Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач 28.09.2023 року звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування вимог позову вказала, що відповідач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , однак ухиляється від виховання дитини, не цікавиться її здоров`ям, матеріальної допомоги на потреби дитини не надає, ухиляється від батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями. Відомості про батька дитини вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 24.10.2023 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач в заключне судове засідання не з`явилась, надала заяви про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи [PERSON] , надав заяву у якій, просив проводити заключне судове засідання у його відсутність, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем її проживання, проте судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду невідомі. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач систематично уникає від отримання судових повісток, його виклик в судові засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до норм ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області від 10.10.2015 року. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 15.08.2023 року визначено, що [PERSON] , проживає за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] (бабуся), вихованням та утриманням займається бабуся, умови проживання задовільні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її сестрою, мати неповнолітньої [PERSON] не доглядає за дитиною, часто залишила її у позивача і більше року не з`являлась, останнє відоме місце перебування це м. Київ, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає, зловживає алькогольними напоями. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила, що мати неповнолітньої [PERSON] не доглядає за дитиною, залишила її у позивача і більше року не з`являлась, не відвідує дитину, не телефонує їй, не цікавиться її життям, опікується дитиною бабуся - [PERSON] та її невістка [PERSON] . Даша безвідповідальне веде себе щодо своєї доньки та матері. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] від 20.03.2024 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 20.03.2024 року № 427, [PERSON] з дочкою не проживає, її фізичним розвитком не цікавиться, матеріально її не забезпечує, не спілкується, не відвідує її за місцем проживання та навчання. Виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов`язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. З огляду на досліджені судом докази встановлено, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, матеріально її не забезпечує. Тому, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для задоволення позовних вимог в повному обсязі. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору, підтверджені документально.

Outcome: approved