Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Представник заявника [PERSON] який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, який має юридичне значення. Заява обґрунтована наступним. Представник заявника зазначає, що заявник, [PERSON] , народилася [INFO] у м. Мар`їнка Донецької області. Дошлюбне прізвище [PERSON] « [PERSON] ». Факт народження та правопис прізвища підтверджується наступними документами: відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мар`їнським відділом РАГС в Донецькій області від 24.07.1976 року, яке заповнено на російській мові, свідоцтво видане на ім`я: « [PERSON] », дата народження: « [INFO] сформований в системі «Електронний суд» 01.03.2024 2 июня 1976», про що в книзі реєстрації актів про народження проведено запис: «№ 102» від: «1976 года июля месяца 24 числа», батьками вказано: «отец: [PERSON] », «мать: [PERSON] ». Разом з тим, згідно повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26 лютого 2024 року заповненого вже на українській мові прізвище зазначено як « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », народилася: « [INFO] », місце народження «місто Мар`їнка», відповідний актовий запис « № 102» від 24 липня 1976 року». Тобто, на українській мові правильним є напис дошлюбного прізвища заявника « [PERSON] ». Вказаний факт також підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 січня 2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мар`їнського районного управління юстиції у Донецькій області, відповідно до якого 20 січня 2012 року зареєстровано шлюб між: « [PERSON] , [INFO] » та « [PERSON] , [INFO] », про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 6. Прізвище після реєстрацію шлюбу дружини: « [PERSON] ». Згідно витягу № 00043771784 від 2802.2024 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища в графі відомості про дружину, прізвище « [PERSON] » до реєстрації шлюбу було « [PERSON] ». 02.02.2024 року заявниця звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за вислугу років. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 054450004676 від 08.02.2024 року ГУ ПФУ у Львівській області надало письмову відповідь, в межах якої роз`яснило що до страхового стажу не зараховано: «…Період навчання згідно диплома серії ІМ ВЕ № 000672 оскільки в поданому документі зазначено дошлюбне прізвище [PERSON] , що не відповідає дошлюбному прізвищу зазначеному в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 20.01.2012 - Скрипнік. Додатково період роботи згідно уточнюючої довідки від 27.01.2024 № 6 та довідки про підтвердження місця роботи від 27.01.2024 № 7, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Мар`їнська центральна районна лікарня» на ім`я [PERSON] , [INFO] не зараховано відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в довідці зазначено дошлюбне прізвище [PERSON] , що не відповідає дошлюбному прізвищу зазначеному в свідоцтві про шлюб [NUMBER] від 20.01.2012 - Скрипнік. Згідно поданих документів право на пенсію за вислугу років згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - відсутнє». У зазначених документах дійсно наявна помилка у написанні дошлюбного прізвища Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.03.2024 3 заявниці, яка пов`язана з перекладом її прізвища з російської на українську мову. На теперішній час, виправити помилку вже не можливо, оскільки навчальний заклад, а саме «Донецьке базове медичне училище» вже не існує, а медичний заклад Комунальне некомерційне підприємство «Мар`їнська центральна районна лікарня» знаходиться за адресою: 85630, Донецька область, Покровський район, м. Красногорівка, вул. Нахімова, 1, яке відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією № 309 від 22.12.2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004 віднесено до території активних бойових дій. Тому, заявник вимушена звернутися до суду, для встановлення факту належності документів, оскільки встановлення даного факту необхідно для призначення пенсії за віком. Підтвердженням належності саме заявниці вказаних документів є також виписана на її ім`я трудова книжка серії [NUMBER] , в якій закресленим вказано дошлюбне прізвище на російській мові « [PERSON] », та прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] », в якій відображені всі спірні періоди страхового стажу, які не зараховує у своєму рішенні Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 054450004676 від 08.02.2024 року. Представник заявника та заявник у судове засідання не з`явились про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують. Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.03.2024 4 встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлення факту належності заявнику диплому серії ІМ ВЕ № 000672, уточнюючої довідки від 27.01.2024 № 6 в яких прізвище не відповідає свідоцтву про народження та свідоцтву про шлюб, надає право заявнику врахувати трудовий стаж за період навчання та праці з 01.01.1997 року по 31.01.2024 року для призначення пенсії, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення. Як зазначено у абз. 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, заявнику встановлення факту належності йому документів необхідно для призначення пенсії; можливості отримати іншим чином документ, що підтверджував б вищевказаний факт, немає; іншого порядку встановлення даного факту, окрім як судового, діючим законодавством не передбачено, а встановлення факту належності документа особі не матиме наслідком виникнення спору про право. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заявлених вимог у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню, оскільки факт належності правовстановлюючого документу заявнику повністю доведений дослідженими в судовому засіданні доказами. Розумних сумнівів щодо достовірності даних обставин у суду немає. На підставі викладеного й у відповідності із ст. ст. 4, 10, 19, 23, 60, 293, 294, 315 - 319 ЦПК України, суд-

Outcome: approved