Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

22 червня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 20 липня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] - син [PERSON] . Спільне життя у сторін складалося добре, але згодом сімейні стосунки між ними погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та як наслідок до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, сторони зрозуміли, що вони люди різного характеру та поглядів на життя. Більше того вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тривалий час сторони разом не проживають і не підтримують жодних відносин, також не ведуть спільного господарства, мають роздільний бюджет. Шлюб носить формальний характер. Примирення між сторонами неможливе. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 червня 2023 року дану справу передано для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20 липня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем та просить відмовити у задоволенні позову. 07 грудня 2023 року від позивача [PERSON] надійшла до суду заява про залишення позову без розгляду. 09 січня 2024 року представник позивача надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Ухвалою суду від 22 січня 2024 року надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю один місяць, зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, призначено цивільну справу на 26 лютого 2024 року о 10 годині 00 хвилин. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] у судове засідання. Ухвалою суду від 25 березня 2024 року визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] у судове засідання. Ухвалою суду 08 квітня 2024 року у задоволенні клопотання [PERSON] про надання строку на примирення сторін відмовлено. 11 квітня 2024 року від відповідача надійшли до суду письмові пояснення, у даних поясненнях відповідач проти розірвання шлюбу заперечує, оскільки він вважає, що є можливість зберегти сім`ю, причин для розірвання шлюбу немає. Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги позову, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання позивач не з`явилася, надаючи пояснення у попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд постановити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем, заперечувала проти надання строку для примирення, пояснила, що даний строк примусить її до шлюбу з відповідачем, який вона не бажає продовжувати, просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач у судове засідання не прибув, надаючи пояснення у судовому засіданні 08 квітня 2024 року, просив суд у задоволенні позову відмовити, оскільки він бажає зберегти шлюб, крім того, у них на утриманні є двоє неповнолітніх дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 20 липня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського юстиції [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 5). Як вбачається з копій свідоцтв про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 13-14). Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин. Суд дійшов висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності зі\~статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Згідно частини другої\~статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку частини другої статті 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей\~24,\~110,\~112,\~113,\~114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved