Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Заявник звернувся з заявою до суду та просить встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном. Свої вимоги мотивує наступним. Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02.11.2023р. №454/603/23, яке набрало законної сили, визнано недієздатну [PERSON] , яка є тіткою заявника та являється інвалідом 1 групи з дитинства. Тітка не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними оскільки\~ страждає на хронічні психічні захворювання, потребує постійного стороннього догляду та опіки, оскільки не здатна розуміти значення своїх дій та не в змозі керувати ними. Заявник бажає бути опікуном рідної тітки [PERSON] , яка інших родичів немає оскільки в шлюбі не перебувала і дітей немала, він постійно здійснює догляд за останньою а тому\~ змушений звернутися до суду із даним позовом. Заявник та його представник адвокат Чернявська Х.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. Зазначає, що мати заявника, рідна сестра [PERSON] \~ має проблеми із здоров`ям, що підтверджено медичними довідками, до війни саме вона здійснювала догляд. В свою чергу батько заявника хворіє онкологією тому лише заявник може бути опікуном тітки. Представник заінтересованої особи Орган опіки та піклування Сокальської міської ради в судове засідання не прибув, заяви про розгляд справи у їхній відсутності суду не надано. Дослідивши докази в справі та вислухавши виступ адвоката суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , згідно висновку про стан здоров`я останній протипоказань щодо опіки немає. Згідно довідки від 26.01.2024р. Управління соціального захисту населення Червоноградської райдержадміністрації вбачається, що [PERSON] отримує державну соціальну допомогу по догляду за інвалідом 1 групи [PERSON] . Також матеріали справи містять Рішення виконавчого комітету Сокальської міської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , а також долучено відповідне подання та висновок опікунської ради. Окрім того матеріали справи містять відомості про те, що [PERSON] в медичний заклад до лікаря-психіатра не звертався, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості немає. [PERSON] , [INFO] , має встановлено 1 А групу інвалідності з дитинства, потребує постійної сторонньої допомоги та догляду та згідно рішення суду від 02.11.2023р. №454/603/23 її визнано недієздатною. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому, позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Предметом спору в цій справі є, зокрема призначення опікуна над недієздатною особою. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 (далі - Правила), передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Згідно зі статтею 58 ЦК України опіка встановлюється, зокрема, над фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Зміст наведеної норми дає підстави вважати, що подання органу опіки та піклування над фізичною особою розглядається в окремому провадженні у разі визнання її недієздатною, тобто рішення про визнання фізичної особи недієздатною має набрати законної сили. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88. Із Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї вбачається, що у [ADDRESS] проживає [PERSON] , його мати, батько, дружина та тітка. Як встановлено в судовому засіданні мати заявника [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , тобто найближчою родичкою, є її статі. З наданих медичних документів не вбачається, що вона за станом здоров`я не може здійснювати догляд, оскільки виписка із медичної карти датована 29.01.2016 роком, а медична довідка взагалі не має дати, а відтак не беруться судом до уваги як належні та допучтимі докази. Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаю також увагу, що в пред`явленому в суді Поданні про можливість призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] не визначено переконливих мотивів, чому саме заявник з кола інших членів сім`ї (враховуючи акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї) може здійснювати повноцінний догляд в найкращих інтересах недієздатної тітки в розумінні ст.63 ЦК України. Для суду таке подання має лише рекомендаційний характер. Більше того у матеріалах справи наявне Рішення №73 від 06.04.2023р. виконавчого комітету Сокальської міської ради, яким міський голова затвердив висновок опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки та призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] на даний час це рішення є чинним. Таким чином встановши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів у сукупності суд приходить до висновку, що в даному випадку вимога заявника в частині призначення його опікуном над тіткою є необгрунтованою, тому у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, чому саме заявник з кола інших членів сім`ї може здійснювати повноцінний догляд в найкращих інтересах недієздатної тітки в розумінні ст.63 ЦК України. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed