Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

У грудні 2023 року позивач, за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст.\~147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно розпорядженню Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 внаслідок припинення роботи Іллічівським районним судом м. Маріуполя з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, продовженого до 13 травня 2024 року, через свого представника [PERSON] звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 06 листопада 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя не має спільних дітей, однак сімейне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття любові один до одного, внаслідок чого з лютого 2022 року сторони припинили фактичні шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Після повномасштабного вторгнення та агресії рф проти України позивач покинула постійне місце проживання м. Маріуполь, тоді як відповідач залишився проживати в м. Маріуполь. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року, після витребування інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача від Мінсоцполітики України, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явилася, однак 02 квітня 2024 року представник позивача [PERSON] через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримують та наполягають на його задоволенні. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з містом Маріуполем Донецької області, де зареєстрований відповідач, і що знаходиться на тимчасово окупованій та, відповідно, непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено в тому числі шляхом розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача та його роботи суду позивачем не повідомлялося, а як внутрішньо переміщена особа відповідач згідно даних Мінсоцполітики України не зареєстрований. Відзив відповідачем не подавався. За таких обставин, з урахуванням відсутності заперечень позивача за правилами ст.ст.\~280, 287, 288 ЦПК України\~справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06 листопада 2019 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 942, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06 листопада 2019 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 12). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося через втрату почуття любові один до одного, внаслідок чого з лютого 2022 року сторони припинили фактичні шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Після повномасштабного вторгнення та агресії рф проти України позивач покинула постійне місце проживання м. Маріуполь, тоді як відповідач залишився проживати в м. Маріуполь. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Згідно ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 55 СК України\~\~дружина\~\~та\~\~чоловік\~\~зобов`язані\~\~спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~\~членами\~\~сім`ї\~\~на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, ухилення відповідача від явки до суду, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105, ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір слід покласти на відповідача. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотала, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved