Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Гуркіна Є.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 вересня 2020 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] ; на даний час спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, спроби налагодити стосунки виявилися невдалими, разом не проживаютьз 06 березня 2022 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, фактичних сімейних відносин не підтримують, їх шлюб носить формальний характер, що унеможливлює збереження шлюбу, а тому просить його розірвати. Позивачка, як і її представник, були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи за вказаними в заяві засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідками про доставку судових документів до електронного кабінету, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалися, про причини неприбуття не повідомили, надали заяву від 09.04.2024р., в якій просять розглянути справу в їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній» згідно з п.4 ч. 8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін у відповідності до положень ч.1 ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 19 вересня 2020 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом №471. Від даного шлюбу подружжя має спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , спір щодо місця проживання якої між батьками відсутній. З 06 березня 2022 року сторони разом не проживають, ведуть окреме господарство, не спілкуються в обсязі сім`ї, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка категорично наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач відзиву на позов не подав та явку в судове засідання проігнорував, що свідчить про його байдуже ставлення до існування шлюбу, який між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved