Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

12 жовтня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, в якій позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 10500,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 квітня 2022 року на вул.. Калинова в м. Дніпро, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ГАЗ 24, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mersedes-Benz 311 CDI державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. ДТП було оформлено без інформування підрозділів Національної поліції про її настання шляхом складення спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), згідно з яким винним у вчиненні ДТП є відповідач На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб ГАЗ 24 реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «Юнівес» на підставі полісу №АР/2396702 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі Угоди про виплату страхового відшкодування № ГО-1492/ДП5 від 11 травня 2022 року ПрАТ «СК «Юнівес» було визначено суму завданих збитків власник автомобіля «Mersedes-Benz 311 CDI державний номер [NUMBER] , розмір відшкодування, а також складено страховий акт. ПрАТ «СК «Юнівес» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 10500,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №248 від 19 травня 2022 року. Під час розслідування страхового випадку, позивачем було встановлено що відповідач використовував транспортний засіб ГАЗ24 в якості таксі, що є порушенням умов договору страхування. В порушення ст.. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не надав в триденний строк з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого зразку, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, що позбавило позивача встановити всі обставини ДТП, визначити причини ДТП, а також наявність підстав для регресної вимоги. Таким чином у відповідності до п.п.38.1.1, ст.. 38 та ст.. 38.1 Закону позивач звертається з позовом до відповідача щодо компенсації виплаченого страхового відшкодування в розмірі 10500,00 грн , а також витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. Відповідачем відзив на позов не поданий. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2023 року справа була направлена для розгляду за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодженням позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши підстави позову, матеріали справи в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 14 жовтня 202 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] - був укладений укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № АР/2396702, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортним засобом марки ГАЗ 24, державний номерний знак [NUMBER] . Згідно полісу транспортний засіб використовується в особистих та виробничих цілях (крім таксі).. 11 квітня 2022 року на вул. Калинова в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ГАЗ 24, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mersedes-Benz 311 CDI державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , під керуванням [PERSON] . Угодою про виплату страхового відшкодування № ГО-1492/ДП5 від 11 травня 2022 року ПрАТ «СК «Юнівес» було визначено суму завданих збитків власнику автомобіля «Mersedes-Benz 311 CDI державний номер [NUMBER] , розмір відшкодування, а також складено страховий акт. ПрАТ «СК «Юнівес» здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 10500,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №248 від 19 травня 2022 року. Як зазначено в претензії № ГО-15492 в/ДП5 від 14 вересня 2022 року, яка була надіслана [PERSON] , під час ДТП останній керував ТЗ, забезпеченим полісом АР/2396702, в якому стоїть відмітка про те, що транспортний засіб не використовується як таксі. Однак, в порушення ст.. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не надав в триденний строк з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого зразку, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу,. Таким чином ПрАТ «СК «Юнівес» отримало право звернутись до Вас за компенсацією сплаченого на користь [PERSON] страхового відшкодування. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Згідно зі ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25 грудня 2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Отже, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року N 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №14-176цс18 (справа N 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст..38 Закону Українни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. У відповідності до п. 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом проділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Таким чином, оскільки позивачу виплачено страховиком завдавача шкоди суму сплаченого потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 10500,00 грн . З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступних висновків. Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. А тому позивачу необхідно роз`яснити, що якщо ним у встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України не будуть подані відповідні докази розміру витрат на правову допомогу, така заява залишається без розгляду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved