Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

07 лютого 2024 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з цим позовом, отриманим головуючим суддею 12 лютого 2024 року. В обґрунтування позову вказав, що 30 жовтня 2004 року між ним та [PERSON] (надалі - відповідач) укладено шлюб. Від шлюбу народилася донька сторін [PERSON] , [INFO] , і син [PERSON] , [INFO] . 07 грудня 2017 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано. Донька сторін [PERSON] проживає з позивачем з 2016 року, а син [PERSON] з грудня 2018 року. Обидві дитини перебувають повністю на утриманні позивача і проживають з ним та його другою дружиною по час звернення з позовом у багатодітній родині. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області визначено місце проживання дітей з батьком. [PERSON] останні роки працює неофіційно, зовсім не піклується про своїх дітей ні матеріально, ні духовно. Проживає у м. Дніпро, разом зі своїми батьками. Вказує, що відповідача не хвилює, що [PERSON] має проблеми з мовленням і потребує реабілітації та занять з логопедом, а донька має талант в малюванні та цього року закінчує школу. Позивач зазначає, що після багаторічних невдалих спроб домовитись з відповідачем утримувати дітей разом, 08 червня 2021 року ним подана заява про видачу судового наказу на сплату аліментів з [PERSON] . Судовим наказом у справі № 183/3786/ від 20 липня 2021 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області стягнуто з боржника, яким є [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначене судове рішення набрало законної сили та сторонами не оскаржене. У вересні 2021 року судовий наказ № 183/3786/ від 20 липня 2021 року поданий разом з заявою до Шевченківської виконавчої служби м. Дніпро, а з 24 вересня 2021 року відкрите виконавче провадження № АСВП: 66928447. Позивач указує, що повністю розуміючи свої обов`язки перед дітьми та наслідки з винесення судового наказу зі сплати аліментів, [PERSON] не бажає добровільно його виконувати. З січні 2022 року, після відвідування виконавчої служби відповідач три рази намагалась відмінити судовий наказ зі сплати аліментів у справі № 183/3786/21 у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області, в чому заявнику було відмовлено. У червні 2022 року державний виконавець виніс протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а у грудні 2022 року повторно. Заборгованість відповідача по аліментам в сумі 152\~132,00 грн утворилась з 08 червня 2019 року до 01 лютого 2024 року, що підтверджується довідкою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області. Відповідач протягом усього часу перебування виконавчого листа на виконанні у вказаному відділі ДВС аліменти на утримання дітей не сплачувала зовсім. Згідно з розрахунковим листом пені зі 14 місяців [PERSON] з 01 грудня 2022 року по 01 лютого 2024 року має заборгованість з аліментів у розмірі 67 568 грн та повинна сплатити пеню за цей час у розмірі 135\~088,93 грн, але згідно з законом пеня не може нараховуватись більш ніж 100 % від загальної суми заборгованості, яка складає 67\~568,00 грн. Постановленою суддею ухвалою від 29 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов. Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористалася. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавала. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Так, судом установлено, що позивач та відповідач, згідно з копіями повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26 квітня 2017 року та [NUMBER] від квітня 2017 року є батьками [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] /а.с.8, 9/. Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з судовим наказом, ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 183/3786/21 від 20 липня 2021 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття /а.с.12/. Відповідно до засвідченої копії розрахунку державного виконавця від 29 січня 2024 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, стягнутих за судовим наказом від 20 липня 2021 року № 183/3786/21 ВП № 66928447 складає 152 132,46 грн. З цього ж розрахунку вбачається, що за спірний період з грудня 2022 по лютий 2022 року заборгованість складає 67\~568,62 грн /а.с.13/. З довідки про неотримання аліментів № 19179 від 01 лютого 2024 року вбачається, що жодної виплати аліментів відповідачем не здійснено, а позивачем не отримано у період з 01 лютого 2023 року по 01 лютого 2024 року /а.с.14/. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені (неустойки), суд виходить з такого. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Як установлено у ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670сво19. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). У суду не виникає сумнівів щодо правильності доданого до позовної заяви розрахунку позивача та формули, застосованої при розрахунку пені, згідно з яким розмір неустойки за період з 01 грудня 2022 року по 01 лютого 2024 року становить 135\~088,93 грн, однак, згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, підлягає стягненню 67 568,62 грн /а.с.15-17/. Судом перевірено вказаний розрахунок на арифметичну вірність, відтак суд з таким розрахунком погоджується. В свою чергу, відповідач не скористалася своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надала суду доказів відсутності своєї вини в несплаті аліментів, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у заявленому розмірі. При цьому суд ураховує наявність ухваленого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішення від 27 квітня 2022 року у справі № 183/1118/22, яким з відповідача на користь позивача стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 35\~560,12 грн; ухваленого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішення від 01 серпня 2022 року у справі № 932/7973/22, яким з відповідача на користь позивача стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 48\~263,00 грн за період заборгованості з 01 березня 2022 року по 15 грудня 2022 року. За таких обставин, ураховуючи, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог, позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума в розмірі 67\~568,00 грн. Враховуючи,\~що позивача\~звільнено від\~сплати судового\~збору в\~силу Закону\~України «Про\~судовий збір»,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. На підстави викладеного,

Outcome: approved