Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

30.03.2023 [PERSON] , від імені якої діє її представник адвокат Стегар О.М., звернулася до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на свою користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання цієї позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути понесені позивачем судові витрати (а.с.1-5). Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.01.2021 року. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач з кінця 2020 року припинив спілкування зі своїм сином, жодної участі у процесах фізичного, духовного та морального розвитку і виховання сина не приймає, його життям, здоров`ям та побутом не цікавиться, крім щомісячних платежів в розмірі 2000 гривень іншої фінансової допомоги не надає. Також вказує, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , є власником 2/3 частки квартири, є фізично здоровою людиною, працездатний, окрім малолітнього сина інших утриманців не має. З урахуванням цих обставин може сплачувати аліменти у визначеному розмірі. 25.03.2023 представником відповідача адвокатом Новоселецькою О.А. подано відзив (а.с.77-81) за замістом якого відповідач не заперечує проти часткового задоволення позову щодо стягнення з нього аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини його доходів, але не менше одного прожиткового мінімум доходів для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. При визначенні розміру аліментів просив суд врахувати, що [INFO] він одружився із [PERSON] , у якому в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , і таким чином на його утриманні знаходиться малолітня донька та тимчасово непрацездатна дружина. Також звертає увагу, що зазначену у позовній заяві квартиру [ADDRESS] , він отримав у власність до реєстрації шлюбу, проте, квартиру, набуту у шлюбі з позивачем він після розірвання шлюбу залишив позивачці з дитиною. Відповідач категорично заперечує щодо розміру витрат на правничу допомогу 8000 грн., вважає, що така вартість є явно завищеною та неспівмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Звертає увагу, що звертаючись до суду, представник позивача неправильно визначив підсудність справи, а після винесення ухвали Солом`янського районного суду м.Києва про передачу справи за підсудністю, без належних підстав подав апеляційну скаргу, оскільки доказів на підтвердження фактичного місця проживання позивачки з сином у Солом`янському районі м.Києва представник позивача до суду не подав. І такі дії адвоката призвели до безпідставного затягування судового розгляду більш ніж на рік, що, на думку відповідача, свідчить про недостатній професійний рівень і неналежний захист прав позивачки. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу слід зменшити до 1500 грн.. 29.03.2024 від представника позивача адвоката Стегар О.М. надійшла відповідь на відзив (а.с.89-92), за змістом якого він, зокрема, звертає увагу, що встановлення верхньої межі аліментів - не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, передбачено при видачі судового наказу. Звертає увагу, що матеріальний стан відповідача у 2023 році покращився порівняно з 2022 року, проте відповідач добровільно не брав участі в утриманні малолітнього сина. Вважає, що малолітній син сторін не може бути позбавлений права на належний рівень життя і розвитку, та просить задовольнити позов у повному обсязі. Також звертає увагу, що на підтвердження реальності понесених витрат на правову допомогу долучені документи: акт приймання-передачі наданих послуг від 17.03.2023 та оригінал квитанції банку про переказ коштів. 10.04.2024 до суду надійшли додатково пояснення представника позивача (а.с.94-96), за змістом яких додатково зазначає, що інформація щодо квартири, яку сторони придбали під час шлюбу, яку начебто відповідач залишив позивачу з дитиною, не відповідає дійсності, оскільки ця квартира за письмовою згодою відповідача була відчужена 17.11.2020 за договором купівлі-продажу. Крім того, вказує, що після розлучення, 05.05.2021 між сторонами у простій письмовій формі був укладений договір про поділ майна подружжя, згідно з яким відповідач забрав собі практично всю побутову техніку, придбану за час перебування у шлюбі. Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 18 квітня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів передано на розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області за підсудністю (а.с.34). Постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Стегара Олега Миколайовича, який діє від імені та в інтересах [PERSON] , залишено без задоволення а ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 18 квітня 2023 року залишено без змін (а.с.60-61). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначеного до судового розгляду (а.с.68). У судове засідання позивач та її представник, а також відповідач та його представник не з`явилися, повідомлені належним чином, за змістом поданих заяв просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши подані заяви, надані сторонами письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 10.11.2018 по 03.03.2021 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 10 листопада 2018 року та рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2021 року (справа №359/9723/20), яким шлюб було розірвано (а.с.8,10). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 27 листопада 2019 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.9). Суд звертає увагу, що за змістом позовної заяви представником позивача зазначено, що фактичним місцем проживання (перебування) позивача та дитини є [ADDRESS] (а.с.4), разом із з цим, за змістом копії листа, адресованого відповідачу та датованого 12 вересня 2022 року, позивач вказує, що разом із сином [PERSON] , після початку війни вони виїхали та тимчасово проживають у Нідерландах (а.с.11). Доказів виїзду їх виїзду за кордон, а також доказів повернення в Україну позивачем та її представником не надано. Проте, суд враховує, що та обставина, що малолітній син сторін перебуває з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно із індивідуальними відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідач [PERSON] працевлаштований та отримає дохід, який у 2023 році становив 176507,53грн. (а.с.84-86). Крім того, встановлено, що з 21.07.2022 відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , у якому у відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 21 липня 2022 року та Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 31 січня 2023 року (а.с. 83,82). Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України в редакції закону, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову у зв`язку з його частковою обґрунтованістю та доведеністю, а саме, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, на утриманні якого знаходиться ще одна малолітня дитина та тимчасово непрацездатна дружина може сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходив з того, що саме такий розмір аліментів припадає на одну дитину, у разі їх стягнення у безспірному порядку на двох дітей відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, а також враховує, що відповідачем визнається спроможність сплачувати аліменти у такому розмірі, у тому числі у мінімальному рекомендованому розмірі, що становить один прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку.. Крім того, суд враховує, що на позивача покладений рівний обов`язок по утриманню їх спільною з відповідачем дитини, що забезпечить малолітньому сину сторін утримання в розмірі двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, що на час розгляду справи у суді, з 01.01.2024, становить 2563 грн. (2563грн. х2=5126грн.). Обставин, які давали суду підстави для стягнення аліментів в більшому, визначеному позивачем розмірі частки заробітку (доходу), позивачем не зазначено та не доведено. Наявність у власності відповідача 2/3 часток квартири, яка згідно з даними реєстру прав власності на нерухоме майно була набута ним у 2004 році за договором міни від 24.02.2004, не є тією обставиною, яка має враховуватися судом для визначення матеріального стану платника аліментів, оскільки не свідчить про отримання ним доходів у період, що передував зверненню позивача з даними позовом до суду. Інші зазначені сторонами обставини, за яких відбувалось відчуження квартири, набутої сторонами у період перебування у шлюбі, а також щодо порядку поділу побутової техніки у зв`язку з розірванням шлюбу у 2021 року, не мають доказового значення у цій справі, та не можуть враховуватися як обставини, які звільняють відповідача від сплати аліментів чи такі, що свідчать про доходи відповідача, які мають враховуватися судом при визначенні розміру аліментів. Також суд враховує, що заперечення відповідача про обмеження розміру аліментів, які будуть стягуватися з нього на користь позивача на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, відповідачем не обґрунтовані, оскільки рівень доходів відповідача не свідчить про наявність таких підстав. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України підтягають стягненню з дати звернення позивача до суду та до досягнення сином сторін повноліття. Щодо порядку розподілу судових витрат суд враховує наступне. Так, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги в розмірі 8000 грн. 00 коп. підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частинами 1-3 ст. 137\~ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат позивачем надано ордер адвоката, копія Акту №1 від 17 березня 2023 року та копія квитанція АТ «КБ Приватбанк» від 18.03.2023 на суму 8000 грн. (а.с.22,23,24). Проаналізувавши зазначені документи, у тому числі перелік та вартість наданих послуг, суд, з урахуванням поданих відповідачем заперечень, дійшов висновку, що такі витрати є лише частково обґрунтованими, оскільки не зазначено ні кількості витраченого адвокатом часу на складання позовної заяви, ні вартість однієї години роботи адвоката, крім того не конкретизовано такого виду правової допомоги, як підготовка доказової бази (а.с.22). Так, до позовної заяви долучена відповідь Державної податкової служби України від 21.03.2023 на запит адвокату Стегар О.М. (а.с.18-19). Якою фактично надано роз`яснення щодо неможливості надання відомостей про джерела та суми доходів відповідача. Проте, очевидним є той факт, що надання такої інформації, що містить охоронювану законом таємницю, без згоди відповідача та не на підставі ухвали суду є неможливим. Щодо долученого до позовної заяви клопотання про витребування доказів відомостей про доходи відповідача (а.с.20-21), то таке клопотання містить описову та мотивувальну частину, що складає за обсягом менше однієї сторінки. Відомості про кількість витраченого адвокатом часу на складання такого клопотання, долучені до позовної заяви документи не містять. Зважаючи на невелику складність справи, розгляд якої здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, кількість сторінок, з яких складається підготовлені адвокатом позовна заява та клопотання, суд вважає необхідним зменшити розмір відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу до 5000 грн. (з розрахунку: 4500грн. - за складання позовної заяви, 500 грн. - за складання клопотання), виходячи з об`єктивно витраченого адвокатом часу на вивчення матеріалів та підготовку позовної заяви та клопотання, та розумної і справедливої щодо відповідача (його сімейного та матеріального стану) вартості години роботи адвоката. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial