Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову вказує, що відповідач [PERSON] 05.07.2022 р. о 10 год. 10 хв. на 344 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, керуючи транспортним засобом ВАЗ, д.н.з [NUMBER] , , належний [PERSON] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України, не надавши переваги в русі, допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі - Київ-Харків-Довжанський в напрямку м. Харків, що в свою чергу після удару відкинуло на транспортний засіб КІА, д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , власником якого є позивач [PERSON] , котрий після зіткнення відкинуло на\~транспортний засіб IVECO, д.н.з [NUMBER] з напівпричепом д.н.з [NUMBER] , належний належний СТОВ «Надія», під керування водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим позивачеві завдана матеріальна шкода. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 22 липня 2022 року у справі №545/2495/22, яка набрала законної сили, відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», позивач звернулася до останнього з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, спричинену транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до полісу страхування №AT/1559059 від 30.09.2021 року страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., франшиза - 1500 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» було розглянуто заяву та 05 серпня 2022 р. перераховано на рахунок позивача 128 500,00 грн. страхового відшкодування, що є максимальною страховою сумою в межах ліміту відповідальності . Позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] з метою визначення вартості збитків, спричинених майну (автомобілю) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звіту про оцінку майна від 09 вересня 2022 року вартість відновлювального ремонту (без урахуванням зносу) належного їй на праві власності транспортного засобу KIA RIO д.н.3. [NUMBER] становить 321583,00 грн., вартість матеріального збитку - 207890,00 грн. Вважає, що оскільки ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплачено страхове відшкодування в рамках всієї страхової суми, передбаченої договором страхування в розмірі 128500,00 грн., з винної в спричиненні такої шкоди особи - відповідача по справі - підлягає стягненню різниця між фактичною завданою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 79390 грн. (207890 грн. 128500грн. = 79390 грн). Крім того, прохала стягнути з відповідача витрати за проведення оцінки завданої шкоди, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , у розмірі 4500 гривень, що підтверджується квитанцією № 836 від 26.08.2023, та вартість послуг евакуатора по перевезенню автомобіля КІА RIO з місця ДТП - 1500,00 грн. (ФОП [PERSON] ), що підтверджується товарним чеком № 8 від 05.07.2022. Позивач вказала, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням про відшкодування спричиненої шкоди в добровільному порядку, але він не бажає врегулювати питання мирним шляхом, та вказує, що їй слід звертатися до власника ВАЗ-21070 д.н.з. [NUMBER] , який було відкинуто на автомобіль KIA RIO д.н.з. [NUMBER] . В зв`язку з цим, 26 вересня 2022 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, якою запропоновано протягом 3 календарних днів з моменту отримання даної претензії здійснити виплату завданої шкоди в розмірі 85390,00 грн, але станом на 12 жовтня 2022 року претензія не задоволена, а грошові кошти не сплачені. Окрім того, внаслідок спричинення в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, позивачеві завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, у зв`язку з тяжкістю вимушених змін у життєвих стосунках, застосуванням додаткових зусиль для організації життя, пов`язаних з неможливістю тривалий час користуватися автомобілем, ремонтом транспортного засобу, пошуком коштів для цього . Завдану моральну шкоду оцінює в 20000 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 03.11.2022 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. 30.11.2022 від відповідача та його представників на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому проти його задоволення заперечували. Вказали, що постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 22.07.2022 року у справі №545/2495/22 не може бути доказом правомірності стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача [PERSON] та не є підставою для звільнення від доказування як преюдиційна обставина. Звіт про оцінку майна А08/07 автомобіля КІА не відповідає вимогам нормативно-правових актів щодо оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, та відповідно не може бути належним доказом розміру понесеного матеріального збитку позивачем. Окрім того, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження її моральних страждань або втрат немайнового характеру, що безпосередньо б знаходилось причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, сама позивач не була учасницею ДТП. 27.12.2022 від представника позивача [PERSON] адвоката Джумелі Н.Г. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 22.07.2022 року у справі №545/2495/22 не містить в собі інформацію про будь-яких інших осіб, винних у вчиненні ДТП, не була оскаржена [PERSON] та набрала законної сили. Звіт про оцінку майна від 09 вересня 2022 року, складений за замовленням позивача аварійним комісаром оцінювачем [PERSON] , містить в собі дані щодо предмету доказування та є належним доказом по справі. Позивач є власником транспортного засобу, й у зв`язку з ДТП та спричиненням шкоди її автомобілю, вона як власник зазнала моральних страждань, зазначених в позовній заяві. 09.01.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно якого вказав, що обставини, викладені у відповіді на відзив не можуть слугувати підставою для задоволення позову. 18.01.2023 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він вказав, що у зв`язку з настанням 05.07.2022 страхового випадку дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого страховим полісом № АТ/1559059 транспортного засобу ВАЗ-21070 д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої пошкоджено автомобіль KIA RIO д.н.з. [NUMBER] , на користь потерпілої [PERSON] ( власника автомобіля КІА RIO) було здійснено страхове відшкодування в максимальному розмірі, передбаченому умовами договору страхування в сумі 128500 грн., з вирахуванням франшизи. Ухвалою суду від 24.01.2024 підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON] \~ адвокат\~Джумеля Н.Г.,\~заявлений позов\~підтримала,\~пославшись на\~підстави та\~обставини викладені\~в позові,\~та,\~уточнивши заявлені\~позовні вимоги,\~остаточно прохала\~стягнути матеріальну\~шкоду,\~завдану дорожньо-транспортною\~пригодою \~без урахування\~ПДВ в\~розмірі 37812\~грн, витрати на проведення оцінки завданої шкоди у розмірі 4500 грн, витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1500 грн, моральну шкоду у розмірі 20000 гривень, а всього - 63812 (сорок шість тисяч вісімсот дванадцять) гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що своїми діями не спричиняв матеріальну шкоду позивачеві, у зв`язку з пошкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди належного їй автомобіля КІА, винним у спричиненні такої шкоди є водій іншого транспортного засобу. Представники відповідача [PERSON] адвокати Нестеренко Н.М. та Ткаченко А.В. проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Національної страхової компанії «Оранта» надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною першою статті 15 ЦК України\~встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.07.2022 року у справі 545/2495/22, водій [PERSON] 05.07.2022р. о 10 год. 10 хв., на 344 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, керуючи транспортним засобом ВАЗ, д.н.з [NUMBER] , який належить [PERSON] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі - Київ-Харків-Довжанський в напрямку м. Харків, що в свою чергу після удару відкинуло на транспортним засобом КІА, д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , який після зіткнення відкинуло на транспортний засіб IVECO, д.н.з [NUMBER] з напівпричепом д.н.з [NUMBER] , належний СТОВ «Надія», під керування водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Діями водія [PERSON] порушено вимоги п. п. 10.1, 10.2, 8.4 ПДР України, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 124 КУпАП. У судовому засіданні під час розгляду адміністративного матеріалу [PERSON] вину визнав, щиро розкаявся. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.07.2022, яка набрала законної сили, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124\~КУпАП та накладено за скоєне правопорушення адміністративне стягнення (а.с. 9). Частиною 4\~ ст. 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ч. 6 ст.\~82\~Цивільного процесуального\~кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиціальне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відповідно до вказаної норми не підлягають повторному доведенню. Тому суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій відповідачем. Згідно ч.ч.1,2 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст.\~1187\~цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч.1 ст. 1188 ЦК України). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192\~ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законом України «Про страхування», Цивільним кодексом\~України та іншими законодавчими актами. Згідно вимог ст.\~999\~Цивільного кодексу\~України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Положеннями ст.1\~закону України\~«Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст.\~3\~закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно вимог\~ст. 6 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 9.1 ст.\~9\~закону «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. В п. 22.1 ст.\~22\~закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами ст.29\~закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.\~25\~закону України\~«Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно п. 36.2\~ст. 36 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, \~цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно страхового полісу №АТ/1559059 від 30.09.2021 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130\~000 грн., франшиза - 1500 грн. Строк дії полісу - з 01.10.2021 до 30.09.2022 (а.с. 105). Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу КІА RIO, д.н.з [NUMBER] ( а.с. 8, 208). У встановленому\~законом порядку\~07.07.2022\~позивач звернулась\~до ПАТ\~«НАСК «Оранта»\~з повідомленням\~про дорожньо-транспортну\~пригоду та заявою про страхове відшкодування за договором ОСЦПВВНТЗ (а.с. 106). У зв`язку з чим 05.08.2022 року ПАТ «НАСК «Оранта» згідно здійсненого страховою компанією розрахунку страхового відшкодування за результатами проведеного огляду транспортного засобу, без проведення експертизи, на користь позивача [PERSON] сплатила страхове відшкодування в максимальному розмірі в межах ліміту відповідальності за договором страхування в сумі 128500, за вирахуванням франшизи в розмірі 1500 грн. (а.с. 11, 220). Відповідно до звіту про оцінку майна А08/07 автомобіля КІА від 09.09.2022 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу ( без урахування аварійних пошкоджень) становить 333\~558 грн, вартість відновлювального ремонту (без урахуванням зносу) з урахуванням ПДВ - 321583,00 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу з урахуванням ПДВ - 207890,00 грн. (а.с. 12-43). Згідно квитанції про оплату № 836 від 26.08.2022 позивачем за проведення оцінки майна - автомобіля KIA RIO , реєстраційний № [NUMBER] , сплачено кошти в розмірі 4500 грн. (а.с. 44). Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092(далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до п. 2.4 вказаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації. За приписами п. 9 ч. 2ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.\~1194\~Цивільного кодексу\~України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У правовому висновку Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, який на день розгляду даної справи Верховним Судом не змінений, зазначено про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підтвердила зазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у\~статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень\~статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у\~главі 82 ЦК України\~немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між виплаченою особі страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлюваного ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Отже, [PERSON] , як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Окрім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц (провадження № 61-18781св18) зроблено висновок, що зобов`язання по відшкодуванню податку на додану вартість виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення ремонту автомобіля за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають. В матеріалах справи наявний\~звіт про оцінку майна А08/07 автомобіля КІА від 09.09.2022 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , згідно якого вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 207890 грн ( а.с .12-43). З наведено слідує, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази проведення позивачем ремонту автомобіля, то сума матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача [PERSON] , повинна бути зменшена на розмір податку на додану вартість. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту\~193.1 статті 193 Податкового кодексу України). До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.12.2020 року у справі № 565/1210/19, від 21.12. 2020 року у справі № 911/286/20, від 12.07.2023 у справі № 591/1861/22. Тобто, розмір матеріального збитку, без урахуванням ПДВ, становить 166312 грн. (207890грн. 207890гон. х 20% : 100 %). 05.08.2022 року ПАТ «НАСК «Оранта на користь позивача [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 128500 грн. згідно розрахунку страхового відшкодування, виконаного НАСК «Оранта». Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю між фактичною завданою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 37812 грн. (166312грн. 128500грн = 37812грн.). Окрім того, судом встановлено, що у зв`язку з пошкодженням в результаті дорожньо-транспортної пригоди належного позивачеві на праві власності автомобіля, вона понесла витрати на проведення оцінки завданої шкоди у розмірі 4500 гривень, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , що підтверджується квитанцію про оплату № 836 від 26.08.2022 ( а.с. 44) та витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1500 грн, що підтверджується товарним чеком № 8 від 05.07.2022 з відміткою - «оплачено» ( а.с.45). У зв`язку з чим суд вважає, що витрати позивача в розмірі 4500 грн. за надані послуги з оцінки матеріального збитку транспортного засобу є тими збитками, які поніс позивач для відновлення свого порушеного права, тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача. З цих же підстав , підлягають стягненню з відповідача витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1500 грн., що узгоджується з вимогами ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Суд не бере до уваги доводи сторони відповідача про те, що звіт про оцінку майна А08/07 автомобіля КІА від 09.09.2022 року, складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , є недопустимим доказом, у зв`язку з наступним. У відповідності до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові по справі №753/21177/16 від 19.09.2018 року, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам\~закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»\~та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Згідно\~закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Суд звертає увагу, що суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] , здійснював оцінку на підставі свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів Фонду Державного майна України №2796 від 29.06.2011 та сертифікату суб`єкта оціночної діяльності №489/21 від 23.06.2021, дійсного до 23.06.2024. Також, оцінювач має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№7435 від 20.02.2010 за напрямком оцінки майна: «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», та спеціалізації: «Оцінка дорожніх транспортних засобів», також отримав посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача за напрямом оцінки майна: «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізацією в межах напрямку в тому числі 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів» від 20.01.2021 МФ №7936-ПК. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що оцінка проведена уповноваженою на те особою та у відповідності до\~ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», до матеріалів справи долучені відповідні документи, що посвідчують повноваження суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , відповідно звіт про оцінку майна А08/07 автомобіля КІА від 09.09.2022 року є належним та допустимим доказом, що підтверджує та встановлює розмір завданих збитків. Доводи представників відповідача про те, що при проведенні експертизи позивачем не було запрошено представника відповідача, представника страхової компанії, не заслуговують на уваги, оскільки згідно п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду не є обов`язковим , а здійснюється замовником у разі потреби. Також безпідставними є твердження представників відповідача щодо неврахування коефіцієнту коригування фізичного зносу автомобіля при визначенні вартості матеріального збитку, оскільки відповідно до матеріалів звіту коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу визначений і становить 0,53 та був врахований при визначенні спричиненого матеріального збитку. Узагальнюючи, суд приходить до переконання, що звіт містить усю необхідну інформацію, що стосується оцінки завданої шкоди. Суд вважає необґрунтованими твердженням представників відповідача про те, що у відповідача відсутній обов`язок по відшкодуванню матеріального збитку (різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою), з огляду на той факт, що транспортний засіб позивача не підлягає відновленню та є фізично знищеним, оскільки такі доводи спростовуються доказами, наявними у справі , а саме звітом про оцінку автомобіля КІА від 09.09.2022 року , повідомленням Центру незалежної оцінки та експертизи вих.№43 від 13.10.2023 ( а.с.232), окрім того, на час розгляду справи позивачем автомобіль відремонтований та ним використовуються , що не заперечувалося стороною відповідача. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20000 грн. суд приходить до наступного висновку. Так позивав вказує, що завдана їй моральна шкода полягала в душевних стражданнях, у зв`язку з тяжкістю вимушених змін у життєвих стосунках, застосуванням додаткових зусиль для організації життя, пов`язаних з неможливістю тривалий час користуватися автомобілем, ремонтом транспортного засобу, пошуком коштів для цього. Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до положення ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тлумачення ст. ст.\~11,\~1167 Цивільного кодексу\~України дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 травня 1995 року № 4, моральною шкодою є витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Отже, суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Враховуючи встановлені судом обставини, наявність вини відповідача [PERSON] в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, характер та тривалість перенесених страждань та переживань позивача, які вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, враховуючи матеріальний стан сторін, принципи розумності та справедливості, суд оцінює моральні страждання позивача в розмірі 3000 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1054 грн., що підтверджується квитанцією №10338088 від 12.10.2022 (а.с.1). Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду у розмірі 63812 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у загальній сумі 46812 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 73% (46812грн. х 100 % : 63812грн. = 73%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 73%, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 769,42 грн. (1054грн. х 73 % : 100% = 769,42грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial