Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

в червні 2023 [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом, під час розгляду якого змінив предмет позову, подавши 16.01.2024 через систему «Електронний суд» відповідну заяву та просив: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на невиплачену пенсію за період з 01.08.2014 по 03.01.2020 в сумі 78 998,72 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на його користь невиплачену пенсію, яка належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , за період з 01.08.2014 по 03.01.2020 в сумі 78 998,72 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , була відкрита спадщина до якої входили кошти, а саме недоотримані при житті останньою пенсія в сумі 78998,72 грн., що належить до сплати. Про наявність недотриманої померлою пенсії було підтверджено Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 06.01.2023 у відповідь на запит приватного нотаріуса Бучанського районного округу Київської області Кінащук М.А. від 20.12.2022. 10.03.2023 приватним нотаріусом Бучанського районного округу Київської області Кінащук М.А. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із: недотриманої пенсії в сумі 97 724,97 грн. та коштів, нарахованих згідно рішення суду за період з травня 2010 по грудень 2010 в розмірі 1 197,11 грн, які не були одержані спадкодавцем [PERSON] за життя та належали їй згідно повідомлення ГУ ПФУ в м. Києві №2600-0501-8/3517 від 06.01.2023. Однак, виплати грошових коштів у розмірі, зазначеному у свідоцтві про право на спадщину, відповідачем на користь позивача здійснено не було. У відповідь на адвокатський запит від 17.03.2023 відповідач повідомив про те, що з серпня 2014 [PERSON] пенсію не отримувала, за поновленням виплати пенсії з серпня 2014 не зверталась. Крім того, у даній відповіді відомостей про прийняття рішення про припинення виплати пенсії відповідачем зазначено не було. Позивач вважає, що відповідачем на запит приватного нотаріуса була надана неповна довідка про розмір невиплаченої пенсії, а саме не зазначено розмір заборгованості за період з 01.08.2014 по 03.01.2020. Фактично відповідачем обмежено суми недотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном, що є неправомірним. При цьому, [PERSON] не отримувала пенсію з 01.08.2014 по день її смерті не з власної вини, а через бойові дії на території Донецької та Луганської областей, у зв`язку з чим органи Пенсійного фонду не здійснювали свої функції за місцем мешкання померлої. Місце реєстрації та проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Місто Горлівка Донецької області станом на день спірних правовідносин відносилося до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження. Оскільки відповідач не визнає наявності у нього заборгованості перед померлою [PERSON] , тому позивач просить визнати право власності на недоотриману у зв`язку із смертю, пенсію, яка належала спадкодавцю, у порядку спадкування за законом та стягнути ці кошти з відповідача на його користь, як спадкоємця за законом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2023 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 25.09.2023 на адресу суду від відповідача ГУ ПФУ в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що [PERSON] на момент смерті перебувала на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримувала пенсію в іншому управлінні до 31.08.2014. За життя [PERSON] до ГУ ПФУ в м. Києві за поновленням виплат пенсії не зверталась. Згідно заяви [PERSON] від 11.11.2022 виплата пенсії померлої [PERSON] поновлена для виплати допомоги на поховання. Вказано, якщо поновлення виплати пенсії не відбулося за життя пенсіонера, то розмір недоотриманої пенсії померлого розраховується за період відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. На запит приватного нотаріуса від 20.12.2022 про суму недотриманої пенсії померлої [PERSON] була надана інформація листом від 06.01.2023, в якому було зазначено розмір недотриманої суми пенсії в розмірі 97 724,97 грн., який розрахований на дату формування довідки, а також повідомлено, що сума коштів буде зменшена в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Зазначено, що [PERSON] звернувся до відділу обслуговування громадян №2 ГУ ПФУ в м. Києві зі свідоцтвом про право на спадщину для отримання недотриманої пенсії [PERSON] 13.03.2023. А виплата пенсії за минулий час проводиться на умовах окремого затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території». У зв`язку із наведеним, відповідач вважає, що відсутні підстави для стягнення з ГУ ПФУ в м. Києві невиплачену пенсію, яка належала [PERSON] за період з 01.08.2014 по 03.01.2020. 18.09.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що, виходячи з положення ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 вказаного Закону не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не дає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним вином. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживала за адресою: [ADDRESS] . За заявою [PERSON] від 20.12.2022 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Кінащук М.А. було заведено спадкову справу №39/2022 щодо майна померлої [PERSON] . На запит нотаріуса №186/02-14 від 20.12.2022 щодо надання інформації про розмір несплачених пенсійних або інших виплат (допомоги), належних померлій [PERSON] , які не були нею одержані за життя, ГУ ПФУ в м. Києві листом від 06.01.2023 №2600-0501-8/3517 повідомило, що на ім`я [PERSON] існують недоотримані кошти в сумі 97 724,97 грн., які належить до сплати, а також на ім`я [PERSON] кошти за рішенням суду за період з травня 2010 по грудень 2010 в розмірі 1 197,11 грн. Крім того, у цьому листі відповідач повідомив, що недотримана пенсія у зв`язку зі смертю виплачується відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон). Розмір недотриманої пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за пенсією з урахуванням норм ст. 46 Закону, тобто за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше, ніж по місяць смерті пенсіонера включно, тобто за три роки з моменту звернення спадкоємця з усіма необхідними документами до органів Пенсійного фонду. Також відповідач повідомив у листі, що розмір недотриманої пенсії [PERSON] розрахований за три роки на дату формування відповіді - 04.01.2023 і що розмір недотриманої пенсії буде зменшено в залежності від дати зверненням за недотриманою пенсією до територіального округу Пенсійного фонду спадкоємця із оформленим свідоцтвом про право на спадщину, тобто, розмір недотриманої пенсії буде змінюватись. 10.03.2023 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Кінащук М.А., видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, до якої входить недотримана пенсія в сумі 97 724,97 грн. та кошти, нараховані рішенням суду за період з травня 2010 по грудень 2010 в розмірі 1 197,11 грн, які не були одержані спадкодавцем [PERSON] за життя та належали їй згідно повідомлення ГУ ПФУ в м. Києві №2600-0501-8/3517 від 06.01.2023. Проте, як встановлено судом, виплату грошових коштів позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2023 відповідачем здійснено не було. Із змісту листа ГУ ПФУ в м. Києві від 23.03.2023 №2600-9501-8/54861 на адвокатський запит від 17.03.2023 вбачається, що [PERSON] на момент смерті (29.08.2022) на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві не перебувала, пенсію не отримувала. За життя [PERSON] до органів Пенсійного фонду за поновленням виплат пенсії з серпня 2014 не зверталася. Згідно заяви [PERSON] від 13.12.2022 виплата пенсії померлої [PERSON] прийнята та опрацьована для виплати допомоги на поховання. На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2023 ГУ ПФУ України в м. Києві листом від 03.01.2024 №2600-0207-7/1350 повідомило, що пенсійну справу [PERSON] поставлено на облік з серпня 2019 за заявою від 13.03.2020 для проведення виплати допомоги на поховання. Згідно електронної пенсійної справи станом на серпень 2014 розмір пенсії померлої становить 1 186,93 грн., з жовтня 2019 - 1803,02 грн., розмір пенсії за січень 2020 не змінювався. За період з 01.08.2014 по 03.01.2020 суми пенсії [PERSON] не нараховувались(а.с.122). Сторона позивача подала до суду заяву про зміну предмета позову, до якої долучила розрахунок ціни позову - загальний розмір недотриманої за життя пенсії [PERSON] за період з серпня 2014 до січня 2020, який становить 78 998,72 грн., а саме: з серпня 2014 по вересень 2019 року включно: (1186,93 грн. х 62 місяці) + (1803,02 нре. х 3 місяці) = 78998,72 грн. Даний розрахунок здійснений відповідно до інформації, наданої відповідачем у листі від 03.01.2024 №2600-0207-7/1350 на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2023 та перевірений судом. Як встановлено судом, відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед померлою [PERSON] з огляду на вимоги ст. 46 Закону. При цьому, спірну заборгованість не виключив до наданих нотаріусу відомостей для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права на власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця та отримання спадкового майна. У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Статтею 52 Закону визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Нормами ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також врегульовано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 23.02.2022 у справі №428/10113/20. При цьому, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням вищевикладеного та відповідно до положень ст.52 Закону, ст.1227 ЦК України суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання спірних сум у порядку спадкування за законом з одночасним визнанням за ним права власності на ці суми, як на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , а тому позовні вимоги повністю підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved