Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Позиції учасників справи викладені в позовній заяві та відзиві на позов. Адвокат Олег Якобчук, який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою та просить ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , щляхом передачі ключів від вхідних дверей до цієї квартири - [PERSON] , а також забезпечити її вільний доступ та перебування у квартирі. Крім того, просить стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрат за послуги адвоката в сумі 20000 гривень. Також [PERSON] , просить суд витребувати у відповідачів копію технічного паспорту на зазначену квартиру. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є співвласником квартири (19/100) квартирою [ADDRESS] . Зазначене майно позивач отримала за договором дарування від 03.07.2009. Відповідачам належить 81/100 квартири [ADDRESS] . Обговорювати порядок користування квартирою відповідачі не бажають, що унеможливлює досудове врегулювання даного спору. Позивач позбавлена можливості доступу до цієї квартири, що порушує її права, як співвласника і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідачі надали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що співвласниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] (1/1+1/1 частки), [PERSON] (1/1 частка) та [PERSON] (1/1 частка). Зазначена квартира складається з 4 кімнат, житловою площею 43,90 кв.м. Загальна площа квартири 61,10 кв.м. Однак, позивачка мала ключі від вхідних дверей квартири. Перешкоди в користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чинить. Між тим, вказують що квартира, доступ до якої просить надати позивач є єдиним житлом сім`ї [PERSON] , а враховуючи конфліктні відносини між сторонами, у разі вселення позивачки в спірне приміщення, гарантовані стандарти санітарно гігієнічних та морально етичних норм співмешкання будуть порушені. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 18.01.2024. Після виконання судом вимог ч.ч. 6,7 ст. 187 ЦПК України, ухвалою від 05 лютого 2024 року призначено підготовче судове засідання в даній справі на 12.02.2024. За клопотанням представників відповідачів підготовче засідання відкладалось на 13.03.2024. Ухвалою суду від 13.03.2024 було відмовлено відповідачам у прийнятті зустрічного позову для його спільного розгляду з первісним. Також ухвалою від 13.03.2024 було закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 02.04.2024. Розгляд справи відкладався за клопотанням сторони відповідачів 22.02.2024, Пояснення сторін та їх представників в судовому засіданні. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона проживала в квартирі з батьками з 1973 по 1984 роки, поки не одружилась та не переїхала до м. Київ. Приїздила та допомагала матері, яка хворіла. Маму доглядала в основному її сестра [PERSON] . В квартирі проживають [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх дитина [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] в квартирі не зареєстрована. За користування квартирою (кімнатою) комунальні платежі не сплачує. Вона зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Ключі від квартири їй не надавались, однак комплект ключів мала [PERSON] , яка отримала їх від матері [PERSON] .. [PERSON] племінник позивачки, не надає доступу до кімнати, яка належить позивачеві. Двері не відчиняє, на телефонні дзвінки не відповідає. Позивач повідомила, що зверталась із цого приводу до поліції, однак дієвого результату її звернення не мало. Позивач звертався до відповідача [PERSON] , з питанням про доступ до житла чи проживання у спірній квартирі, і той відмовив їй сказавши, що треба відокремити вхід та її площу. Також, між позивачем та [PERSON] обговорювалась грошова компенсація, за частку квартири, яку бажає використовувати [PERSON] , однак згоди вони не дійшли. Питання поділу в натурі спірної квартири з дотриманням ідеальних часток, між сторонами не обговорювалось. Представник позивача пояснив, що [PERSON] та [PERSON] дійсно не користуються зараз спірною квартирою, однак є її співвласниками, тому залучені до участі в справі, як співвідповідачі. Щодо відмови [PERSON] надати доступ до приміщення (кімнати в квартирі), право на яке має позивач, то інакше аніж у судовому порядку дане питання неможливо врегулювати. Підтримали позовні вимоги. Додатково пояснили, що предмет спору не стосується вселення у спірну квартиру, позивач не бажає жити у квартирі. Вона бажає отримати доступ до приміщення (кімнати в квартирі), щоб навести там порядок та в подальшому здати кімнату в оренду. Позивач також визнала, що має право власності на квартиру [ADDRESS] , в якій проживає. Відповідачі в судові засідання не з`являлись. Їх явка не визнавалась судом обов`язковою. Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Пояснили, що [PERSON] із дружиною та дитиною проживають у спірній квартирі. Перешкод [PERSON] в користуванні її приміщенням ніхто не чинить. Зокрема, [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі, і фізично не можуть перешкоджати позивачу користуватись її кімнатою. Стосовно [PERSON] , то адвокати Чичиркін А.О. та [PERSON] одностайно наголосили, що він ні в якому випадку не перешкоджає [PERSON] в користуванні її кімнатою. Доказів іншого, в судовому засіданні не надано. В будь-якому випадку [PERSON] готовий до викупу її частки, про що неодноразово вказував, і сторони декілька разів намагались домовитись із цього питання, однак із тих чи інших підстав не досягли згоди. Звернули увагу, що позивач та третя особа мають ключі від вхідних дверей, про що самі ж зазначали, втім просто не пробували користуватись ними, вказуючи що обізнані про поміняний замок від вхідних дверей. Однак, жодного доказу перешкод в користуванні приміщенням, позивач суду не надала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] , підтримала позовні вимоги [PERSON] і пояснила, що вони з позивачкою рідні сестри. Їх мати - [PERSON] хворіла і [PERSON] забирала її до себе додому щоб доглядати. Мати перебувала у неї з 2017 по 2019 роки, а у 2019 році [PERSON] до себе забрала її сестра (позивач), до квартири в м. Києві. Ключі від спірної квартири, які є у третьої особи, належали покійній матері. Однак, вони не користувались ними, а завжди перетелефоновували в разі необхідності взяти якісь речі матері, і [PERSON] впускав [PERSON] , або її сестру. Знали, що [PERSON] (їх племінник) змінив замки від вхідних дверей просили виготовити дублікат для того, щоб мати можливість доступу до квартири на власний розсуд, однак отримали відмову з мотивуванням, що в такому випадку необхідно встановити режим користування квартирою та розділити вхід. Неодноразово сварились в телефонному режимі, з приводу чого [PERSON] зверталась до поліції. З письмових доказів, досліджених судом встановлено наступне. Згідно із копією договору дарування, укладеному в м. Переяслав Хмельницький (м. Переяслав) 03.07.2009 року та зареєстрованому в реєстрі за № 1865, вбачається, що [PERSON] (дарувальник) безоплатно передала у власність [PERSON] та [PERSON] (обдаровувані) прийняли безоплатно, у рівних долях 19/100 частин квартири [ADDRESS] . При цьому, згідно із договором дарування, 19/100 квартири складають приміщення № [NUMBER] площею 8.4 кв.м. (а.с.9-10). Відповідно до п.2.1 зазначеного договору дарування від 03.07.2009 року, сторони визначили, що передачею майна, слід вважати «символічну передачу 19/100 частин квартири». За інформацією, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, спірна квартира належить [PERSON] в частці 81/300, [PERSON] в частці 81/300, [PERSON] в частці 81/300 та [PERSON] і [PERSON] в рівних частках по 19/200 (а.с. 12, 104-109). Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно свідчить про те, що правовий статус 19/200 частин, належній [PERSON] квартири приватна спільна часткова. З паспорту громадянина України серії [NUMBER] також убачається, що місце проживання (реєстрації) позивача з 16.11.2006 за адресою: [ADDRESS] (а.с.79). Суду була надана копія технічного паспорту на квартири [ADDRESS] (а.с. 110-112). З копії свідоцтва про право власності на житло (квартиру) від 10.12.2001 вбачається, що спірне майно було приватизоване і належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 113). [PERSON] зверталась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання її права на частину спільного майна та встановлення порядку користування квартирою. Рішенням Переяслав Хмельницького суду від 21.07.2006 року (копія якого надана суду) у справі №2-638/2006 її вимоги задоволені частково. Зокрема, виділено у користування [PERSON] жилу кімнату площею 8,40 кв.м., в користування [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] кімнату площею 17,30 кв.м., кімнату площею 9,90 кв.м. та кімнату площею 8,30 кв.м. У спільному користуванні залишено кухню, коридор, ванну кімнату і туалет (а.с.114). Перевірка за зверненням [PERSON] до поліції, проводилась відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», що вбачається з копій відповіді начальника ВП№1 Бориспільського РУП адвокату Якобчуку О.М.. довідки по матеріалам ЄО №6524 а також відповіді начальника ВП [PERSON] від 21.11.2023 (а.с.120-122, 132). В ході\~зазначеної вище\~перевірки були\~відібрані пояснення\~від \~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~із змісту\~яких убачається,\~що існує\~конфлікт з\~приводу користування\~квартирою [ADDRESS] ,\~між власниками\~цього житла.\~При цьому,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~вказують що\~їм відмовляють\~у наданні\~доступу до\~квартири і\~просять поліцію\~посприяти у\~вирішенні цього\~питання,\~а [PERSON] \~вказує,\~що до\~нього особисто,\~жодна із\~сестер його\~покійної дружини\~із цього\~приводу не\~зверталась(а.с. 127-131). Норми права, що підлягають застосуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути припинена, або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Висновки суду. Квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності. Частка [PERSON] - 19/100 частин квартири [ADDRESS] , прийнята за умовами заповіту у рівних долях із [PERSON] . Право власності\~ [PERSON] \~на її\~частку в\~спірній квартирі\~не оспорюється\~відповідачами і\~не є\~предметом судового\~розгляду. Рішенням Переяслав Хмельницького суду від 21.07.2006 року, у справі №2-638/2006 проведено виділ у користування співвласників приміщень квартири, користування якою є предметом даного спору. Фактично судом визначено порядок користування квартирою між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , які були учасниками спору. При цьому судом чітко визначено кімнати, які ними використовуються, і визначені інші приміщення квартири для спільного користування. [PERSON] не приймала участі у розгляді цієї справи (№2-638/2006), а ні як сторона спору, яка має певне право, що оспорюється не визнається чи порушене, а ні як третя особа, на права якої може вплинути рішення в справі. На момент розгляду справи судом, в квартирі користування якою бажає отримати [PERSON] проживають (користуються квартирою) [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх дитина [PERSON] . \~ \~ \~ \~Таким чином, логічним було б звернення до суду [PERSON] (у якості позивача), як особи якій виділено конкретну кімнату (позначену на плані під №5) в квартирі [ADDRESS] , у контексті порушення її прав, як користувача, або ж звернення [PERSON] про встановлення (зміни) порядку користування квартирою з урахуванням її частки. Оскільки конкретна кімната в користування позивачу судом не виділялась, то у своєму позові [PERSON] ставить питання саме про усунення перешкод в користуванні квартирою. Однак, при цьому слід було б ініціювати це питання перед судом із урахуванням часток та прав тих осіб, які також є власниками та користувачами приміщень в спірній квартирі. Однак, під час розгляду справи № 373/101/24 не пропонувалось встановити порядок користування позивачем квартирою, виходячи із часток співвласників, а також осіб, які там проживають фактично (в тому числі з відступом від ідеальних часток зі сплатою грошової компенсації). Позивач має у власності квартиру в [ADDRESS] , а вимоги за даним спором не стосуються питання вселення позивача у спірну квартиру. З урахуванням вищенаведених обставин, надання позивачу за судовим рішенням «постійного безперешкодного доступу» до спірної квартири, без визначення конкретного порядку користування квартирою, з урахуванням частки позивача, створить ситуацію, за якої позивач отримає непропорційно широкий доступ до всієї квартири, хоча вона, спільно із третьою особою є власниками лише 19/200 частки квартири (кожна по 19/100). Крім того обраний позивачем спосіб захисту свого права є неефективним, оскільки фактично [PERSON] просить зобов`язати осіб, які не користуються квартирою, не чинити їй перешкод у доступі до квартири, в той же час не всі користувачі квартири залучені до участі в розгляді цієї справи. Часткове задоволення позовних вимог, відповідно до вимог позивача та з урахуванням визначеного судовим рішенням від 21.07.2006 року, у справі №2-638/2006 порядку (виділу у користування) приміщень цієї квартири також є неможливим, без зміни попереднього порядку. Згідно статей 358, 364 ЦК України, позивач може заявити вимоги про стягнення матеріальної компенсації його частки у праві власності на спірну квартиру. Проте, таких вимог позивач не заявив. Отже, відмова у задоволенні цього позову не призведе до ситуації, за якої позивач буде позбавлений можливості користуватися єдиним наявним у нього житлом і суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу до квартири, оскільки вимога про надання постійного безперешкодного доступу до квартири, яка належить на праві часткової власності п`ятьом особам, без виділення в її користування конкретної кімнати за планом квартири, та визначення конкретної площі (кімнати) відповідно до частки [PERSON] може мати наслідком непропорційне порушення інтересів інших осіб. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. сплачений позивачем - звернути в дохід держави. Відповідачі у відзиві на позов просили стягнути з відповідача понесені судові витрати, однак всупереч ст 246 ЦПК України, про види і розмір судових витрат до закінчення судових дебатів не заявили, як не заявляли і про неможливість подати суду докази їх понесення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed