Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

18.01.2024 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, на обґрунтування вказавши, що 30.08.2023 року, близько 23:00 год, військовослужбовець [INFO] з дислокацією у м. Луцьку, інспектор прикордонної служби - [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Єршова в місті Луцьку Волинської області в напрямку руху від [ADDRESS] ) допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який від отриманих травм помер на місці пригоди. Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, слідчий - [PERSON] , по вищенаведеному факту ДТП проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62023140130000302 від 31.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. 31.08.2023 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Слідство у справі триває. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована згідно із договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-214985863 в ПрАТ «СК «Універсальна». Оскільки, цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна», представником потерпілих 09.11.2023 року було подано до вказаної страхової компанії заяву про страхове відшкодування. 15.11.2023 року, на адресу представника потерпілих надійшов лист відповідь на заяву про страхове відшкодування, якою страховик прийняв рішення припинити розгляд заяви про страхове відшкодування до дати набрання рішенням у кримінальному провадженні законної сили та повідомлення про даний факт страховика. У зв`язку з викладеним, представником потерпілих 16.11.2023 року було скеровано на адресу страховика досудову вимогу про відновлення розгляду заяви про здійснення страхового відшкодування та прийняття рішення страховиком щодо виплати страхового відшкодування. Натомість, 22.11.2023 року отримано від страховика лист - відповідь щодо досудової вимоги, яким страховик відмовив в задоволенні досудової вимоги з тих самих підстав і мотивів. Сторона позивача вважає, що дії відповідача не відповідають нормам матеріального права та є незаконними, у зв`язку з чим виник спір про право, а захист такого права можливий виключно в судовому порядку. Так, у відповідності до вимог ч. 3, 4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заявнику позивачу [PERSON] , як матері загиблого підлягає до стягнення страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі - 40 200 грн. (80400/2 заявника), з врахуванням того, що на момент настання страхового випадку було встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 6700,00 грн., а також витрати на поховання загиблого сина, які складають - 18697 грн., що підтверджується відповідними товарними чеками, а всього 58 897 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ч. 2, 3 ст. 27 Закону, неповнолітньому позивачу [PERSON] , в особі її законного представника (матері) - [PERSON] , підлягає до стягнення страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі - 40 200 грн. (80 400/2 заявника), а також шкода, заподіяна смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, в розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить - 241200 грн., оскільки неповнолітня позивачка перебувала до моменту смерті свого батька на його утриманні. Всього до виплати неповнолітньому позивачу [PERSON] , в особі її законного представника (матері) - [PERSON] , підлягає стягнення страхового відшкодування на загальну суму 281400 грн. На підставі викладеного просить суд: 1) стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40200 грн. та в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із витратами на поховання - 18697 грн., а всього - 58897 грн.; 2) стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь позивача [PERSON] , в особі її законного представника (матері) [PERSON] , в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40200 грн. та в рахунок шкоди, заподіяної смертю потерпілого - 220903 грн., а всього - 261103 грн. 26.02.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.В огрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що ПрАТ «СК «Універсальна» не відмовляло позивачу у виплаті страхового відшкодування, а лише призупинило виплату, до з`ясування всіх обставин настання страхового випадку та отримання необхідних для виплати документів. Так, зокрема, позивачем не було надано постанови про закриття кримінального провадження або рішення/вироку суду щодо притягнення до відповідальності [PERSON] за ч 3 ст. 286-1 КК України. Крім того, зазначає, що відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214985863 страхова сума за шкоду заподіяну життю, здоров`ю становить 320000 грн. Таким чином, відповідно до встановленого ліміту, сума страхового відшкодування шкоди заподіяного смертю потерпілого, у разі задоволення позовних вимог може становити 220903 грн. (320000 грн. (ліміт відповідальності страховика) - 80400 грн. (моральна шкода) - 18697 (витрати на поховання) = 220903 грн). Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. До початку судового засідання представник позивачів подав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково зазначив, що сторона позивача буде звертатись із заявою про ухвалення додаткого рішення в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. 30.08.2023 року, близько 23:00 год, військовослужбовець [INFO] з дислокацією у м. Луцьку, інспектор прикордонної служби - [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Єршова в місті Луцьку Волинської області в напрямку руху від [ADDRESS] ) допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який від отриманих травм помер на місці пригоди. Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові по вищенаведеному факту ДТП проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62023140130000302 від 31.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. 31.08.2023 року, [PERSON] , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована згідно із договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-214985863 в ПрАТ «СК «Універсальна». Як вбачається із Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214985863 страхова сума за шкоду заподіяну життю, здоров`ю становить 320000 грн. Внаслідок смерті потерпілого [PERSON] право на страхове відшкодування належить обом особам - матері померлого [PERSON] та дочці померлого [PERSON] . Факт родинних відносин між останніми підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Оскільки, цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна», представником потерпілих 09.11.2023 року, було подано до вказаної страхової компанії заяву про страхове відшкодування. 15.11.2023 року на адресу представника потерпілих надійшов лист відповідь на заяву про страхове відшкодування, якою страховик прийняв рішення припинити розгляд заяви про страхове відшкодування до дати набрання рішенням у кримінальному провадженні законної сили та повідомлення про даний факт страховика. 16.11.2023 року представником потерпілих було скеровано на адресу страховика досудову вимогу про відновлення розгляду заяви про здійснення страхового відшкодування та прийняття рішення страховиком щодо виплати страхового відшкодування. 22.11.2023 року отримано від страховика лист - відповідь щодо досудової вимоги, яким страховик відмовив в задоволенні досудової вимоги з тих самих підстав і мотивів. Правовідносини які виникли між позивачами та відповідачем у справі урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial