Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. В своєму позові посилався на те, що [INFO] померла [PERSON] . Одним з її спадкоємців, які прийняли спадщину, є позивач [PERSON] . Під час оформлення документів, необхідних для прийняття спадщини, стало відомо, що [PERSON] була стороною виконавчих проваджень, що перебували на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та в межах цих проваджень постановою державного виконавця накладено арешт на майно померлої. Згідно інформації, наданої Київським відділом державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в межах виконавчого провадження №35284210 з виконання виконавчого листа №2/1609/3781/2012, виданого 10.05.2012 року Київським районним судом м. Полтави, постановою державного виконавця від 19 червня 2019 року накладено арешт на все майно [PERSON] . Постановою державного виконавця від 03 грудня 2021 року виконавче провадження №35284210 закінчено на підставі п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Але арешт державним виконавцем при цьому не скасовано. В подальшому виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/1609/3781/2012, виданого 10.05.2012 року Київським районним судом м. Полтави, перебувало на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., який 27 лютого 2023 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №60622276 у зв`язку з повним фактичним виконанням на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки арешт, який було накладено державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не знято, він перешкоджає позивачу в реалізації його прав, а підстави для подальшого збереження арешту відсутні, позивач просив суд зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19 червня 2019 року в межах виконавчого провадження №35284210 з виконання виконавчого листа №2/1609/3781/2012, виданого 10.05.2012 року Київським районним судом м. Полтави. Відповідач Київський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. При цьому посилався на ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Також зазначав, що виключний перелік підстав для зняття арешту виконавцем передбачено ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. На день закінчення виконавчого провадження у виконавця були відсутні підстави для скасування арешту майна боржника. Тому позов [PERSON] відповідач просив залишити без задоволення (а.с.29). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, уповноваживши адвоката Плескач Г.А. представляти його інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, при цьому посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Зазначила, що пред`явити позовні вимоги до стягувача у виконавчому провадженні АТ «Райффайзен Банк Аваль» можливості позивач не має, оскільки борг сплачено, і банк не має відношення до даного арешту. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві звернувся з клопотанням про розгляд справи за \~ \~ \~ \~його відсутності. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.02.2012, яке вступило в законну силу з урахуванням змін, внесених рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25.04.2012 в справі № 2-3633/11, позовні вимоги \~ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з [PERSON] солідарно з [PERSON] , стягнуто з [PERSON] солідарно з [PERSON] , \~стягнуто з [PERSON] солідарно з [PERSON] заборгованість по кредитному договору \~№ 014/0066/82/77644 \~від 14 лютого 2007 року у розмірі 235438 грн. 13 коп., що за курсом \~Національного банку \~України складає \~29490,48 доларів США, а також судовий збір по 588,50 грн з кожного. Також встановлено, що судове рішення боржниками виконано не було, в справі видані судом виконавчі листи, які були пред`явлено на примусове виконання до органів ДВС. Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 19 листопада 2012 року відкрито виконавче провадження №35284210 з примусового виконання виконавчого листа №2/1609/3781/2012, виданого 10.05.2012 Київським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору \~№ 014/0066/82/77644 \~від 14 лютого 2007 року у розмірі 235438 грн. 13 коп., що за курсом \~Національного банку \~України складає \~29490,48 доларів США (а.с. 30). Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 20 липня 2017 року у виконавчому провадженні №35283704 з виконання вказаного вище виконавчого документа накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] (а.с. 32-33). Тому помилковим є посилання позивача на ту обставину, що арешт на все майно [PERSON] накладено постановою державного виконавця від 19 червня 2019 року. Згідно повідомлення відділу ДВС 19 червня 2019 року було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, а не про накладення арешту (а.с. 11). Як підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 2021 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [INFO] [PERSON] померла (а.с. 12). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Клімової О.В. у спадковій справі №21/2022, заведеній до майна померлої [INFO] [PERSON] , наявні заяви про прийняття спадщини від онука - [PERSON] , дочки - [PERSON] , та заяви про відмову від спадщини від чоловіка - [PERSON] та сина - [PERSON] (а.с. 13). Постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 03 грудня 2021 року виконавче провадження №35284210 з примусового виконання виконавчого листа №2/1609/3781/2012, виданого 10.05.2012 Київським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору \~№ 014/0066/82/77644 \~від 14 лютого 2007 року у розмірі 235438 грн. 13 коп., що за курсом \~Національного банку \~України складає \~29490,48 доларів США закінчено. Як підставу для закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем вказано, що відповідно до повідомлення ПФУ боржник помер [INFO] (а.с. 35). Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Оскільки вказані вище підстави для скасування арешту були відсутні, державним виконавцем при закритті провадження арешт з майна [PERSON] знято не було. Як встановлено ухвалою Київського районного суду м.Полтави у справі №2-3633/11, провадження №4-с/552/7/23, яка набрала законної сили та постановою Полтавського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року залишена без змін, в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебувало на виконанні виконавче провадження № 60622276 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 2-3633/11 (провадження № 2/1609/3781/2012) про стягнення з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості по кредитному договору № 014/0066/82/77644 \~від 14.02.2007 у розмірі 235438 грн. 13 коп., що за курсом \~Національного банку \~України складає \~29490,48 доларів США (а.с.14-15, 16-20). Також матеріалами справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що в ході примусового виконання зазначеного судового рішення в межах виконавчого провадження № 60622276 з боржника [PERSON] стягнуто та перераховано безпосередньо боржнику АТ «Райффайзен Банк Аваль» кошти в загальному розмірі 205890,26 грн. Також довідкою Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Суми від 10.11.2022 встановлено, що за виконавчим листом в даній справі з солідарних боржників стягнуто та перераховано на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» кошти в загальній сумі 70065,50 грн. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру у повному обсязі, у разі, якщо стягувачем отримано суму коштів за виконавчим документом в повному обсязі. Як встановлено судом, загальна сума отриманих стягувачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів на виконання судового рішення в справі Київського районного суду м. Полтави № 2-3633/11 станом на час вирішення даної скарги складає 275955,76 грн, підлягало до стягнення 235438 грн. 13 коп. Тому вказаною ухвалою суду від 16 лютого 2023 року приватного виконавця виконаного округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича зобов`язано вирішити питання про закінчення виконавчого провадження № 60622276 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 2-3633/11 (провадження № 2/1609/3781/2012) про стягнення з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен банк аваль» заборгованості по кредитному договору № 014/0066/82/77644 \~від 14.02.2007 у розмірі 235438 грн. 13 коп., що за курсом \~Національного банку \~України складає \~29490,48 доларів США, у зв`язку з повним фактичним виконанням на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.14-15, 16-20). 27 лютого 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №60622276 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 2-3633/11 (провадження № 2/1609/3781/2012) про стягнення з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості по кредитному договору № 014/0066/82/77644 \~від 14.02.2007 у розмірі 235438 грн. 13 коп., що за курсом \~Національного банку \~України складає \~29490,48 доларів США, у зв`язку з повним фактичним виконанням на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.21). Цією ж постановою приватний виконавець зняв арешт з всього рухомого та нерухомого майна боржника, який було накладено його постановою від 18 листопада 2019 року в межах суми звернення стягнення 259237,94 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Наведеними нормами не обмежено виконавця у праві скасувати арешт, що був накладений іншим виконавцем при примусовому виконанні того самого рішення. Але приватний виконавець Скрипник В.Л. зняв лише арешт, що накладений його постановою. З наведеного вбачається, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» наявні підстави для зняття арешту з майна [PERSON] , який не було знято виконавцями. Відповідні звернення позивача як правонаступника боржника [PERSON] залишені без задоволення. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові від 03 червня 2016 року\~ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна`також роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Оскільки державним виконавцем арешт на майно [PERSON] було накладено у зв`язку з виконанням рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору \~№ 014/0066/82/77644 \~від 14 лютого 2007 року на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідно, арешт накладено в інтересах ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (на даний час нова назва - АТ «Райффайзен Банк»). У зв`язку з цим суд не бере до уваги посилання представника позивача, що позивачем не може бути пред`явлено позовні вимоги до вказаного банку. Відповідно до вказаних вище роз`яснень Верховного Суду України належним відповідачем у справі є особа в інтересах якої накладено арешт (в даному випадку - АТ «Райффайзен Банк») та правонаступники боржника (інші, ніж позивач, якщо вони не звертатимуться разом з ним з позовом про скасування арешту). Київський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є неналежним відповідачем у справі. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи справу на підставі наданих доказів та в межах позовних вимог, враховуючи, що позовні вимоги позивачем пред`явлені до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed