Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

22 січня 2024 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про встановлення факту особистої приватної власності померлого та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] . [PERSON] [INFO] , 14.04.1964 року уклав шлюб з [PERSON] [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON] - мово оригіналу - « [PERSON] »). [INFO] померла [PERSON] [INFO] . Від шлюбу [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON] - мовою оригіналу « [PERSON] »). Таким чином [PERSON] доводиться [PERSON] - чоловіком, в свою чергу [PERSON] доводиться позивачу 1, рідним братом чоловіка, тобто - «діверем». Також слід зазначити, що Позивач 1 - [PERSON] доводиться померлим [PERSON] та [PERSON] дружиною сина - [PERSON] тобто «невісткою». Позивач 2 та Відповідач поміж собою є рідними братами. [PERSON] [INFO] належали на праві власності: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; причіп марки МА3, модель 81 14, 1984 року випуску, колір сірий, тип Т3- причіп-легковий - VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . За життя [PERSON] склав заповіт, за яким спадкоємцем всього належного спадкодавцю майна є [PERSON] . Оскільки право власності [PERSON] на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями, набувалось під час шлюбу з [PERSON] , належне йому майно нотаріусом було розподілено виходячи із 1/2 частки належної [PERSON] . Отже 1/2 частки майна [PERSON] розподілилась наступним чином. Позивач 1 - [PERSON] прийняла спадщину за заповітом на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 1/2 частки права власності [PERSON] , що від загальної частини будинку складає - 3/8 частки. Також Позивач - 1 прийняла спадщину за заповітом на 3/4 частки транспортного засобу (причіпу), який належав [PERSON] . Позивач 2 - [PERSON] , прийняв обов`язкову частку у спадщині за законом (ст. 1241 ЦК України), яка складається з 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 1/2 частки права власності [PERSON] , що від загальної частини будинку складає - 1/8 частку. Також Позивач 2 - [PERSON] , прийняв обов`язкову частку у спадщині за законом (ст. 1241 ЦК України), яка складається з 1/4 частки транспортного засобу (причіпу), який належав [PERSON] . Позивач 2 - [PERSON] , має право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту складеного [PERSON] на ім`я - [PERSON] , оскільки є особою з інвалідністю II групи та на підставі ч.1 ст.1241 ЦК України, відноситься до категорії повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця - [PERSON] . Таким чином 1/2 частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями після смерті [PERSON] успадкували в таких частках: 3/8 частки за заповітом успадкувала його невістка - [PERSON] ; 1/8 частку обов`язкової частки за законом успадкував його син - [PERSON] . А вказаний транспортний засіб (причіп), який належав [PERSON] після його смерті успадкували в таких частках: 3/4 частки за заповітом успадкувала його невістка - [PERSON] ; 1/4 частку обов`язкової частки за законом успадкував його син - [PERSON] . Стосовно [PERSON] (Відповідач), то він не приймав спадщину після смерті батька [PERSON] оскільки не проживав постійно разом з батьком на час відкриття спадщини та не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після його смерті. Як вже зазначалось вище, хоча за договором купівлі-продажу спірний житловий будинок з господарськими будівлями належав в цілому [PERSON] , в силу ст. 63 СК України вважається, що інша 1/2 частка спірного житлового будинку належить [PERSON] , оскільки є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Тому з метою прийняття іншої 1/2 частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями, [PERSON] (Позивач 2) та [PERSON] (Відповідач) 07.12.2023 р. звернулись до державного нотаріуса Восьмої дніпровської держаної нотаріальної контори Небосенко О.А., щодо вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. За результатами розгляду зазначеної заяви державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А., постановою від 07.12.2023 р. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті їх матері - [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підставою відмови виявилось, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями, набувався [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , у період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, тому він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в силу чого, на підставі ст. 63 СК України [PERSON] мала право на 1/2 частку зазначеного вище житлового будинку. Шлюбний договір між ними не укладався. На час смерті [PERSON] ([INFO] року), 1/2 частка у спільному майні подружжя, набутого за час шлюбу, згідно ст. 71 Закону України «Про нотаріат» нею виділена не була. До того ж, як вбачається з постанови держаного нотаріуса від 07.12.2023 р. за заявою [PERSON] від 17.07.2019 року про прийняття спадщини за заповітом та за законом заведено спадкову справу № 364/2019 до майна померлої [INFO] його матері - [PERSON] . Зі свого боку [PERSON] згідно ст. 1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину за законом після матері - [PERSON] , оскільки постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, про відмову від прийняття спадщини не заявляв. Наразі щодо зазначеного спадкового майна в обсязі 1/2 частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями, після смерті [PERSON] , спадкоємцями першої черги якої є [PERSON] (Позивач 2) та [PERSON] (Відповідач), з боку Позивачів виник спір, що стосується правового режиму спільної сумісної власності подружжя і виходячи з цього щодо обсягу спадкового майна, яке залишилось саме після смерті [PERSON] . [PERSON] [INFO] належали на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . При цьому, Позивачі зазначають, що вказане майно [PERSON] придбав за власні кошти, які ним були зароблені до реєстрації шлюбу. Кошти на придбання майна [PERSON] мав до шлюбу, оскільки працював та отримував заробітну плату від чого мав дохід та відкладав зароблені грошові кошти. У зв`язку з чим реєстрація права власності на майно була здійснена на нього особисто, а не в рівних частинах з дружиною. Саме тому останній вважав, що вказане майно є його особистою приватною власністю. З урахуванням цього факту за життя [PERSON] , здійснив особисте розпорядження щодо свого майна в цілому на випадок своєї смерті, склавши заповіт за яким спадкоємцем всього майна є позивач 1 - [PERSON] . Крім того потрібно звернути увагу, що з моменту реєстрації шлюбу - 14.04.1964 р. по дату придбання житлового будинку - 13.06.1966 р. минуло 2 роки 1 місяць 30 днів. За цей проміжок часу подружжю не можливо накопичити кошти на придбання жилого будинку загальною площею 70,5 кв.м. Так, серед іншого рішення [PERSON] про складення заповіту на невістку приймалось виходячи з того, що в його дружини [PERSON] був інший будинок за адресою: [ADDRESS] . Тому [PERSON] та [PERSON] умовно розподілили своє майно виходячи з принципів справедливості. Таким чином, [PERSON] заповів майно своїй невістці, розраховуючи що його особистий будинок відійде сім`ї його сина [PERSON] та [PERSON] . А його дружина [PERSON] заповіла свій будинок сину [PERSON] який відійшов його сім`ї. Таким чином, [PERSON] здійснивши купівлю спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , в період шлюбу, але за його особисті кошти зароблені до реєстрації шлюбу, така обставина не є підставою для віднесення вказаного майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя. Так, оскільки на 1/2 частку спірного житлового будинку, яка наразі вважається часткою померлої [PERSON] , не розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності подружжя, ця частка є особистою приватною власністю померлого [PERSON] . У зв`язку з чим Позивач 1, як спадкоємець за заповітом та Позивач 2, як спадкоємець обов`язкової частки у спадщини після смерті [PERSON] мають право на спадкування цієї 1/2 частки спірного житлового будинку, але позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права. Відтак порушене право власності позивачів на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку. Просить суд встановити факт того, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] є особистою приватною власністю померлого [INFO] [PERSON] [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на обов`язкову 1/8 (одну восьму) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] [INFO] . Судові витрати віднести на рахунок Позивача 1. 23 січня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 1964 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.19). 13 червня 1966 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого, останній придбав у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок загальною площею 43,4 кв.м. з господарчими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.30-33). З витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про затвердження переліків найменувань проїздів та об`єктів, розташованих на території міста Дніпра» № 111 від 22.05.2018 року, чинна назва - [ADDRESS] (а.с.41-45). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 28 січня 2019 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Серії [NUMBER] (а.с.20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01 червня 2022 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Серії [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до ст. 100 ЦК Української РСР в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Статтею 101 ЦК Української РСР також передбачено, що в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. При цьому, позивачі зазначають, що житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] придбав за власні кошти, які ним були зароблені до реєстрації шлюбу. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи той факт, що зазначені вище обставини визнаються учасниками справи, а отже позовна вимога про встановлення факту, що житловий будинок [ADDRESS] є особистою приватною власністю померлого [PERSON] підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 22 грудня 2016 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко В.В., відповідно до умов якого [PERSON] заповідає належне їй домоволодіння з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] (а.с. 192). 09 листопада 2021 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко В.В., відповідно до якого [PERSON] заповідає [PERSON] усе належне йому майно (а.с. 47). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 серпня 2023 року, [PERSON] є спадкоємцем частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 серпня 2023 року, [PERSON] є спадкоємцем частки причіпу марки МАЗ, модель 8114, 1984 року випуску, колір - сірий, тип ТЗ - причіп-легковий-В, VIN- [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 22.04.2005 року (а.с. 51). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 серпня 2023 року державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонська Т.О. посвідчила, що спадкоємцем на частку зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є його син - [PERSON] та спадщина на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з права власності на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 54). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 серпня 2023 року державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонська Т.О. посвідчила, що спадкоємцем на частку зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є його син - [PERSON] та спадщина на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з права власності на причіп марки МАЗ, модель 8114, 1984 року випуску, колір - сірий, тип ТЗ - причіп-легковий-В, VIN- [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 22.04.2005 року (а.с. 56). З довідки № 116445 Серії 12 ААВ вбачається, що [PERSON] , [INFO] має другу групу інвалідності з 24.05.2021 року (а.с. 60). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 грудня 2023 року державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А. відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на відповідну частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] їх матері - [PERSON] , оскільки цей житловий будинок набувався спадкодавцем та її чоловіком [PERSON] , у період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, то він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в силу чого, на підставі ст. 63 Сімейного кодексу України, [PERSON] мала право на частку зазначеного вище житлового будинку (а.с. 65-66). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд доходить висновку, що оскільки судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] є особистою приватною власністю померлого [INFO] [PERSON] , отже позовні вимоги про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/8 частки вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами та за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на обов`язкову 1/8 частку вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами є законними, обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved