Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що [INFO] у м. Сімферополь АРК Крим внаслідок онкологічного захворювання підшлункової залози помер її батько [PERSON] , [INFO] . Для отримання свідоцтва про смерть вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород, але їй було відмовлено, з підстав ненадання документу встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, на підставі ч.2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території». 26.03.2024 року [PERSON] також\~звернулася \~до суду\~із заявою\~ у\~якій просить\~ встановити\~факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Зазначає, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією медичного свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 19.02.2024 року. Факт родинних відносин між нею та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] від 29.04.1977 року та свідоцтвом про народження [PERSON] № [NUMBER] від 06.08.1985 року. Водночас, згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] її прізвище зазначено як [PERSON] , а у паспорті громадянина України серії [NUMBER] прізвище її батька українською мовою зазначено [PERSON] . А тому\~просить суд\~встановити факт\~смерті громадянина\~України [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~місце народження:\~с.\~Болотне,\~Джанкойський район,\~Кримської області,\~ІПН:\~ [NUMBER] ,\~який помер\~ [INFO] у\~м.\~Сімферополь АРК\~Крим,\~а також\~встановити факт\~родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] у якій вона просить про розгляд справи без її участі. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд доходить наступного. Відповідно до ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.\~ Статтею 317 ЦПК України\~передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території. З паспорту громадянина України серії [NUMBER] судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] у місті Херсон, Україна. Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера виданого ДПА Київського району в м. Сімферополі від 14.02.2000 , [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . Заявниця стверджує, що її батьком є громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Болотне Джанкойського району Кримської області (паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області у червні 1997 року (дата видачі нерозбірливо). Відповідно до картки платника податків від 24.03.2021 року [PERSON] , [INFO] , має РНОКПП з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] . Судом досліджено надану заявницею копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (записи у якому зроблені російською мовою), та встановлено, що 29.04.1977 року [PERSON] (рос. [PERSON] ), [INFO] , уродженець Джанкойського району Кримської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Запоріжжя, у Комсомольському райрацс м. Херсон уклали шлюб, про що зроблено запис за № 264. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] (рос. [PERSON] ), дружини [PERSON] (рос. [PERSON] ). Також судом досліджено копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 06.1985 року, у якому зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Херсон Херсонської області, УССР. Її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Як убачається з наданого заявницею повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00044302372 від 29.03.2024 року, батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Херсон Херсонської області, УССР є [PERSON] , [INFO] , матір"ю - [PERSON] , [INFO] . При цьому у вказаному Витягу наявні дані щодо РНОКПП дитини - [PERSON] , [INFO] , а саме: 2833222449, який збігається з даними, зазначеними у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої ДПА Київського району в м. Сімферополі [PERSON] . Також у Витягу зазначено РНОКПП батька дитини - [PERSON] , [INFO] , а саме: 1909311495, який збігається з даними зазначеними у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера виданої ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Білозерська ДПІ) [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджує факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме того, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] . У копії медичного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.02.2024 року виданого державною бюджетною установою охорони здоров`я республіки Крим «Кримське республіканське бюро судово-медичної експертизи», наданого заявницею вказується, що 16.02.2024 року у м. Сімферополь республіки [PERSON] , [INFO] . Також як убачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації смерті м. Сімферополя департаменту запису актів цивільного стану міністерства юстиції республіки Крим, таким зареєстровано факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Болотне Джанкойського району Кримської області, який помер [INFO] . Відповідно до ч.2 та 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими\~частиною другою\~цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». За п.8 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Разом з тим, документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Проте, виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Відповідно до ч.1\~ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з\~ч.\~ч.\~1-2\~ст.4\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»\~на\~тимчасово окупованій\~території на\~строк дії\~цього Закону\~поширюється особливий\~правовий режим\~перетину адміністративної\~межі та\~лінії зіткнення\~між тимчасово\~окупованою територією\~та іншою\~територією України,\~вчинення правочинів,\~проведення виборів\~та референдумів,\~реалізації інших\~прав і\~свобод людини\~і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Абзацом третім\~частини другої\~статті 1\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»\~встановлено,\~що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Суд приходить до висновку, що заявниця не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Сімферополь АРК Крим, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Частиною першою статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] , породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Відповідно до ч.4\~ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті свого батька на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] у м. Сімферополь АРК Крим підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту смерті. Задоволення заяви має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для державної реєстрації смерті батька, проведеної державним органом України та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до правил ст.317, п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

Outcome: approved