Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

30.01.2024 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , зазначивши третьою особою: [PERSON] , у якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за договором позики грошей від 15.11.2019 року заборгованість в сумі 300000 грн. та судові витрати. Позивач свої вимоги мотивував тим, що у 2019 році до нього звернулась [PERSON] з проханням надати їй в борг грошові кошти в розмірі 300000 гривень, які їй необхідні для придбання житлового будинку. Домовившись з відповідачкою про всі умови виконання зобов`язань щодо повернення наданих ним грошових коштів, він в присутності своєї дружини [PERSON] , передав в борг відповідачці 300000 гривень. На підтвердження їхніх домовленостей 15.11.2019 року був укладений договір позики грошей, який був ними підписаний у присутності нотаріуса та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленком С.М. Відповідно до зазначеного договору відповідачка зобов`язувалась повернути йому зазначені грошові кошти до 15.05.2021 року. Однак, відповідачка свої зобов`язання не виконала. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2024 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 14.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 06.03.2024 року. Ухвалою суду від 06.03.2024 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України розгляд справи відкладено до 05.04.2024 року о 09:15 год. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідачки. Відповідачка [PERSON] в судові засідання 06.03.2024 року та 05.04.2024 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачки, судом, зі згоди позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Судом встановлено, що між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) 15.11.2019 року укладено договір позики грошей, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленком С.М. (а.с.7,8). Згідно п.1 даного договору позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти в сумі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Вказана сума коштів була передана позикодавцем та отримана позичальником до моменту укладення цього договору. Факт підписання сторонами цього договору засвідчує виконання позикодавцем свого зобов`язання по наданню позики. Згідно п. 2 даного договору зазначені грошові кошти позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 15 (п`ятнадцятого) травня 2021 (дві тисячі двадцять першого) року. Після повернення позики сторонами підписується акт про виконання зобов`язань за цим договором. У визначений строк борг повернутий не був. Дані обставини встановлені та жодним із учасників справи не оспорюються. 01.12.2023 року позивачем направлено [PERSON] лист-повідомлення із вимогою про повернення суми позики за договором позики грошей від 15.11.2019 року, однак дана вимога виконана не була( а.с.9,10). Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачкою грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3000,00 грн.

Outcome: approved