Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

25 січня 2024 року з Миколаївського районного суду Миколаївської області в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] , предметом якої є розірвання шлюбу з відповідачкою. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 20 серпня 2019 року Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки припинені, шлюб фактично розпався, у зв`язку із чим позивач просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. 25 січня 2024 року судом відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 серпня 2019 року Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що складено актовий запис №62. Статтею 51\~Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом частин третьої та четвертої статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч. 2 ст. 110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд враховуючи відсутність клопотань відповідачки про відновлення їй дошлюбного прізвища, дійшов висновку про залишення їй прізвища « [PERSON] ». Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд за клопотанням позивача відносить їх на рахунок останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved