Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

До суду\~з вказаним\~позовом звернулося\~АТ «Універсал\~Банк» з\~посиланням на\~те,\~що у\~жовтні 2017\~року ПАТ\~«Універсал Банк»\~запустив новий\~проект monobank,\~в рамках\~якого відкриваються\~поточні рахунки\~клієнтам (фізичним\~особам),\~спеціальним платіжним\~засобом яких\~є платіжні\~картки monobank.\~18.11.2018\~ [PERSON] \~підписав анкету-заяву\~до договору\~про надання\~банківських послуг.\~Положеннями анкети-заяви\~визначено,\~що анкета-заява\~разом з\~Умовами,\~Тарифами,\~Таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та Паспортом\~споживчого кредиту\~складають \~договір про\~надання банківських\~послуг.\~Підписавши анкету-заяву\~відповідач підтвердив,\~що ознайомився\~та отримав\~примірники у\~мобільному додатку\~вищезазначених документів,\~що складають\~договір та\~зобов`язується виконувати\~його умови,\~а також\~підтвердив,\~що усе\~листування щодо\~цього договору\~просить здійснювати\~через мобільний\~додаток або\~через інші\~дистанційні канали\~відповідно до\~умов договору.\~Відповідно до\~умов укладеного\~договору кредиту\~відповідач отримав\~кредит у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на платіжну\~картку monobank\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~у розмірі\~0,00001\~%\~на рік.\~Відповідач зобов`язання\~за вказаним\~договором не\~виконує,\~у зв`язку\~з чим\~прострочення зобов`язання\~із плати\~щомісячного мінімального\~платежу за\~договором становить\~понад 90\~днів,\~у зв`язку\~з чим,\~на підставі\~положення п.п.\~4.16\~п.\~4\~Розділу ІІ\~Умов,\~відбулося істотне\~порушення клієнтом\~зобов`язань,\~вся заборгованість\~за кредитом\~стала \~простроченою.\~Банк 03.09.2023\~направив відповідачеві\~повідомлення «пуш»\~про істотне\~порушення умов\~договору та\~про необхідність\~погасити суму\~заборгованості.\~Проте,\~відповідач на\~контакт не\~виходив та\~не вчинив\~жодної дії,\~направленої на\~погашення заборгованості\~в зв`язку\~з чим\~кредит став\~у формі\~«на вимогу».\~Станом на\~07.11.2023 заборгованість за тілом\~кредиту становить 89225,08 грн.. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» вказану суму заборгованості за кредитним договором та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3028 грн. Ухвалою судді від 8 лютого 2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (т. 1 а. с.152-153). Ухвалою судді від 4 квітня 2024 року клопотання відповідача [PERSON] про приєднання доказів по справі за позовом Акціонерного товариства\~«Універсал Банк» до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором залишити\~без розгляду (т. 2 а. с. 176). Представник позивача в судове засідання не прибув, АТ «Універсал Банк» про розгляд справи повідомлений належним чином (т. 1 а.с. 156, 157, 160), АТ «Універсал Банк» в позовній заяві зазначив, що просить справу розглядати за відсутності представника позивача (т. 1 а. с. 2-9). Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (т. 1 а.с. 158, 159), про причини неявки суд не повідомив, подав до суду відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 161-164), в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що матеріали справи не містять доказів того, що між позивачем та ним було узгоджено істотні умови кредитного договору, в тому числі і розмір відсотків, що нараховує позивач та їх договірне списання за рахунок тіла кредиту. Крім того, зазначив, що позивач не надав первинний документ, який підтверджує надання кредитних коштів, враховуючи, що анкета-заява не містить даної інформації. Звернув увагу суду, що позивачем не надано доказів щодо внесення його до Довірчого списку, та можливості АТ «Універсал Банк» генерувати електронний цифровий підпис відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги». Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Відповідно до матеріалів справи, 18 листопада 2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» (т. 1 а.с. 10). Анкета-заява містить детальну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта відповідача, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг (п. 2). Згідно з п. 3 анкети-заяви, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Окрім цього, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підписанням анкети-заяви [PERSON] засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6). Згідно з п. 11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. До анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (monobank), Тарифи та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (т. 1 а.с. 20-31). До позовної заяви позивач долучив розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 7 листопада 2023 року, з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 89225,08 грн. (т. 1 а.с. 11-19). Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 2018 року [PERSON] власноручно підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк». У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Проте, у вказаній анкеті-заяві не зазначено розмір процентної ставки за користування кредитом, не зазначені умови щодо сплати пені та комісії, тобто сторони в розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів, пені та комісії. У позовній заяві позивач в обґрунтування вимог щодо стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором посилався на п. 4.16. Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», які опубліковані на сайті банку, та витяг з яких долучений до позовної заяви, де зазначено, що у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, укладання якого підтверджує і зобов`язується виконувати його умови (п. 2). Згідно з п. 3 анкети-заяви відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов і правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати простроченої заборгованості. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Водночас,\~у постановах від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц та від 9 січня 2020 року у справі № 643/5521/19, які додано відповідачем до відзиву,\~суд касаційної інстанції також виходив із того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Частиною першою статті 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі статтею 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь банку. Відхиляючи доводи відповідача,\~\~суд відмічає наступне. Відповідно до пунктів 61, 62, 65 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженою\~постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України. Аналогічного змісту норма закріплена у пункті 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254\~(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою). Такий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 31 жовтня 2018 року в справі № 755/2284/16-ц, у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі\~№\~760/7792/14-ц. Як вбачається із матеріалів справи, крім копій анкети заяви до договору про надання банківських послуг від 18.11.2018, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, позивач на обґрунтування своїх вимог надав до суду також розрахунок заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 11-19) та виписку із особового рахунку відповідача (т. 1 а.с. 39-145), з яких встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість. Отже, надану позивачем банківську виписку з рахунку відповідача та розрахунок заборгованості у сукупності є належними та допустимими доказами у справі, відповідають вищенаведеним вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором. Натомість відповідачем та його представником визначений у позовній заяві розрахунок заборгованості не спростовано, будь-яких доказів щодо погашення ним боргу за кредитним договором суду не надано. Сама лише незгода [PERSON] з наведеним розрахунком заборгованості не може свідчити про неналежність такого доказу. Окрім того, відповідачем за правилом ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України на спростування вказаного розрахунку у суді контррозрахунку надано не було. Надана відповідачем електронний реєстр чинних, блокованих сертифікатів відкритих ключів від 20.02.2024 копія (т. 1 а. с. 165-168) суд не приймає до уваги, оскільки він не містять інформації щодо предмета доказування у цій справі. На підставі вказаного аналізу норм матеріального права, матеріалів справи, розрахунків банку, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank від 18.11.2018 у розмірі 89225,08 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved