Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 13.12.2019 Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстрував шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2402. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження дитини зареєстроване 22.10.2020 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванківському та Поліському районах Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 172. В ході спільного проживання між відповідачем та [PERSON] почали виникати конфлікти, через відсутність спільних інтересів, наявності різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння. З 2020 року позивач разом з [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, оскільки шлюбні відносини між відповідачем та [PERSON] не були припинені. З початку спільного проживання з позивачем [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного між ними, однак останній такої згоди не надав. 01.08.2023 [PERSON] повідомила позивачу, що відповідач не являється біологічним батьком дитини [PERSON] , так як жодних інтимних стосунків за час спільного проживання між нею та відповідачем не було. З її слів біологічним батьком дитини є позивач, так як до укладення шлюбу між ними тривалий час були стосунки. 03.08.2023 позивач звернувся до сертифікованого медико-генетичного центру ТОВ «Мама Папа» для проведення генотипоскопічного експертного дослідження. На вирішення генотипоскопічного експертного дослідження поставлені були такі питання: чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] 30.08.2023 позивач отримав висновок № 39275 згідно якого він є біологічним батьком дитини в рамках проведеного дослідження на 99,99999998%. В зв`язку з цим [PERSON] вирішив звернутися до суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомлена про день та час у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Іванківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.10.2020 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванківському та Поліському районах Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] народився [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис № 172. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до частини 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 вищевказаної Постанови ПВСУ передбачено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку генотипоскопічного експертного дослідження від 30.08.2023 № 39275 наданого медико-генетичним центром ТОВ «Мама Папа» ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , в рамках проведеного дослідження складає 99,99999998%. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, а тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved