Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивач - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради - звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на рахунок позивача надмірно виплачені кошти по надбавці на догляд за дитиною з інвалідністю у розмірі 22\~007,30 грн. та судові витрати з оплати судового збору в сумі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що відповідачці виплачувалась державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». У зв`язку з перевіркою достовірності наданої відповідачкою інформації було встановлено, що відповідачка не повідомила позивача про те, що з 27.11.2015р. вона зареєструвалась як фізична особа-підприємець, а тому втратила право на отримання надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю. Внаслідок цього за період з 01.12.2015р. по 31.01.2021р. відповідачці було надмірно нарахована та виплачено 32\~670,70 грн. Оскільки до 30.04.2023р. відповідачка отримувала державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, то в період часу з 01.12.2021р. по 30.04.2023р. з таких коштів здійснювалось утримання у розмірі 20% від суми щомісячних виплат на погашення сум надмірно виплачених відповідачці коштів, внаслідок чого з відповідачки загалом було утримано 10\~663,40 грн. З 01.05.2023р. відповідачка не отримує державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю і не повертає в добровільному порядку залишок надмірно виплачених їй коштів в сумі 22\~007,30 грн., внаслідок чого позивач просить стягнути відповідні кошти в примусовому порядку. Від відповідачки на адресу суду не надходило відзиву проти позовних вимог. 15.02.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.03.2024р. від позивача на адресу суду надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи додаткових письмових доказів. В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Від представника позивача [PERSON] , на адресу суду надійшла заява ві 29.03.2024р., в якій він просить розглянути справу без участі представника Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради. Також представник позивача в цій заяві зазначив, що позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом розміщення повідомлення про виклик до суду через веб-портал суду, про причини неявки не повідомила. На підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Судове засідання з розгляду справи було призначене на 29.03.2024р., проте у зв`язку з неявкою всіх учасників справи судове засідання з розгляду справи не проводилось, а розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч. 13 ст. 7, ч. 9 ст. 10, ст. 11, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, внаслідок чого на підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення у його вступній частині зазначено не дату судового засідання, на яку було призначено судовий розгляд (29.03.2024), а дату складання повного тексту рішення (04.04.2024), що відповідає правовій позиції, сформованою Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.09.2022р. у справі №1519/2-5034/11. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані суду докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/. 02.04.2014р. відповідачка звернулась до управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити їй державну соціальну допомогу на дітей-інвалідів віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною-інвалідом віком від 6 до 18 років. В заяві відповідачка зазначила, що не займається підприємницькою діяльністю, не працює, не навчається, не має трудової книжки та не перебуває на обліку у центрі зайнятості. Також в заяві відповідачем зазначено, що вона ознайомлена з тим, що зобов`язана повідомити позивача про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги /а.с. 4-5/. Рішенням позивача від 09.07.2014р. відповідачці було призначено щомісячну державну соціальну допомогу на дітей-інвалідів віком до 18 років в розмірі 664,30 грн. та надбавку на догляд за дитиною-інвалідом в розмірі 643 грн. на період з 01.04.2014р. по 31.03.2022р. /а.с. 7/. На підставі відповідних розпоряджень позивача розмір соціальної допомоги та надбавки перераховувався наступним чином: з 01.09.2015 1479,30грн; з 01.05.2016 1556,50грн; з 01.12.2016 1717,40грн; 01.05.2017 1806,90грн; з 01.10.2017 1904,90грн; з 01.12.2017 1946,40грн; з 01.07.2018 1988,40грн; з 01.12.2018 2061,40грн; з 01.07.2019 2153,80грн; з 01.12.2019 2255,60грн; з 01.07.2020 2357,40грн; з 01.12.2020 2435,80грн /а.с. 10-16, 94-98/. Згідно відомостей з ЄДРПОУ відповідачка з 27.11.2015р. зареєстрована як фізична особа-підприємець /а.с. 8/. У зв`язку з тим, що відповідачка була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності цим позивачем прийнято рішення від 29.12.2020р. про здійснення перерахунку розміру надбавки по догляду за дитиною-інвалідом, що виплачувалась відповідачці за період з 01.12.2015р. по 31.01.2021р., внаслідок чого виявлено, що за вказаний період відповідачці було надмірно сплачено 32\~670,70 грн. Цим же рішенням позивачем вирішено здійснювати утримання з відповідачки надмірно сплачених їй сум надбавки по догляду за дитиною-інвалідом за рахунок майбутніх виплат шляхом утримання з наступних щомісячних нарахувань державної соціальної допомоги по 20%, про що складені відповідні повідомлення на адресу відповідачки від 11.01.2021р. та від 10.02.2021р. /19-27/. 10.04.2023р. позивачем прийнято рішення про припинення виплати відповідачці державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю з 01.05.2023р. у зв`язку з відсутністю у позивача відомостей про проходження дитиною відповідачки огляду медико-соціальної експертної комісії, про що на адресу відповідачки складений відповідний лист-повідомлення від 20.04.2023р. /а.с. 33, 34/. Згідно довідки позивача від 22.12.2023р. №9141/781/0110 за період з 01.02.2021р. по 30.04.2023р. за рахунок виплачених відповідачці сум державної соціальної допомоги з неї утримано 10\~663,40 грн., а відтак станом на 01.12.2023р. розмір надмірно виплачених відповідачці сум надбавки по догляду за дитиною-інвалідом складав 22\~007,30 грн. (32\~670,70грн. - 10\~663,40грн.). 11.08.2023р. позивачем складений на адресу відповідачки лист з повідомленням про необхідність повернення надмірно отриманих нею сум соціальної допомоги в розмірі 22\~007,30грн. /а.с. 35/. Оскільки до теперішнього часу відповідачка в добровільному порядку не повернула надмірно використані кошти соціальної допомоги, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо механізму використання коштів державного бюджету, призначених для виплати державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України від 16.11.2000р. №2109-ІІІ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2109), Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 30.04.2002р. №226/293/169 (далі Порядок №226/293/169), Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021р. №79 (далі - Порядок № 79) тощо. Надаючи оцінку наданим суду доказам та обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. У статтях 46 та 48 Конституції України розкриваються деякі елементи соціальної політики держави, якими передбачається, що громадяни мають право на соціальний захист та право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Одним із важливих видів соціальної допомоги, спрямованої на здійснення соціального захисту громадян, які цього потребують, є запровадження державою інституту надання державної соціальної допомоги. Відповідно до ст. 3 Закону № 2109 інвалідам з дитинства встановлюється надбавка за догляд за ними. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону №2109 надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом. Аналогічні приписи містять і пункти 3.1, 3.2, 3.9 Порядку №226/293/169. Згідно п. 3.12 Порядку №226/293/169 у разі працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом (крім одиноких матерів та одиноких батьків), виплата надбавки на догляд припиняється з місяця, наступного за тим, в якому відбулося працевлаштування. Якщо працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом (крім одиноких матерів та одиноких батьків), було короткотерміновим (менше календарного місяця), виплата надбавки на догляд не припиняється. Перерахунок державної соціальної допомоги без надбавки на догляд здійснюється на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення з дня працевлаштування по день звільнення одержувача. У разі якщо фізична особа зареєстрована як підприємець, довідка про доходи за останній звітний період (рік) органу державної податкової служби про відсутність доходів від зайняття підприємницькою діяльністю надається щоквартально. У разі її неподання виплата надбавки на догляд за дитиною-інвалідом припиняється. Відповідно до п. 3.13 Порядку №226/293/169 у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобов`язані повідомити про це місцеві органи з питань соціального захисту населення. Зняття надбавки на догляд у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли ці обставини. Пунктом 4.11 Порядку №226/293/169 передбачалось, що утримання надмірно виплачених сум державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам проводиться із загального розміру допомоги. При цьому розмір утримання розподіляється за видами виплат пропорційно їх частці у загальному розмірі. Згідно п. 6.3 Порядку №226/293/169 суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, якщо остання призначена, надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо), стягуються на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення. Відрахування на підставі рішень місцевого органу з питань соціального захисту населення щомісячно провадяться в розмірі не більше 25 відсотків державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд, якщо остання призначена, понад відрахування з інших підстав. 09.02.2021р. набрав чинності Порядок №79. Згідно п. 27 Порядку №79 надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги, надбавки на догляд повертаються: 1) отримувачем самостійно; 2) за згодою отримувача у повному обсязі за рахунок наступних виплат; 3) за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги, надбавки на догляд такі суми стягуються в судовому порядку. По обставинах спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачка з 27.11.2015р. була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Натомість відповідачка не повідомила Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про реєстрацію своєї підприємницької діяльності. Крім того, судом не встановлено, що відповідачка подавала позивачу щоквартально довідки органу державної податкової служби про відсутність доходів від зайняття підприємницькою діяльністю. За таких обставин отримання та використання відповідачкою надбавки на догляд за дитиною-інвалідом у період з 01.12.2015р. по 31.01.2021р. є неправомірним. За матеріалами справи судом встановлено, що за період з 01.12.2015р. по 31.01.2021р. відповідачкою було без належної правової підстави було надмірно отримано суми надбавки по догляду за дитиною-інвалідом в загальному розмірі 32\~670,70 грн. В період з 01.02.2021р. по 30.04.2023р. з відповідачки утримано 10\~663,40 грн. на відшкодування надмірно отриманих коштів. Натомість з 01.05.2023р. відповідачці припинено виплату державної соціальної допомоги, а тому подальше утримання з неї надмірно отриманих коштів в позасудовому порядку є неможливим. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Отже, враховуючи, що відповідачка отримала суми надбавки по догляду за дитиною-інвалідом без достатньої правової підстави, оскільки її нарахування та виплати здійснювались на підставі невірних даних, що було наслідком недобросовісної поведінки відповідачки (неповідомлення суб`єкта призначення державної соціальної допомоги про зайняття підприємницькою діяльністю), внаслідок чого завдано шкоди державному бюджету на суму коштів в розмірі 22\~007,30 грн., то вимоги позивача є цілком правомірними та обґрунтованими. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3028 грн. /а.с. 1/, які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved