Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

07.12.2023 року позивачка як особа, з якою мешкає дитина у порядку ст.165 Сімейного кодексу України, звернулася до суду із відповідною заявою, в якій просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України через ухилення від виконання батьківських обов`язків, враховуючи той факт, що третя особа по справі 04.12.2023 року надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини, а відповідач за даними відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП у Харківській області перетнув державний кордон України 05.02.2022 року і до цього часу на територію України не повертався через що фактично не виконує до дитини батьківські обов`язки у визначеному законодавством порядку. При цьому мати дитини померла [INFO] . Вказана дія потрібна позивачці через необхідність юридичного визначення її статусу та можливості розпоряджатися долею дитини безвідносно погодження з відповідачем, контакт з яким мається виключно через засоби мобільного зв`язку, а також через воєнний стан у державі. Ухвалою судді від 17.01.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче провадження, витребувано додаткові докази для можливості вирішення справи у позивачки та третьої особи (а.с.34-35). 25.01.2024 року на виконання даної ухвали суду від третьої особи по справі засобами Електронного суду надійшла заява, в якій були виконані вимоги ухвали суду від 17.01.2024 року щодо витребування доказів у повному обсязі та надано заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи (а.с.42-46). Перед судовим засіданням 07.02.2024 року позивачка через канцелярію суду надала суду витребувані документи (а.с.49-59). Ухвалою суду від 07.02.2024 року підготовче провадження у справі було відкладено через необхідність з`ясування позиції третьої особи по справі в частині можливості призначення позивачки опікуном дитини в разі позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.60). 19.02.2024 року на адресу суду надійшла заява позивачки про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме висновку третьої особи по справі про доцільність призначення позивачки опікуном малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.69-73). 21.02.2024 року від третьої особи по справі засобами електронного суду надійшла заява, в якій вказана особа підтримала позовні вимоги позивачки у повному обсязі (а.с.74). У підготовчому судовому засіданні позивачка просила задовольнити її клопотання про виклик свідків від 07.12.2023 року у кількості п`яти осіб та додатково просила викликати та допитати у судовому засіданні свідка [PERSON] , про що подала заяву у підготовчому провадженні 21.02.2024 року. Ухвалою суду від 21.02.2024 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті, за ініціативою суду здійснено виклик у судове засідання для розгляду справи по суті малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із зобов`язанням третьої особи по справі забезпечити явку психолога для допиту вказаного малолітнього свідка у судовому засіданні, задоволено клопотання позивачки про виклик та допит у судовому засіданні усіх 6 заявлених стороною позивача свідків, покладено обов`язок забезпечення явки свідків на позивачку (а.с.80-81). 18.03.2024 року від третьої особи по справі надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог позивачки з проханням слухати справу по суті без участі представника третьої особи (а.с.90). У судовому засіданні при розгляді справи по суті були допиті п`ять свідків, які з`явилися у судове засідання: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому через не забезпечення явки з боку позивачки був знятий допит свідка [PERSON] . Також суд, після з`ясування, що [PERSON] є чоловіком позивачки, враховуючи неможливість попередження його про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих відомостей відносно своєї дружини, надані ним покази як належні докази не приймає, оскільки він не попереджався про кримінальну відповідальність та є заінтересованою особою у вирішенні справи по суті. Інші 4 свідка, допитані у судовому засіданні 18.03.2024 року повідомили суд, що вони відповідача з дитиною не бачили від 2 років до 5, чітко знають, що дитина мешкає у позивачки із її чоловіком, вони забезпечують її утримання, виховання та догляд, жодних нарікань з боку свідків щодо того, як позивачка здійснює фактично батьківські обов`язки відносно дитини, не було. Вказане підтверджує фактичний догляд, виховання та утримання дитини саме позивачкою. У судовому засіданні при розгляді справи по суті 18.03.2024 року при допиті малолітньої [PERSON] , [INFO] , за участі дитячого психолога [PERSON] (а.с.97-98), судом було встановлено, що дитина спілкується з відповідачем виключно по телефону, однак не постійно, позивачка та її чоловік перепон у спілкуванні з батьком не роблять, відповідач фактично має за кордоном іншу сім`ю, дитину не утримує та вихованням не займається. Дитина чітко на питання суду змогла стверджувати, що відповідача слід позбавити батьківських прав, оскільки таке вирішення ситуації відповідає її волі. Позивачка у судовому засіданні при розгляді справи по суті під час судових дебатів 08.04.2024 року заявлені позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити, враховуючи покази допитаних свідків та самої малолітньої дитини від 18.03.2024 року. Відповідач про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у порядку п.4 ч.8 ст.128 та п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.108), причини неявки суду не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, зокрема, проведенню судових дебатів. Третя особа по справі раніше повідомила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розгляд справи по суті здійснювати за відсутності їх представника. Позивачка згоди за заочний розгляд справи не надавала, а тому справа розглядається у загальному порядку. Вислухавши позивачки, покази свідків, пояснення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 05.08.2014 року (актовий запис №138 від 09.06.2010 року складений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (а.с.12). Мати дитини - [PERSON] - померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис №171 від 11.05.2017 року)(а.с.14). Позивачка по справі є бабусею дитини, що підтверджує свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.10.1985 року, виданого відділом ЗАЦС Первомайського райвиконкому Харківської області (а.с.16). Відповідач відповідно до листа ВП №1 Лозівського РВП ГУНП у Харківській області від 23.06.2023 року залишив межі України 05.02.2022 року у пункті пропуску «Шегині» із того часу на територію України не повертався (а.с.17). Дитина мешкає разом із позивачкою з червня 2007 року, що підтверджує акт комунального підприємства «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області від 24.08.2023 року №1511 (а.с.20). Висновком третьої особи по справі від 04.12.2023 року за №01-25/208 визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, не утримує дитину, не бере участі у житті доньки, не цікавиться її навчанням та вихованням саме як батько (а.с.29, 43-45). Відповідно до частин 1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частин 3 та 4 ст.155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідністю зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Досліджені судом докази дають підстави дійти висновку про доведеність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо доньки - [PERSON] , [INFO] , а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно даної дитини. Жодних доказів для підтвердження зворотного суду надано не було, відповідач своїм правом на залишення юридичних зв`язків з дитиною не скористався. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тому аліменти з відповідача повинні бути стягнуті у загальному порядку, враховуючи той факт, що позивачка також заявила вказану вимогу у позовній заяві. Згідно з частиною п`ятою ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вказаний розмір аліментів є мінімально визначеним розміром аліментів для відповідної кількості дітей. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, в даній справі вимога про стягнення аліментів за період з 07.12.2023 року є законодавчо визначеною та такою, що є мінімально встановленою, враховуючи той факт, що позивачка самостійно обмежила у позовному провадженні верхню межу розміру аліментів. Відносно вимоги про призначення дитині опікуна. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частинами другою-четвертою статті 63 ЦК України визначається, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 статті 167 Сімейного кодексу України передбачено, що за відсутності можливості передання дитини другому із батьків, переважне право на передання їм дитини мають, за їхньою згодою, у тому числі дід та баба. Третя особа по справі 13.02.2024 року надала суду висновок про доцільність призначення позивачки опікуном дитини, батька якої суд виходячи з вищенаведеного позбавив батьківських прав та дитина за відсутності матері фактично набула статус особи, позбавленої батьківського піклування. Позивачка не має судимостей, її стан здоров`я та доходи дозволяють бути опікуном та утримувати дитину, за місцем проживання дитини створені усі умови для проживання дитини, сама дитина у судовому засіданні 18.03.2024 року не заперечували проти призначення позивачки її опікуном. Враховуючи викладене, призначення опікуна здійснюється саме судом, оскільки питання розглядається в комплексі із питаннями позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Дитина як станом на час подання позову, так і на час постановлення рішення суду є малолітньою, а тому судом встановлюється саме опіка, яка автоматично трансформується у піклування після досягнення дитиною 14-річчя. Вирішуючи питання судових витрат, суд встановлює, що у справі заявлено три вимоги, дві з яких оплачені позивачкою судовим збором по 1073,60 грн. за кожну, відповідно у порядку ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 2147,20 грн. За вимогу про стягнення аліментів, заявлену у позовному провадженні, від сплати якої була звільнена позивачка при зверненні до суду та розмір якої становить 1073,60 грн., з відповідача на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України вказаний розмір судового збору слід стягнути на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved