Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що 02.02.2024 року рішенням ГУ ПФУ в Луганській області йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності, зокрема період навчання з 01.09.1978р. по 26.03.1982р. в Новомиргородському зоотехнічному технікумі за даними диплому про навчання від 26.03.1982р. серії [NUMBER] , виданого на прізвище « [PERSON] » та листа від 02.01.2024 року №35-13/8/0.35, виданого Департаментом освіти і науки Кіровоградської обласної військової адміністрації, про навчання « [PERSON] », оскільки прізвище не відповідає паспортним даним заявника. У зв`язку з вказаними розбіжностями у нього виникли ускладнення при оформленні пенсії за віком, тому заявник звернувся до суду з даною заявою з метою реалізації свого права на пенсію. Ухвалою судді від 28.02.2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. Представник ГУ ПФУ в Луганській області надав до суду відзив на заяву, в якій зазначив, що рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 02.02.2024 року заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком, вочевидь між сторонами виник спір про право на призначення пенсії за віком [PERSON] .. Оскільки фактично заявник не погоджується з рішеннями суб`єктів владних повноважень - ГУ ПФУ в Луганській області, то відповідно до положень\~КАС України\~оскаржувати його належить в порядку адміністративного судочинства. На підставі викладеного представник ГУ ПФУ в Луганській області просив закрити провадження у справі за заявою [PERSON] . Заявниця\~\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник ГУ ПФУ в Луганській області в судове засідання не з`явився, в прохальній частині відзиву вказав про розгляд справи без участі представника головного управління. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги відзив заінтересованої особи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта серії [NUMBER] виданого Новоукраїнським РВ УМВС України в Кіровоградській області 09.06.2003 року громадянин України [PERSON] , народився [INFO] в с. Глодоси, Новоукраїнського району Кіровоградської області, російською мовою записаний як « [PERSON] » (а.с.5). Згідно трудової книжки серії [NUMBER] , «вкладыша в трудовую книжку колхозника» (мовою оригіналу) №1050331 (а.с.17,18) та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зазначене ім`я прізвище та по-батькові заявника як « [PERSON] » (а.с.16). З наданих суду копій диплома про навчання серії [NUMBER] , від 26.03.1982р. книги наказів Новомиргородського зоотехнічного технікуму за період з 18.05.1978р. по 20.10.1979р. та книги наказів Новомиргородського зоотехнічного технікуму за період з 20.08.1981. по 28.12.1982р, вбачається, що вони заповнені на прізвище, ім`я, по-батькові як « [PERSON] » (а.с.7,10-11, 12-15). Як вбачається з довідки № 35-13/8/0.35 від 02.01.2024 виданої Департаментом освіти та науки Кіровоградської обласної військової адміністрації, вбачається, що архівні матеріали Новомиргородського зоотехнічного технікуму Кіровоградської області знаходяться у відокремленому структурному підрозділі «Олександрійському аграрному фаховому коледжі Білоцерківського національного аграрного університету» та відповідно до копій документів, а саме: диплома про навчання серії [NUMBER] , від 26.03.1982р. книги наказів Новомиргородського зоотехнічного технікуму за період з 18.05.1978р. по 20.10.1979р. та книги наказів Новомиргородського зоотехнічного технікуму за період з 20.08.1981. по 28.12.1982 р., у Новомиргородському зоотехнічному технікумі з 21.08.1978 по 26.03.1982 навчався [PERSON] (а.с.9). Рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 02.02.2024 року [PERSON] було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки до\~страхового стажу\~не зараховано\~періоди трудової\~діяльності,\~зокрема період\~навчання з\~01.09.1978р.\~по 26.03.1982р.\~в Новомиргородському\~зоотехнічному технікумі\~за даними\~диплому про\~навчання від\~26.03.1982р.\~серії [NUMBER] ,\~виданого на\~прізвище « [PERSON] »\~та листа\~від 02.01.2024\~року №35-13/8/0.35,\~виданого Департаментом\~освіти і\~науки Кіровоградської\~обласної військової\~адміністрації,\~про навчання\~« [PERSON] »,\~оскільки прізвище\~не відповідає\~паспортним даним\~заявника.\~А також\~з тих\~підстав,\~що не\~зарахований страховий\~страж в\~період роботи\~з 01.07.2000\~по 31.01.2001,\~з 01.12.2001\~по 31.12.2001\~та з\~01.01.2003\~по 31.05.2003,\~оскільки в\~Реєстрі відсутня\~інформація про\~роботу та\~нарахування заробітної\~плати за\~вказаний період\~ (а.с.8). Таким чином, помилки в написанні ПІБ заявника у правовстановлюючих документах, які підтверджують страховий стаж, порушують його права, оскільки не дає змоги підтвердити зазначений страховий стаж і, відповідно, впливає на реалізацію права на пенсійне забезпечення. Відповідно до п.6 ч. 1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.07.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч 1 ст.256 ЦПК України\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~«При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6\~ст. 273 ЦПК України\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення». Встановлення факту належності документів, а саме: диплома про навчання серії [NUMBER] , від 26.03.1982р. має для заявника юридичне значення, оскільки надасть можливість для оформлення та призначення пенсії за віком. Встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки від цього безпосередньо породжуються юридичні наслідки, від яких залежить вирішення питання щодо оформлення заявнику пенсії за віком, визначення трудового та страхового стажу, а також визначення розміру пенсії. Встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право. Таким чином, зібрані у справі докази та належна їх оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви\~\~ [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення. Щодо відзиву представника ГУ ПФУ в Луганській області, мотивованого існуванням спору про право та тим, що розгляд даної справи має здійснюватися не в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі, суд зазначає наступне. Як встановлено в ході розгляду даної справи, підставою для звернення [PERSON] до суду стала та обставина, що його прізвище,\~ім`я\~та по-батькові\~було помилково\~змінено особою,\~що заповнювала\~дані в\~книгах наказів\~Новомиргородського зоотехнічного\~технікуму та\~дипломі про\~навчання та тягнуть за собою неоднозначну ідентифікацію його паспортних даних із даними інших його документів. Отже, в даному випадку не вбачається існування спору про право, а має місце технічні помилки в документах щодо вірного зазначення прізвища та ім`я по батькові заявника, що перешкоджає заявникові звернутися за вирішенням питання щодо призначення пенсії. Статтею 19\~ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Водночас у частині шостій статті 294\~ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19\~ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 188\~ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Аналогічне правило закріплено в частині четвертій статті 172\~КАС України про те, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, не можуть бути поєднаними в одному провадженні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій. Отже, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПКУ країни. Зазначені висновки викладені в постанові ВП ВС від 18.01.2024 р. по справі №560/17953/21. За таких обставин, клопотання ГУ ПФУ в Луганській області про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає. Частиною 7\~статті 294 ЦПК України\~встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved