Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею і [PERSON] 17 вересня 2021 року у Київському відділі державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), посилаючись на те, що після року спільного життя між ними почали виникати сварки з різних побутових питань та нерозуміння один одного, внаслідок чого шлюбні відносини були припинені. Проживають окремо та не ведуть спільного побуту. Дітей у шлюбі не мають. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 17 вересня 2021 року в Київському відділі державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) був укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складений актовий запис № 1778. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Як убачається з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Приймаючи до уваги взаємовідносини між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин та небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивач просить залишити їй прізвище, прийняте у зв`язку з реєстрацією шлюбу, а тому після розірвання шлюбу прізвище позивачу слід залишити « [PERSON] ». При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас статтею 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлений порядок розподілу витрат у разі визнання позову. Суд враховує, що відповідачем до початку розгляду справи по суті була подана письмова заява про визнання позову про розірвання шлюбу. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути половину сплаченого нею при зверненні до суду судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved