Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання сина сторін. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17.12.2011 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] . В грудні 2013 року [PERSON] залишив сім`ю і пішов проживати окремо. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 14.05.2015 шлюб між ними розірвано. 09.09.2017 позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Батько ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За даних обставин позивач звернулася до суду з позовом, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина та стягнути аліменти на утримання сина в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня пред`явлення позову та до досягнення ним повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підтримала та пояснила, що з 17.12.2011 перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . В грудні 2013 року відповідач залишив сім`ю і пішов проживати окремо. В 2014 році після окупації рф території Луганської області вона з сином переїхали проживати в інше місто, відповідач залишився проживати на окупованій території. 14.05.2015 шлюб між ними розірвано. 09.09.2017 позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідач не піклується про сина, взагалі не цікавиться його життям, станом здоров`я, навчанням, не спілкується з ним, не вітає з днем народження. Просила позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підтримав, просить їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] .. Проти заочного розгляду не заперечив. Крім того зазначив, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 04.09.2020 ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , тому заявив клопотання про відмову від позову в частині вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Протокольною ухвалою суду від 18.04.2024 прийнято відмову представника позивача Столяра М.В. від позову в частині вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідач повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, але своїм правом на участь не скористався, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не надав. Представник органу опіки та піклування Городоцької міської ради Єгорова А.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] . Зазначила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини змогли в телефонній розмові поспілкуватися з відповідачем, який повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . На підтвердження позиції суду надано висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Городоцької міської ради від 26.03.2024. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знаходиться з позивачкою в дружніх стосунках вже близько 9 років. Раніше спілкувалися в більшості за допомогою телефонних дзвінків, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації, вона запропонувала [PERSON] разом з родиною переїхати з Луганської області в Хмельницьку. Спочатку родина [PERSON] проживала у неї дома в с. Сатанівка, а потім переїхали в м.Городок. Між ними залишаються дружні відносини, вони часто проводять спільне дозвілля. Їй відомо, що батько дитини не цікавиться його життям. Жодного разу вона не бачила його на святах, не чула щоб він приходив побачитися з дитиною, телефонував привітати його на день народження. Свідок [PERSON] суду пояснила, що близько трьох років знаходиться з позивачем в дружніх стосунках, але вона жодного разу не чула про участь біологічного батька в житті [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що є другом та колегою [PERSON] , чоловіка позивачки. Знає, що сім`я виховує двох дітей, але біологічного батька старшої дитини ніколи не бачив і не чув. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є чоловіком позивачки [PERSON] . З [PERSON] вони почали проживати разом як чоловік та жінка в 2017 році, на той момент сину [PERSON] було п`ять років. Він прийняв хлопця як свого сина, опікується ним, займається його вихованням. За весь час біологічний батько [PERSON] в житті дитини не з`являвся, участі в його утриманні та вихованні не брав, життям та здоров`ям не цікавився, не приїздив, не телефонував. В судовому засіданні був опитаний [PERSON] , який пояснив, що знає про суть справи. Свого біологічного батька взагалі не пам`ятає, він ніколи до нього не приїздив, не дзвонив. Єдиний раз, коли він з ним поспілкувався, це вже в період знаходження справи в суді, коли вони з мамою ходили на засідання комісії, після цього мама подзвонила [PERSON] і запропонувала поспілкуватися з сином. На думку [PERSON] , він спілкувався зі сторонньою людиною, ніяких почуттів в нього не виникло. Батько спитав як його справи і наказав слухатися матір. На цьому спілкування закінчилося. [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] , хоче носити його прізвище та по батькові. Відповідно до ч.3ст. 211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, її представника, пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») з 17.12.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] . В грудні 2013 року [PERSON] залишив сім`ю і пішов проживати окремо. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 14.05.2015 шлюб між ними розірвано. 09.09.2017 позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач ніяким чином не піклується про дитину, взагалі не цікавиться її життям, станом здоров`я, не спілкується з нею, не надає матеріальної допомоги на її утримання, свідомо нехтує своїми обов`язками. Згідно довідки Опорного закладу освіти Сатанівський ліцей Сатанівської селищної ради Хмельницької області №514 від 12.02.2024 встановлено, що [PERSON] регулярно відвідував заняття у школі, мати дитини спілкувалася з педагогами, які навчали сина, цікавилася шкільним життям дитини, приводила сина до школи, батько [PERSON] контакту зі школою не підтримував, із вчителями не спілкувався. З довідки №01-48/22, виданої 12.02.2024 Городоцьким ліцеєм №1 Городоцької міської ради Хмельницької області, вбачається, що [PERSON] навчається в 7-му класі, за період навчання дитини в ліцеї з 01.09.2023 по 12.02.2024 батько дитини не брав участі у вихованні дитини: не спілкувався з учителями, не цікавився шкільним життям сина, не з`являвся на батьківських зборах. Рішенням №137/2024 від 10.04.2024 Виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що малолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Починаючи із 04.04.2022 сім?я [PERSON] як внутрішньо-переміщені особи проживали в смт Сатанів Хмельницького району, з травня 2023 року переїхали в м.Городок Хмельницького району, де проживають по теперішній час. Батько дитини [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, по телефону повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст.1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч.1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконував належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робив, тобто, він не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved