Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2010 року на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми на 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на утримання дитини пов`язані з розвитком здібностей сина в розмірі 68\~043 грн. 25 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2010 року по справі № 2-1165/10 стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з 04 березня 2010 року і до повноліття дитини. На даний момент відповідач аліменти платить, але нерегулярно. Проте, зважаючи на те, що дитина росте, потреби для життя та розвитку збільшуються, ростуть ціни на продукти харчування, одяг, а тому для забезпечення відповідного рівня життя дитини, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, цих коштів не вистачає. Син навчається в комп?ютерній академії «ШАГ» і кожен місяць необхідно кошти на оплату навчання. Для оплати навчання сина в комп?ютерній академії вона вимушена була брати кредит в банку. На репетиторів з математики та англійської в місяць вона витрачає 4000 грн. Вона забезпечує сина найнеобхіднішим, створює всі умови для фізичного, духовного та соціального розвитку дитини і хоч вона працює, проте коштів на все не вистачає. Щомісячно витрати на утримання дитини складають не менше 12000 - 14000 грн., однак не завжди цих коштів достатньо, щоб забезпечити дитині необхідний рівень життя та задовольнити її потреби для розвитку та навчання. Сума ж аліментів, яка стягнута з відповідача і які він сплачує, на сьогоднішній день є мізерною.\~ Ухвалою суду від 04 березня 2024 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 27.03.2024 року від відповідача надійшов відзив, в якому він визнає аліменти у розмірі 1 650 грн., щомісячно, а в частині вимог щодо стягнення додаткових витрат, пов`язаних із розвитком здібностей сина просить відмовити за безпідставністю. Зазначає, що він офіційно не працевлаштований і перебивається випадковими заробітками, оскільки знайти роботу з його станом здоров`я складно так як страждає на сколіоз. Крім того, він одружився вдруге і має на утриманні малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , також має на утриманні маму та тата похилого віку, яким по можливості надає матеріальну допомогу. Щодо додаткових витрат, то вказує на те, що понесені витрати позивачем були прийняті одноосібним рішенням без погодження з ним, як батьком дитини. Крім того, вважає, що заняття з репетитором не є розвитком особливих здібностей. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, з підстав викладених у відзиві. Заслухавши сторони та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2010 року по справі № 2-1165/10 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з 04 березня 2010 року і до повноліття дитини. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00036488367 [PERSON] після укладення шлюбу 23.11.2013 року змінила прізвище на Коломис. 17 серпня 2018 року між ТзОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Рівне Спеціаліст" та позивачкою укладено договір № 041011021 про навчання [PERSON] . Згідно довідки № 1118 від 27.02.2024 року, виданої ТзОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Рівне Спеціаліст", в тім, що [PERSON] навчався на курсі програми «Мала комп`ютерна освіта». Термін навчання складав 5 років з 01.09.2018 року по 31.08.2023 року. За весь період навчання оплачено в сумі 86\~166 грн. 16 травня 2023 року між ТзОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Рівне Спеціаліст" та позивачкою укладено договір № 041017877 про навчання [PERSON] . Згідно довідки № 1117 від 27.02.2024 року, виданої ТзОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Рівне Спеціаліст", в тім, що [PERSON] навчається на курсі програми «Професійна комп`ютерна освіта» за напрямком «Розробка програмного забезпечення». Термін навчання складає 2 роки з 05.06.2023 року по 04.06.2025 року. 16.05.2023 року навчання оплачено в сумі 86\~166 грн. Щодо зміни способу стягнення аліментів на дитину, суд звертає увагу, що за змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182СК\~України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже,\~Сімейний кодекс України\~встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України). Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей\~182-184,\~192 СК України. Позовні вимоги позивача в частині зміни способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, її гармонійного розвитку. В будь-якому випадку, відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини належить стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Суд погоджується із мотивами, зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини, що аліменти, визначені попереднім рішенням суду на дитину є недостатніми та не відповідають нормам чинного законодавства. Згідно зі\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При цьому, судом встановлено, що позивач вдруге одружився, і в нього від другого шлюбу народилася дитина, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідачем до відзиву долучено рентгенографію шийного відділу хребта в 2х проекціях, заключенням якого є сколіоз ГВХ І ст. ознаки дегенеративно дистрофічних змін ГВХ Остеохондроз, що значно ускладнює знайти роботу. Доводи відповідача, що у нього на утриманні перебувають батьки похилого віку не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів відповідачем не надано. Посилання позивача, що відповідач нерегулярно сплачує аліменти спростовується долученим відповідачем до справи розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 24281 від 29.03.2024 року, з якого вбачається, що станом на 01.04.2024 р. заборгованість із сплати аліментів за відповідачем відсутня, натомість існує переплата, яка становить 17\~830 грн. 26 коп. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивачки, суд враховує, що право обрання того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів, а також враховує позицію позивача, відповідача та те, що відповідач вдруге одружився, на утриманні має неповнолітню дитину та дружину, офіційно не працевлаштований, стабільного заробітку не має, підприємницькою діяльністю не займається, має проблеми зі здоров`ям. Враховуючи викладене,\~\~суд приходить до висновку, що відповідач спроможний і зможе забезпечити виплату аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] \~\~ в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше\~\~50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Окрім того, цей розмір аліментів на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Відповідно до приписів п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає таке. У зв`язку з понесеними позивачкою додаткових витрат на навчання сина в Комп`ютерній академії ШАГ за 5 років навчання нею оплачено 49\~920,50 грн., наразі син продовжує навчання та за два роки вона оплатила 86 166 грн., просить стягнути з відповідача 50 % суми (49\~920,50 грн.+ 86 166 грн.) в розмірі 68\~043,25 грн. За змістом\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України\~визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19, від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17), постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), постанові Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). Однак, не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини\~навчання дитини з метою здобуття професійної освіти (висновок Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19). Обов`язковою умовою вибір платного навчального закладу мало погоджуватись з батьком/матір`ю дитини та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі. Частинами першою-третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. В ході судового розгляду справи встановлено, що між позивачкою та відповідачем не буди узгоджені питання щодо навчання сина на платній основі. Навчальний заклад, в якому навчається син позивачем обрано на власний розсуд, без погодження із відповідачем. Крім того, щодо витрат на навчання дитини, то суду не надано доказів того, що навчання пов`язане із певним розвитком здібностей\~дитини. Виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину є необґрунтованими та не не підлягають до задоволення. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої\~статті 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що у задоволенні вимог в частині стягнення додаткових витрат відмовлено та позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про зміну розміру аліментів, на підставі пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1\~211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial