Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулись позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Комунальне підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», про відшкодування збитків, спричинених залиттям квартири, та відшкодування моральної шкоди. Згідно заявлених вимог, позивачі просять суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на свою користь 81 554,00 грн збитків, спричинених залиттям квартири, 20 000,00 грн моральної шкоди та на користь [PERSON] 3 500,00 грн, сплачених за звіт про оцінку майна проведення відновлювального ремонту. Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] . Позивачі зазначають, що після 24 лютого 2022 року вони виїхали з м. Києва, перекривши усі крани на сантехнічних вузлах. На початку березня 2022 року відбулось залиття їхньої квартири з 9-го поверху - квартири [ADDRESS] , унаслідок чого відбулось залиття квартир на 8-му та 7-му поверхах. Для підтвердження факту залиття квартири була запрошена сусідка з 7-го поверху. У присутності позивача [PERSON] відповідачка [PERSON] підтвердила залиття, оскільки в неї відбувся прорив труби і всі завдані пошкодження відповідачка обіцяла відшкодувати сусідам. Також позивачі зазначають, що звертались до ЖЕД №409 з проханням скласти акт про залиття квартири, проте їх звернення залишені без відповіді та реагування. 17 січня 2023 року [PERSON] звернулась до ЖЕД № 409 із письмовою вимогою про складання акту про залиття квартири [ADDRESS] . 18 січня 2023 року ЖЕД № 409 було складено акт № 02 у складі в.о. головного інженера [PERSON] , майстра т/д [PERSON] , майстра з ремонту [PERSON] про те, що при комісійному обстежені квартири [ADDRESS] свіжих слідів залиття не виявлено; комора, стіни та стеля зачищені і підготовлені до ремонтних робіт, на правій стіні виявлено застарілі темні сухі плями; в коридорі стіни та стеля повністю зачищені, підготовлені до виконання ремонтних робіт; у нижній частині на стіні виявлені темні сухі плями; кімната, стіни та стеля зачищені, підготовлені до виконання ремонтних робіт; на стіні виявлені темні сухі плями; кухня - на стелі в лівому куті застаріле відшарування водоемульсійної фарби; спільна кімната - в лівому куті на стіні видно сухі темні плями, кімната підготовлена до виконання ремонтних робіт. 23 січня 2023 року вдруге сталось залиття квартири позивачів, а саме кухні - через стічні каналізаційні стоки, через умивальник і стічні труби, у зв`язку з чим 24 січня 2023 року [PERSON] подала письмову заяву до ЖЕД № 409 з проханням скласти акт про залиття квартири [ADDRESS] . Згідно зі звітом про оцінку майна проведення відновлювального ремонту квартири за адресою: [ADDRESS] , проведеного 02 лютого 2023 року спеціалістами ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України», вартість проведення відновлювальних ремонтних робіт, необхідних для усунення недоліків пошкодження квартири за відрахуванням фізичного зносу, становить 81 554,00 грн. З метою досудового порядку вирішення спору позивачі звернулись до відповідачки [PERSON] з письмовою вимогою про відшкодування збитків, спричинених залиттям квартири позивачів. Проте цю вимогу [PERSON] залишила без задоволення, посилаючись на те, що не лише вона має відповідати за збитки, а й ЖЕД-409, який неналежним чином обслуговує будинок. Оскільки залиття квартири позивачів сталось унаслідок прориву підводки ГВП на змішувач кухні квартири [ADDRESS] , власниками якої є відповідачі, позивачі стверджують, що останні мають відшкодувати солідарно позивачам 81 554,00 грн вартості проведення відновлювальних ремонтних робіт, необхідних для усунення недоліків пошкодження квартири [ADDRESS] , а позивачці [PERSON] також 3 500,00 грн, сплачених за звіт про оцінку майна проведення відновлювального ремонту квартири. Також позивачі зазначають, що внаслідок винних дій відповідачів їм завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях та стані постійного стресу, в порушенні нормальних (звичних) умов їх проживання, необхідності докладання додаткових зусиль для їх нормалізації. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачі оцінюють у 20 000,00 грн - з кожного відповідача по 5 000,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 червня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 99-101). 10 липня 2023 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог; судові витрати покласти на позивачів. Відзив мотивований тим, що 06 березня 2022 року з квартири позивачів, а саме - з балкону 8 поверху, де розташована квартира [ADDRESS] , лилася вода, на дзвінки сусідів з нижчих поверхів позивачі відмовились вжити заходи щодо припинення залиття. У квартирі [ADDRESS] під час огляду сусідів із нижчих поверхів було сухо. У телефонному режимі сусіди запропонували позивачам викликати службу, яка може відчинити двері квартири позивачів і відкачати всю воду, для уникнення подальшого залиття нижніх поверхів, на що останні повторно відмовилися вчинити будь-які дії для припинення залиття. При огляді квартири [ADDRESS] і складенні акта № 2 відповідачів не було запрошено. Цей акт складено майже через 10 місяців після спірного залиття. В акті не встановлено винної особи та не визначено конкретну причину залиття, не вказано причини пошкоджень, як і давність виникнення таких пошкоджень, натомість встановлено, що в ході обстеження свіжих слідів залиття квартири не виявлено. При обстеженні виявлено, що на кухні позивачів замінено мідну підводку гарячого водопостачання на нову гнучку підводку до змішувача (що може свідчити про те, що в їхній квартирі були проблеми з підводкою, а можливо й прорив, під час їх відсутності вдома, коли з їх квартири лилася гаряча вода на нижні поверхи). Відповідачі зазначають, що акт від 18 січня 2023 року не містить висновків про наявність вини саме відповідачів та причин залиття. У листі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 10 квітня 2023 року зазначено, що 07 березня 2022 року було обстежено квартиру [ADDRESS] та було виявлено порив підводки ГВП на змішувач кухні та перекрито ГВП у цій квартирі. Тобто відповідачами було здійснено всі заходи для запобігання можливого залиття. Відповідачі не вчиняли будь-яких неправомірних дій або бездіяльності, що могли б стати причиною можливого залиття в майбутньому. Відповідачі посилаються на те, що акт огляду не містить їх підпису, як і не містить вказівки про те, що вони відмовилися від його підписання у присутності свідків. Акт не містить інформації про те, що комісією здійснювався огляд квартири відповідачів на предмет встановлення причин залиття квартири позивачів. В акті немає жодного висновку про те, коли з`явились недоліки, тому акт не відповідає вимогам законодавства. Акт залиття квартири не містить інформації про характер залиття квартири та його причини, відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття, не зафіксовані і будь-які дані про осіб, присутніх при складанні акту, а тому він не може бути належним та допустимим доказом. Звіт про оцінку матеріального збитку, завданого залиттям квартири, від 02 лютого 2023 року не може бути належним доказом вини відповідачів у заподіянні матеріального збитку, оскільки ґрунтується на даних зазначеного акту, що не містить достовірної інформації щодо дати залиття, а також відсутності належного підтвердження причин такого залиття. Позивачі не довели факт завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру внаслідок дій чи бездіяльності відповідачів та не надали доказів наявності будь-якої моральної шкоди. (а.с.103-106) Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24 березня 1998 року, виданим Дніпровською РДА м. Києва (а.с. 55-56, 66). 17 січня 2023 року [PERSON] звернулася до ЖЕД № 409 із вимогою про складання акту про залиття квартири [ADDRESS] . [PERSON] зазначала, що на початку березня 2022 року відбулося затоплення квартири [ADDRESS] . Затоплення відбулося з 9 поверху (а.с. 10-11). 18 січня 2023 року комісією ЖЕД № 409 складено акт про залиття квартири [ADDRESS] , в якому зазначено, що при комісійному обстеженні квартири [ADDRESS] свіжих слідів залиття не виявлено. Комора, стіни та стеля зачищені та підготовлені до ремонтних робіт, на правій стіні виявлено застарілі темні сухі плями. У коридорі стіни та стеля повністю зачищені, підготовлені до виконання ремонтних робіт. У нижній частині на стіні виявлено темні сухі плями. Кімната, стіни та стеля зачищені, підготовлені до виконання ремонтних робіт. На стіні виявлено темні сухі плями. Кухня, стеля - водоемульсійне пофарбування, на стелі в лівому куту застаріле відшарування водоемульсійної фарби. Також при обстеженні виявлено, що на кухні замінено мідну підводку гарячого водопостачання на нову гнучку підводку до змішувача. Спальна кімната - в лівому куту на стіні видно сухі темні плями, кімната підготовлена до виконання ремонтних робіт (а.с. 12). 24 січня 2023 року [PERSON] звернулася до ЖЕД № 409 із заявою про складення акту про залиття квартири [ADDRESS] , а саме - кухні, яке відбулося 23 січня 2023 року (а.с. 13). Також 24 січня 2023 року [PERSON] звернулася до ЖЕД № 409 із заявою про направлення представника для прочистки труб у квартирі [ADDRESS] на вул. Братиславській, 15, [ADDRESS] (а.с. 14). 31 січня 2023 року [PERSON] звернулася із запитом до ПАТ «Київводоканал», в якому просила повідомити: чи був виклик аварійної служби ПАТ «Київводоканал» на початку березня 2022 року за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 15, 16). Листом від 08 лютого 2023 року № 364/5/5/02-23 ПАТ «Київводоканал» повідомило, що у березні 2022 року працівники товариства на витік води за вказаною адресою не викликались, наряди на пошкодження водопровідної мережі за вказаною адресою у товаристві відсутні. Жодних документів на залиття квартири [ADDRESS] працівники товариства не складали (а.с. 17). Відповідно до звіту про оцінку майна проведення відновлювального ремонту квартири за адресою: [ADDRESS] , проведеного спеціалістами ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України» 02 лютого 2023 року, вартість проведення відновлювальних ремонтних робіт, необхідних для усунення недоліків пошкодження квартири за відрахуванням фізичного зносу, становить 81 554,00 грн (а.с. 22-53). [PERSON] сплатила 3 500,00 грн за складання звіту про оцінку (а.с. 18-21а). 22 лютого 2023 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до [PERSON] із вимогою про відшкодування збитків, спричинених залиттям квартири, в якій просили протягом 7 днів з моменту отримання цієї вимоги відшкодувати власникам квартири [ADDRESS] , збитки, спричинені одноразовим залиттям квартири, у розмірі 80 554,00 грн. Вказану вимогу [PERSON] отримала 22 лютого 2023 року (а.с. 61-63). Листом від 10 квітня 2023 року № 103/45-1032 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового форду Дніпровського району м. Києва» на адвокатський запит повідомлено, що відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 лютого 2015 року № 61 будинок [ADDRESS] передавався на праві господарського відання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». 06 березня 2022 року мешканцями квартири [ADDRESS] було викликано аварійну службу Дніпровського району м. Києва щодо залиття вказаної квартири, номер заявки 8269940. АРС було перекрито ХВП та ГВП на будинок, оскільки мешканці квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] були відсутні. 07 березня 2022 року слюсарем-сантехніком ЖЕД-409 [PERSON] було обстежено квартиру [ADDRESS] та було виявлено порив підводки ГВП на змішувач кухні та було перекрито ГВП у цій квартирі. Надалі заявок на ОДС від мешканців квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] не надходило (а.с. 70-72). Листом від 20 квітня 2023 року № 062/14-5181 (И-2023) КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на адвокатський запит № 07-/04-2023 від 07 квітня 2023 року повідомило, що за даними реєстрових книг КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності зареєстровано за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 73-75). Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див.: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). У ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц (провадження № 61-28098св18)). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-168цс13 зроблено висновок по застосуванню статті 1190 ЦК України та вказано, що зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі (ч. 1 ст. 542 ЦК України). У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним (ч. 1 ст. 266 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Диспозитивність - один з базових принципів судочинства,

Outcome: partial