 09.09.2013 року між позивачкою [PERSON] (код [NUMBER] ) та ПАТ «Дельта Банк» в простій письмовій формі укладено договір шляхом заповнення заяви\~ № 002-20519-090913 (далі - Договір), відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» було відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] , оформлено платіжну картку платіжної системи (п. 2.1 частини 2 Договору, п.п. 1.1.,1.2. п. 1 Частини 3 Договору). Відповідно до п.п. 2.3. - 2.6 частини 2 Договору встановлено ліміт кредитної лінії: 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок); картка: Visa International та/або MasterCard Worldwide та/або ВОПС Дельта; строк ліміту кредитної лінії: 364 (календарних) дні; тарифний пакет (тарифи): Нова Готівочка. Відповідно до п.3 Частини 3 Договору .з огляду на фінансовий стан просить банк встановити в монет укладення або протягом дії Договору ліміт Кредитної лінії та строк користування цим лімітом в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 100 000,00 (сто тисяч) грн (а.с. 11, 55). 08.09.2020 року Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 45245 про звернення стягнення (а.с. 12). Так, відповідно до виконавчого напису № 45245 від 08.09.2020 року [PERSON] ( [INFO] , місце народження: м. Харків, РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ; місце проживання [ADDRESS] ) визнано боржникцею за Кредитним договором 002-20519-090913 від 09 вересня 2013 року, укладеним з Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (код юридичної особи 34047020), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 40-К від 06 жовтня 2017 є ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» (код юридичної особи 35234236), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 є ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» (код юридичної особи 42642578, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського. буд. 14, офіс 301, реквізити: [NUMBER] у АТ «ОТП БАНК», МФО 300528). Строк платежу за Кредитним договором 002-20519-090913 від 09 вересня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 18 384,00 грн в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9 999,00 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 8 385,00 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, в розмірі 500,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 18 884,00 грн (а.с. 12, 55 (зворотня сторона)). 21.01.2021 року розглянувши заяву ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» про примусове виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження № 64218588 щодо примусового виконання виконавчого напису 45245, виданого 08.09.2020 року приватним нотаріусом приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованість, загальний розмір якої склав - 18 884,00 грн (а.с. 15). Також, у межах ВП № 6421588 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. винесені такі постанови: 21.01.2021 року - постанова про\~стягнення з\~боржника основної\~винагороди за змістом якої, зокрема, зазначено, що стягнення основної винагороди приватного виконавця здійснювати пропорційно у розмірі 10 відсотків до суми стягнення за виконавчим документом (18 884,00 х 10% = 1 888,4 грн); 21.01.2021 року - постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, за якою встановлено суму мінімальних витрат виконавчого провадження - 669,00 грн; 04.02.2021 року - постанова про\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інші доходи\~боржника за якою постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідності до ст. 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження»; 22.12.2023 - постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних.\~ Згідно зі ст.\~18\~ЦК\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга\~статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини першої\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У частинах першій, другій\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц, провадження №14-557цс19). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) також зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус.\~ Так, захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно з пунктом 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 Глави 16 Розділу II вказаного Порядку, також передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Окрім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесено до таких документів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року вищезазначене рішення також було залишено в силі. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) також дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~р.\~№ 1172 не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Встановлено, що оскаржений виконавчий напис № 45245 був вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. - 08.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір № 002-20519-090913 від 09.09.2013 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, нотаріально не посвідчений, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.\~ Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 також дійшла до висновків, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів невиконання позивачем умов Кредитного договору, наявності будь-якої непогашеної заборгованості за грошовим зобов`язанням, розрахунку цієї заборгованості тощо суду не надано. Окрім того, доказів переходу права вимоги за кредитним договором, та інших відомостей, що свідчать про обсяг прав вимоги стягувача за Кредитним договором № 002-20519-090913, які були передані ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» від ПАТ «Дельта Банк» суду також не надано. Суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законними та підлягають задоволенню. Що стосується витрат в розмірі 5000,00 грн, на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно зіст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ч.1ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до\~ч.ч.\~3,4ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд,\~відповідно до\~ч.\~3ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Тобто, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Вказане кореспондується з позиціями ВСУ, викладеними у постановах від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: копію свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю № 2970; копію посвідчення адвоката; договір про надання правничої (правової) допомоги № 2 від 15 грудня 2023 року, відповідно до в п. 4.1 якого сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката складає за надання правничої допомоги в суді першої інстанції; додаткову угоду до договору № 2 від 29 грудня 2023 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 02 лютого 2024 року; товарний чек від 15 грудня 2023 року на суму у 5000,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. Питання про стягнення судових витрат по сплаті судового збору, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», станом на 2023 року за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 1073,60 грн; за подання заяви про забезпечення позову фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 536,80 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» судовий збір за подання до суду позовної заяви та заяви про\~забезпечення позову належить стягнути з відповідача на користь Держави в сумі 1610,40 грн.

Outcome: approved