Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

До Сколівського районного суду Львівської області 24 січня 2024 року в порядку цивільного судочинства звернувся позивач [PERSON] в особі\~належно уповноваженого\~представника \~адвоката Брони\~М.В.\~(на\~підставі ордеру\~на надання\~правничої (правової)\~допомоги від\~09\~січня 2024 року серія\~ВС №\~1252883) з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, в якій просить визнати виконавчий напис № 34887 від 23 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 73\~030, 82 гривень таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б, код ЄДРПОУ 36799749) на користь [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) 8\~907, 34 гривень. Крім того, 21 лютого 2024 року представником позивача - адвокатом Броною М.В. подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій представник просить визнати виконавчий напис № 34887 від 23 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 73\~030, 82 гривень таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б, код ЄДРПОУ 36799749) на користь [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) 14\~118, 39 гривень; судові витрати покласти на відповідача. Короткий зміст заяв по суті справи. В обґрунтування поданого позову представник позивача посилається на те, що 18 січня 2024 року у відповідь на адвокатський запит адвоката Брони М.В. на електронну адресу останньої від приватного виконавця Пиць А.А. надійшла відповідь, до якої долучено копію виконавчого напису № 34887 від 23 березня 2021 року, копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 65607877 від 31 травня 2021 року та копія кредитного договору № 500249703 від 29 грудня 2011 року. Підставою для відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на банківські рахунки позивача був виконавчий напис № 34887 від 23 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 73\~030, 82 гривень. Як вбачається з виконавчого напису, такий вчинено на підставі статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Вказаний виконавчий напис, як вважає позивач, вчинено з порушенням норм чинного законодавства та порядку його вчинення, а саме: ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», а також Постанови КМ України від 29 Червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Позивач вважає, що виконавчий напис № 34887\~від 23\~березня 2021\~року не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що виконавчий напис був вчинений на кредитному договорі, що не посвідчений нотаріально, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано відсутності безспірності заборгованості, що суперечить\~Закону України «Про нотаріат». Окрім цього, звертає увагу, що [PERSON] було погашено заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором у повному обсязі та жодних претензій з повернення заборгованості згідно кредитного договору № 500249703\~від 29\~грудня 2011\~року ані ПАТ «Альфа-Банк», ані його правонаступники до позивача в межах строку позовної давності не заявляли. Враховуючи той факт, що оспорюваний виконавчий напис № 34887 від 23 березня 2021 року є таким, що не підлягає виконанню, то ТзОВ «Вердикт Капітал», у відповідності до положень ст. 1212 ЦК України, зобов`язане повернути [PERSON] стягнуті з останнього згідно ВП № 65607877 кошти у розмірі, який згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, становить 14\~118, 39 гривень. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - у відзиві на позовну заяву від 27 лютого 2024 року (зареєстрована в канцелярії Сколівського районного суду Львівської області 05 березня 2024 року за № 1675) проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з «Переліком документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, ч. 2 якого передбачає стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Щодо стягнутих коштів, то відповідач зазначає про те, що договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. При цьому, кредитний договір, як наголошує відповідач, не визнано недійсним, не змінено та не розірвано. Крім того, відповідачем у справі подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» посилається на завищений розмір вартості правничих послуг, у співвідношенні до складності роботи та витраченого адвокатом часу, а також захначає про невідповідність заявленого розміру таких витрат критерію їх реальності та розумності розміру. На підставі наведеного просить відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Треті особи приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович правом на подання пояснень щодо позову, роз`ясненим в ухвалі від 06 лютого 2024 року, не скористались. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді\~Сколівського районного\~суду Львівської\~області Курницької\~В.Я.\~від 06\~лютого 2024\~року прийнято\~вказану вище\~позовну заяву\~до розгляду,\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~виклику (повідомлення)\~сторін,\~судовезасідання призначено на 09 квітня 2024 року. Клопотань про розгляд справи із викликом сторін сторонами не подано, як і не подано клопотань про відкладення судового засідання. Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 15 квітня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 09 квітня 2024 року, датою ухвалення рішення є саме 15 квітня 2024 року. Фактичні обставини справи, встановлені судом. \~ \~ \~ \~Приватним нотаріусом\~Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіною Яною\~Вікторівною 23\~березня 2021року вчинено виконавчий напис № 74752, яким звернено стягнення з [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), який є боржником за Кредитним договором № 500249703 від 29 грудня 2011 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1 від 21 червня 2016 року є ТзОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року є ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», з правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є ТзОВ «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5 Б, код ЄДРПОУ 36799749) заборгованості за Кредитним договором № 500249703\~від 29\~грудня 2011\~року у розмірі 73\~030, 82 гривень. Приватним виконавцем виконавчого округу\~Львівської області\~Пиць Андрієм\~Андрійовичем31 травня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65607877 на підставі виконавчого напису № 74752, вчиненого 23\~березня 2021року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 73\~030, 82 грн., а також накладено арешт на банківські рахунки позивача. В межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем Пиць А.А. стягнуто з банківського рахунку [PERSON] 8\~097, 34 грн. (платіжна інструкція № 234cdPBNKI0085d30001 від 01 січня 2024 року) та 5\~211, 05 грн. (квитанція № H52P-H5B9-E9T1-7EBP від 15 лютого 2024 року). Вважаючи виконавчий напис № 74752, вчинений 23\~березня 2021року, протиправним, позивач [PERSON] звернувся із позовною заявою до суду, в якій просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ТзОВ «Вердикт Капітал 14\~118, 39 грн. безпідставно отриманих відповідачем в межах виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого напису. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За загальним правилом ст.ст.\~15,\~16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.\~18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.\~39 Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~ст.\~87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст.\~88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів ст.ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України «Про нотаріат»\~та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету 29 червня 1999 року № 1172\~для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З наявних у справі доказів вбачається, що виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Київської області Горай Олега Станіславовича № 74752 від09 жовтня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за Кредитним договором 227435414 від 20 травня 2019 року, виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Частиною 1\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" (заява № 48553/99), а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" (заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 3 \~ст.\~6 Закону України «Про доступ до судових рішень»\~суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі: «п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Оскільки вищезазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4\~ст.\~254 КАС України\~набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, то з цієї дати чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Із матеріалів\~справи вбачається,\~що оскаржений\~виконавчий напис\~вчинений нотаріусом\~23\~березня 2021\~року,\~тобто після\~набрання законної\~сили постановою\~Київського апеляційного\~адміністративного суду\~від 22\~лютого 2017\~року у\~справі №\~826/20084/14.\~В матеріалах\~справи відсутні\~докази того,\~що укладений\~між ПАТ\~«Альфа Банк»\~та позивачем\~кредитний договір,\~який наданий\~нотаріусу для\~вчинення виконавчого\~напису,\~був посвідчений\~нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, оскільки в момент вчинення виконавчого напису 23 березня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, то такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Враховуючи те, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів, а саме стягнутих з останнього згідно ВП № 65607877 коштів у розмірі, який згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, становить 14\~118, 39 гривень, то суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз\~статті 1212 ЦК України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи\~набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї\~якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі\~потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки виконавчий напис № 34887 від 23 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, за яким з позивача стягнуто 73 030,82 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 від 08 вересня 2021 року у справі №206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. Доводи відповідача про те, що правовою підставою для стягнення з позивача коштів є кредитний договір № 500249703 від 29 грудня 2011 року не заслуговують на увагу, оскільки кошти не були сплачені [PERSON] добровільно, а їх стягнення відбувалось примусово, на підставі виконавчого напису, визнаного в подальшому таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин твердження апелянта про те, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування\~статті 1212 ЦК України, є помилковими, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 14\~118, 39 гривень, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти в сумі 14\~118, 39 гривень підлягають поверненню позивачу відповідно до\~статті 1212 ЦК України. Крім того, суд звертає увагу на те, що у разі якщо Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» вважає, що у [PERSON] наявна заборгованість за кредитний договір № 500249703 від 29 грудня 2011 року, воно не позбавлене права звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості, а оцінка законності та обґрунтованості таких вимог буде надана судом у межах розгляду відповідної цивільної справи. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Броною М.В. укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 09/01. Відповідно до п. 5.3 Договору гонорар адвоката за послуги в суді першої інстанції сторони визначили у розмірі 15\~000, 00 грн. згідно з п. 5.2 цього Договору детальний опис вартості послуг адвоката міститься у додатку № 1 до даного Договору. Як вбачається з Акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги № 09/01 від 09 січня 2024 року (Додаток № 2 до Договору), клієнт оплатив частину гонорару за послуги адвоката у суді першої інстанції у розмірі 7\~500, 00 грн. за надані адвокатом послуги, а саме: -1\~000, 00 грн. вартість консультації клієнта та вивчення обставин і матеріалів справи; -1\~000, 00 грн. вартість подання двох адвокатських запитів; -4\~000, 00 грн. написання та подання позовної заяви до суду; -1\~500, 00 грн. вартість написання заяви про забезпечення позову. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги подане відповідачем клопотання про зміншення витрат на правничу допомогу, з огляду на виконану адвокатом Броною М.В. роботу з підготовки процесуальних документів під час розгляду справи в суді першої інстанції, беручи до уваги складність справи та надані послуги, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 5 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Окрім цього, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 605 гривень 60 копійок сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 2 422 гривні 40 копійок сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved