Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в я кому просить: 1) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 143717 грн. 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно договору страхування (франшиза) в розмірі 2600 грн. та моральну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 30 000 грн. В обгрунтування позову позивач вказує, що 16.02.2023 року [PERSON] рухалась автомобілем Honda Jazz, д.н.з. [NUMBER] по Варварівському мосту в бік вул. В. Морської. На зустріч рухалась вантажівка. З-під коліс вантажівки вилетіла металева конструкція від авто та влучила в передню частину авто Honda Jazz, тим самим пошкодивши автівку. Водій вантажного авто не зупинився та продовжив рух. Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області від 11.08.2023 року було повідомлено, що 16.02.2023 року близько 17 год 53 хв. на вул. В.Морська в м. Миколаєві в районі будинку № 1 сталась ДТП за участю Renault Magnum 460, н.з. [NUMBER] у з`єднанні з напівпричіпом Krone SDC 24, н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Honda Jazz, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Позивач вказує, що є власником автомобіля Honda Jazz, д.н.з. [NUMBER] . Згідно рахунків на оплату від 05.07.2023 року № 86, 56 сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля Honda Jazz, н.з. [NUMBER] (відновлювальний ремонт) складає 143717 грн. Позивач вказує, що з метою отримання відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, 17.03.2023 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до ПрАт «СК «Євроінс Україна» (страхової компанії винуватця ДТП), з якою останній уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з повідомлення про ДТП. Однак зазначена вище страхова компанія жодним чином не відреагувала на звернення. Крім того, позивач вказує, що йому було завдано моральної шкоди, оскільки він зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодження автомобіля. Так, позивач змушений був змінити хід свого звичного життя, тому що йому необхідні додаткові зусилля та кошти для організації своїх поїздок на роботу та забезпечити себе транспортним засобом. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» надав суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що позивачем не надано звіту (висновку) про визначення вартості (розміру) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Крім того долучені позивачем рахунки на оплату не є документом, що підтверджує фактичні витрати позивача на відновлення транспортного засобу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом досліджено постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2023 року згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400 грн. З постанови вбачається, що 16.02.2023 року о 17 годині 53 хвилини в м. Миколаєві по Варварівському мосту від вул. Пушкінська в напрямку вул. Поштова [PERSON] керуючи транспортним засобом Renault Magnum 460, д/н [NUMBER] у складі з напівпричепом KRONE SDC 24A, д/н [NUMBER] , був неуважний, не врахував дорожню обстановку не забезпечив технічно - справний стан транспортного засобу, внаслідок чого відбулося від`єднання частини з подальшим зіткнення з транспортним засобом Honda Jazz, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку від вул. Велика Морська, після чого місце пригоди залишив. Внаслідок ДТП транспортний засіб [PERSON] отримав механічні пошкодження та завдано матеріальний збиток. Судом досліджено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 08.12.2020 року згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на транспортний засіб Honda Jazz, д/н [NUMBER] Судом досліджено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від нещасних випадків на транспорті від 20.09.2022 року укладений між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» щодо транспортного засобу Honda Jazz, д/н [NUMBER] . Судом досліджено поліс № 213082898 страхування цивільно-правової відповідальності, страхова компанія ПрАТ «СК «Євроінс Україна», застрахований транспортний засіб Renault Magnum 460, д/н [NUMBER] . Страхова сума за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн. Розмір франшизи 2600 грн. Судом досліджено повідомлення [PERSON] від 17.03.2023 року до ПрАТ «СК «Єроінс Україна» про ДТП , яке відбулось 16.02.2023 року. Судом досліджено рахунок на оплату № 86 від 05 липня 2023 року виданий [PERSON] згідно якого вартість ремонтних робіт транспортного засобу складає 23155 грн. Судом досліджено рахунок на оплату № 56 від 05 липня 2023 року виданий [PERSON] згідно якого вартість товарів необхідних для відновлення транспортного засобу складає 120562 грн. Судом досліджено звіт № 26529 від 29.08.2023 року про оцінку вартості збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу (Honda Jazz, д/н [NUMBER] ) згідно якого ринкова вартість транспортного засобу становить 309144,32 грн., вартість відновлювального ремонту 101624,02 грн. вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ складає 51325,02 грн., вартість матеріального збитку без урахування ПДВ складає 44560,85 грн. Відповідно до частин першої і другої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем не надано доказів вартості матеріального збитку (звіту про оцінку майна). Крім того позивачем не надано доказів того, що було проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу. Долучені позивачем рахунки на оплату не є доказом сплати послуг за вартість відновлювального ремонту, оскільки не є первинними документом, що підтверджує фактичні витрати позивача на відновлення транспортного засобу. Враховуючи, що позивачем не надано звіту про оцінку вартості збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача вартість матеріального збитку зазначеного представником відповідача у звіті № 26529 від 29.08.2023 року в розмірі 44560,85 грн. без урахування ПДВ, оскільки документи, які б підтверджували факт проведення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ та докази на підтвердження того, що позивачем під час проведення ремонтних робіт понесені витрати із сплати ПДВ матеріали справи не містять. Що стосується стягнення з відповідача [PERSON] франшизи в розмірі 2600 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідач [PERSON] доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 2600 гривень під час розгляду справи не надав. Таким чином, сума франшизи в розмірі 2600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 30000 грн., то слід зазначити наступне. Частинами 1-3статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно пунктів 5, 9 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в обгрунтування позову позивач вказує, що моральна шкода завдана позивачу полягає у тому, що останній зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодження автомобіля. Так, позивач змушений був змінити хід свого звичного життя, тому що йому необхідні додаткові зусилля та кошти для організації поїздок на роботу, поїздок за межі населеного пункту. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивачем ж зокрема не надано доказів, що йому було завдано моральної шкоди, в чому саме вона полягала. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необгрунтованими та в задоволенні їх також слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 235,76 грн.з кожного.

Outcome: approved