Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

12.01.2024 року заявник звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій з урахуванням уточнень просить суд: - встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . І. Стислий виклад позиції заявника, заінтересованих осіб. Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , померлої [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Останні 3 роки, з 2020 року, вони проживали разом, оскільки мати хворіла та не могла проживати самостійно. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини потрібно заявнику для відкриття спадщини за законом за місцем останнього проживання спдкодавця. У зв`язку із чим заявник вимушений звернутись до суду (а.с. 20-22). Заявник у судовому засіданні просив задовольнити заяву. Суду пояснив, що проживав з матір`ю останні роки за адресою: [ADDRESS] та доглядав за нею, оскільки вона хворіла. Заінтересована особа - [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви, пояснив, що до нотаріуса не звертався з приводу прийняття спадщини, спору про право немає. Представник заінтересованої особи Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори до суду не з`явився. Про розгляд справи у суді повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. Письмових пояснень до суду не надходило. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що заявник - це її сусід. У квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживав там з матір`ю та доглядав її, коли вона захворіла, там і померла. Свідок [PERSON] суду показала, що із заявником [PERSON] сусіди. Заявник - син [PERSON] , яка померла рік назад. Вона довгий час проживала за цією адресою та її син проживав разом із нею до її смерті. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 15 січня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без руху (а.с.14-15). У встановлений термін заявником вказані недоліки були усунуті (а.с. 19-22). Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження, витребувано у Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори докази (а.с. 32). Під час розгляду справи судом заслухано заявника, заінтересовану особу, допитано свідків, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 17.04.2024 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що 23 жовтня 1977 року РАЦСом Самарського району м. Дніпропетровська видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 485) (а.с. 4). Відповідно до договору дарування жилого будинку, зареєстрованого 15 грудня 1998 року в реєстрі за №611 приватним нотаріусом Верховцівського міського нотаріального округу Верходніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар жилий будинок з господарчими будівлями, загальною жилою площею 31,6 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці розміром 1235 кв.м. (по фактичному користуванню). Право власності за [PERSON] зареєстроване у 2001 році Державним комунальним підприємством «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 9). 12 грудня 2001 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №042845, відповідно до якого на підставі договору дарування земельної ділянки №43 від 17 квітня 1999 року, Верховцевська міська Рада народних депутатів передає у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] площею 0,1235 гектарів (запис №471) (а.с. 28). [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20 грудня 2005 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження від 20 грудня 2005 року №7/320-05 (а.с. 10). 23 лютого 2023 року у м. Дніпрі, у віці 77 років померла [PERSON] , [INFO] , про що 27 лютого 2023 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 138) (а.с. 7). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зарєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5164 від 28 липня 2017 року, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - уповноважений власник (зареєстровано з 13.07.1984 року, знято з реєстрації 19.02.2016 року), [PERSON] - син (зареєстровано з 02.06.1993 року), [PERSON] - син (зареєстровано з 28.01.1994 року), (а.с. 11). Як вбачається з відповіді Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори на ухвалу суду про витребування доказів, згідно інформації зі Спадкового реєстру, спадкова справа після [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась (а.с. 34). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої, надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті матері у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вбачає підстави для задоволення заяви про встановлення юридичного факту. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України сплачений заявником судовий збір у розмірі 605,60 грн. не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved