Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

07.02.2024 позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Ткаченко Р.Ю.) звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати арешт нерухомого майна, а саме: частки квартири [ADDRESS] , який було накладено постановою від 25.07.2006 року №АА676762 Відділом Державної виконавчої служби Деснянського району м.Києва. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Приватним нотаріусом КМНО Ткаченко Н.В. було відкрито спадкову справу, згідно з матеріалами якої, спадкоємцем є позивач - [PERSON] 15.01.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса КМНО Ткаченко Н.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом частки квартири [ADDRESS] . За результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься реєстраційний номер обтяження: 3544519; тип обтяження: арешт нерухомого майна; зареєстровано: 02.08.2006 року 09:09:37 за. №3544519 реєстратором: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, 02222, м. Київ, вул. Закревського Миколи, 47; підстава обтяження: постанова, аа 676762, 25.07.2006, ВДВС Деснянського району м. Києва, вик. Ахмад; об' єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] , [ADDRESS] , [INFO] ; додаткові дані: [NUMBER] від 31.07.06; заявник: ВДВС Деснянського району м.Києва. У зв`язку з чим приватний нотаріус КМНО Ткаченко Н.В. винесла постанову про відмову від 17.01.2024 року. 25.10.2023 року, з метою встановлення обставин накладення вищезазначеного арешту, позивач звернулась із заявою до Деснянського відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ). У відповідь на вказану заяву, було отримано лист № 27049-Ю від 02.11.2023 року відповідно до якого у Деснянського відділу державної виконавчої служби відсутня можливість встановити в межах якого виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника від 25.07.2006 № AA676762. Відповідно до Єдиного реєстру боржників, інформація щодо виконавчих проваджень відносно померлого [PERSON] , [INFO] - відсутня. Отже, встановити будь-які наслідки завершення виконавчого провадження на теперішній час не має можливості. Дане виконавче провадження знищено, у зв`язку зі спливом терміну зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву, тому відновити дане виконавче провадження та відповідні постанови з даного виконавчого провадження не має можливості. Підстав та можливості для зняття арешту з майна [PERSON] в даному випадку Деснянському відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не має. Таким чином підстав для існування арешту на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи міцж суддями від 07.02.2024 року справу передано головуючому-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду від 09.02.2024 відкрито справдження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 22.02.2024 року на адресу суду від представника Деснянського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) державного виконавця Горбатовського І.А. надійшла заява у якій просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання від 07.03.2024 задоволено клопотання представника позивача щодо приєднання до матеріалів справи доказів та закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. 19.03.2024 на електронну адресу суду повторно надійшли заперечення від представника відповідача по справі у яких просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із тим, що у відділі відсутня інформація про сплату боржником боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ(м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Ткаченко Н.В. у судове засідання не з`явилася про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10 вересня 2022 року, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 11.08.1994 р., [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №1396, батьками записано: мати - [PERSON] , а батько - [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 червня 2017 року, мусце реєстрації Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1043. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». 15.01.2024 позивач звернулася до приватного нотаріуса КМНО Ткаченко Н.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частки квартири [ADDRESS] . За результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься реєстраційний номер обтяження: 3544519; тип обтяження: арешт нерухомого майна; зареєстровано: 02.08.2006 року 09:09:37 за. №3544519 реєстратором: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, 02222, м. Київ, вул. Закревського Миколи, 47; підстава обтяження: постанова, аа 676762, 25.07.2006, ВДВС Деснянського району м. Києва, вик. Ахмад; об' єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] , [ADDRESS] , [INFO] ; додаткові дані: [NUMBER] від 31.07.06; заявник: ВДВС Деснянського району м.Києва. Згідно постанови приватного нотаріуса КМНО Ткаченко Н.В. від 17.01.2024 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за [ADDRESS] , після смерті її батька - [PERSON] , померлого [INFO] . 25.10.2023 року, з метою встановлення обставин накладення вищезазначеного арешту, позивач звернулась із заявою до Деснянського відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ). У відповідь на вказану заяву, було отримано лист № 27049-Ю від 02.11.2023 року відповідно до якого у Деснянського відділу державної виконавчої служби відсутня можливість встановити в межах якого виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника від 25.07.2006 № AA676762. Відповідно до Єдиного реєстру боржників, інформація щодо виконавчих проваджень відносно померлого [PERSON] , [INFO] - відсутня. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним Йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої статі 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-264c13. Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до частини першої-третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване Майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. При цьому, частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (мас речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на те посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303A, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30) Арешт на спадкове майно, був накладений на підставі постанови відділу виконавчої служби від 25.07.2006 № AA676762 в межах виконавчого провадження. На даний час виконавчі провадження не здійснюються, а відтак потреби в арешті не існує. Наявність обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті її батька, а також перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності на спадкове майно. Таким чином, підстав для існування арешту на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. За таких підстав, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved