Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 5.03.2021р. [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку. Поручителем за вказаним Договором виступила [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконує зобов`язання щодо повернення коштів належним чином, утворилася заборгованість в розмірі 47113,91 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 3.10.2023р. у справі відкрито спрощене провадження. Відповідачі відзиву проти позову не надали, матеріали позову отримали належним чином, про що зазначено у поштовому повідомленні. Суд, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 5.03.2021 року відповідач [PERSON] та позивач уклали кредитний договір AF2021-01120, згідно умов якого відповідач отримав кредит на суму 59400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку, строком до 25.02.2022р. Між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за яким вона зобов`язалася відповідати за виконання умов кредитного договору відповідачем [PERSON] В порушення вимог кредитного договору відповідачі не виконують взяті зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту станом на 31.07.2023 року становить за тілом кредиту 139093,33 грн. та за відсотками 3510,58 грн., а разом 17413,91 грн. Вказана заборгованість підтверджується відповідними розрахунками позивача. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч.2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.554 ЦК України\~поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~ст.81 ч.1 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що відповідач не виконує зобов`язань за кредитним договором, заборгованість не погашено, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про частковість задоволення позову, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача солідарно заборгованість у сумі 17413,91 грн. Щодо вимоги про стягнення комісії у сумі 29700 грн., суд зазначає, що кредитним договором у пункту Порядок та умови надання кредиту, передбачено, що позичальник сплачує на користь Банку плату за розрахункове касове обслуговування 2,5% від суми кредиту щомісяця. Велика Палата Верховного Суду (п. 29 постанови у справі №363/1834/17) виклала правову позицію, що Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).\~Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Велика Палата Верховного Суду\~ при розгляді справи №755/10947/17\~зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата,\~суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Отже, суд на підставі викладеного, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів комісії у сумі 29700 грн. Згідно частин 1, 2\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частинами 1-3\~статті 246 ЦПК України\~встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270 цього Кодексу. Згідно ч.3\~ст.141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що 18 червня 2018 року адвокатським об`єднанням «ЮРПРАЙМ» та позивачем укладено Договір 1/6-18 про надання правової допомоги. Суду подано акт приймання передачі виконаних адвокатом робіт, на суму 1000 грн. та квитанцію, якою підтверджено оплату послуг адвоката на зазначену суму. Згідно з положеннями\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, пропорційності витрат до предмету спору, з урахуванням принципу розумності та справедливості, відсутності заяв з боку сторони відповідача щодо зменшення суми витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрат на професійну допомогу. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити\~\~позивачу витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1361,61 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial