Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

19 лютого 2024 року із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у своєму позові посилався на те, що 19 липня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № MRT9G204000021, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4\~400 доларів США строком до 15 липня 2027 року і сплатою відсотків за користування кредитом. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 11 грудня 2023 року склав 7\~521,22 долар США. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 7\~521,22 долар США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3\~243,51 долари США, заборгованості за відсотками у розмірі 1\~428,72 доларів США, заборгованість по комісії у розмірі 648,99 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язання у розмір 2\~200 доларів США, а також судовий збір у розмірі 4 144 грн. 94 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив, справу розглядати за його відсутності, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання належним чином, у своєму відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що до матеріалів цивільної справи додано копію примірника кредитного договору, який не містить номеру договору, що унеможливлює розуміння змісту договору та твердження, що такий договір укладався між нею і банком. Зазначила, що банк пропустив строк позовної давності в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Просила суд відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № MRT9G204000021 (а.с. 13-15). Відповідно до умов договору, відповідачеві було надано кредитні кошти шляхом видачі готівки у розмірі 4\~400 доларів США строком з 19 липня 2007 року по 15 липня 2027 року, а відповідач зобов`язалася грошові кошти повернути і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 4.1 кредитного договору № MRT9G204000021 від 19 липня 2007 року сторони погодили, що при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 2.2.2, п. 2.2.3 даного договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банкові пеню у розмір 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Пунктом 6.2 кредитного договору № MRT9G204000021 від 19 липня 2007 року сторони погодили, що при невиконанні позичальником умов п. 2.2.11 договору (для здійснення останнього погашення по кредиту позичальник звертається в банк, який надає інформацію про заборгованість позичальника за кредитним договором) банк зобов`язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку. При цьому, позичальник сплачує банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати На підставі ордеру-розпорядження № MRT9G204000021 від 17 липня 2007 року відповідач 19 липня 2007 року отримала готівкою 4 400 доларів США (а.с. 17, 17 оберт). Відповідно до умов додаткової угоди № 1/1-1 до кредитного договору № MRT9G204000021 від 19 липня 2007 року з 21 липня 2010 року розмір відсоткової ставки складає 13,54% річних (а.с. 16). Відповідач умови договору не виконала, кредитні кошти не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого, станом на 11 грудня 2023 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 7\~521, 22 долар США (а.с. 7-11). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та твердження про відсутність у неї зобов`язання з належного виконання умов кредитного договору у зв`язку із тим, що надана позивачем копія примірника кредитного договору не має зазначення номеру кредитного договору, тому неможливо встановити зміст цього кредитного договору та ідентифікувати, чи він дійсно тим договором, що було укладено між нею і банком, оскільки з копії договору чітко вбачається його зміст, умови та строки, номер договору вказаний у п. 7.6 договору, а також наявні підписи сторін із зазначенням згоди [PERSON] на укладення відповідачем кредитного договору (а.с. 15). З приводу заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості, то вказаним кредитним договором № MRT9G204000021 від 19 липня 2007 року, зокрема п. 7.1 договору було зазначено, що стоко його дії з 19 липня 2007 року по 15 липня 2027 року, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 5.1 договору). Крім цього, відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)», яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Строк дії карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) тривав в Україні з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Таким чином, строк позовної давності позивачем пропущено не було. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № MRT9G204000021 від 19 липня 2007 року у розмірі 7\~521,22 долар США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3\~243,51 долари США, заборгованості за відсотками у розмірі 1\~428,72 доларів США, заборгованість по комісії у розмірі 648,99 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язання у розмір 2\~200 доларів США. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме, судовий збір. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 4 144 грн. 94 коп. (а.с. 25), який з урахуванням задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved