Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Іляшкович Н.В., звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 11 серпня 2022 року розлучилися батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 11.08.2022р. Діти, а саме позивач [PERSON] , [INFO] та його малолітня сестра [PERSON] , [INFO] залишилися проживати разом із матір`ю, перебували на повному її утриманні. Батько покинув родину та від моменту розлучення і до теперішнього часу не цікавився життям чи здоров`ям своїх дітей, не телефонує, не виявляв бажання спілкуватись з ними та приймати участь у їхньому вихованні. В подальшому, мати дітей, [PERSON] , захворіла онкологічним захворюванням та [INFO] померла в лікарні в м. Діттенхайм Федеративна Республіка Німеччина, про що свідчить свідоцтво про смерть видане органом РАЦС м. Гунценхаузен 08.09.2023р. Після смерті дружини, батько продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. Вже більше п`яти років він життям та здоров`ям дочки [PERSON] не цікавиться, не піклується про її моральний та духовний розвиток. Як батько не телефонує дитині та не робить жодних спроб побачитися. Всі витрати по її утриманню несе позивач. Окрім того, відповідач зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. Є хронічним алкоголіком. Неодноразово проходив лікування від алкогольної залежності. Через алкогольне отруєння в останній раз потрапив у лікарню з діагнозом: хронічний гепатит не уточнений 08.09.2023р., що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №11476 від 22.09.2023р. У зв`язку із цим, позивачу не хотілося б, щоб спосіб життя батька міг навіть опосередковано впливати на розвиток дитини. У своєму позові позивач просить суд позбавити [PERSON] [INFO] мешканця [ADDRESS] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Іляшкович Н.В. не з`явилися надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. На адресу суду надіслала заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі та врахувати висновок наданий органом опіки та піклування. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи належним чином був повідомлений, що стверджено розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що 11 серпня 2022 року розлучилися батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 11.08.2022р. (а.с.16). Діти, а саме позивач [PERSON] , [INFO] та його малолітня сестра [PERSON] , [INFO] залишилися проживати разом із матір`ю, перебували на повному її утриманні. В подальшому, мати дітей, [PERSON] , захворіла онкологічним захворюванням та [INFO] померла в лікарні в м. Діттенхайм Федеративна Республіка Німеччина, про що свідчить свідоцтво про смерть видане органом РАЦС м. Гунценхаузен 08.09.2023р.(а.с.14-15). Згідно Акту обстеження житлово - побутових і матеріальних умов позивача [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , депутатом Хустської міської ради, [PERSON] , встановлено наступне: [PERSON] [INFO] згідно Довідки про реєстрацію місця проживання зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак фактично постійно проживає в [ADDRESS] . Разом із заявником за вказаною адресою проживає бабуся [PERSON] та малолітня сестра [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] померла [INFO] . На дату смерті [PERSON] була розлучена із батьком дітей [PERSON] . Зі слів сусідів: [PERSON] - [ADDRESS] , [PERSON] - [ADDRESS] , [PERSON] - [ADDRESS] вихованням малолітньої дитини, [PERSON] , займається бабуся - [PERSON] та брат [PERSON] . Брат також повністю матеріально утримує дитину. Батько дітей з ними не проживає на протязі останніх 5 (п`яти) років, життям та здоров`ям малолітньої доньки не цікавиться, дитину не виховує, морально не підтримує та матеріально не забезпечує (а.с.17). Також, 23.02.2024 року на адресу суду надійшов Висновок про позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . З метою підготовки даного висновку органом опіки та піклування встановлено наступне. В результаті здійснення оцінки потреб сім`ї [PERSON] , батька дитини, з`ясовано, що його стан здоров`я незадовільний, оскільки, з його слів, перебуває на лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського Остапа Петровича» Хустської міської ради, емоційний стан задовільний, має підтримку рідних/близьких, у помешканні, де проживає батько дитини, брудно, наявні ознаки сирості, грибка, щодо виконання батьківських обов`язків - не виконує. Згідно з висновком оцінки потреб особи, у сім?ї [PERSON] , наявні складні життєві обставини. Основними ознаками та чинниками, що їх спричиняють, є ухиляння від виконання батьківських обов?язків щодо малолітньої [PERSON] . Згідно характеристикою, наданою Липчанським старостинським округом Хустської міської ради, громадянин [PERSON] постійного місця роботи не має, працює посезонно. За час проживання в селі помічався в гучних компаніях, час від часу зловживає спиртними напоями. На запит ССД Хустським районним управлінням поліції ГУНП в Закарпатській області надано інформацію від 26.12.2023р. №12048/106/28-23, в якій зазначено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , до кримінальної та адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов?язків, жорстоке поводження з дітьми не притягувався. Згідно з наданою інформацією комунальним некомерційним підприємством «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 11.12.2023р. №240/03-6, декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, більше п?яти років назад укладено матір?ю дитини - [PERSON] . Після її смерті за дитиною доглядає бабуся, яка приводить дитину на медичні огляди та приймає участь у обстеженні та лікуванні дівчинки. Батько, [PERSON] , участь у піклуванні за дитиною не приймав. Згідно з характеристикою [PERSON] , наданою Липчанським закладом загальної середньої освіти I-III ступенів, дівчинка проживає разом з бабусею [PERSON] та старшим братом [PERSON] . Батько з дитиною не проживає, її вихованням не займається, навчанням не цікавиться, з класним керівником зв?язок не підтримує, на батьківські збори жодного разу не з`являвся. 08.02.2024р. та 15.02.2024 р. питання щодо позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] виносилось на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини. Відповідачу по справі двічі надсилались запрошення для участі у засіданні Комісії, однак він на засіданні Комісії не з?явився і знехтував своїм правом висловити свою думку щодо позбавлення його батьківських прав. Малолітня [PERSON] на засіданні Комісії пояснила, що батько з нею не спілкується, не виявляє батьківської турботи по відношенню до неї, не цікавиться її життям та успіхами, не надає жодної матеріальної допомоги, тому не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. За результатами голосування членами Комісії було одноголосно прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Виходячи з вищенаведеного та враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 15.02.2024 №1, орган опіки та піклування Хустської міської ради вважає, що позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.42-44). Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Повертаючись до обставин даної справ, суд констатує, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Весь цей час донькою опікується брат. Сам [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, в судові засідання не з`являвся, своєї позиції щодо позбавлення його батьківських прав не висловив то на думку суду це, у сукупності із іншими обставинами справи, свідчить про те, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо і про наявність вини у його діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, і це не суперечитиме інтересам дитини. Згідно ст.ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3. ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи , що в матеріалах справи відсутнє подання органу опіки і піклування виконавчого комітету Хустської міської ради про доцільність призначення опікуном позивача [PERSON] то в цій частині позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved