Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що з 16.11.2012 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося, сторони не ведуть спільний бюджет та господарство з лютого 2023 року. Причинами розпаду сім`ї вважає неможливість подальшого спільного проживання, різні погляди на сім`ю та подружні обов`язки. Шлюбні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, спільним побутом не пов`язані. Продовження шлюбних відносин вважає неможливим та недоцільним. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, на примирення не згоден. Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати за його відсутності (а.с. 7). Відповідачка про день та час розгляду справи повідомлялась в порядку ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідач двічі не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст.ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 16.11.2012 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис №2 (а.с. 6). Від сумісного проживання подружжя має сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Взаємовідносини між позивачем та відповідачем не склались, вони перестали проживати як подружжя та спільне господарство не ведуть з лютого 2023 року, подальше сумісне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, примиритися не бажає. Спір щодо поділу майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідачем викладені обставини не спростовані. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, відсутність клопотань про примирення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved