Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на частки житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтували тим, що як членам колгоспного двору їм належить по 1/7 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Також по 1/7 частці вказаного будинковолодіння належало [PERSON] та [PERSON] , які являлися батьками [PERSON] . Вищенаведений будинок побудований до 05.08.1992 року і за ним закріплена земельна ділянка площею 0,15 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, та спадщину за законом прийняла його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак [PERSON] за життя не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом та [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яку [PERSON] , прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для оформлення права власності за законом на спадкове майно батьків, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/7 частки житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння. Просили визнати за [PERSON] , право власності на належну їй 1/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та на 2/7 частки вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька та матері, та за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на належні їм по 1/7 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за вищевказаною адресою та у випадку визнання відповідачем позову повернути [PERSON] 50% сплаченого судового збору. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просили справу розглядати без їхньої участі. Представник відповідача, Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в підготовче судове засідання не з`явився, однак 21.03.2024 року від нього надійшла заява через канцелярію суду, в якій зазначив, що позов визнає та просив розглядати справу у його відсутності (а.с. 70). 21.02.2024 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року числиться як колгоспний двір і в ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - голова двору; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . За вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,15 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та передана в користування 1,1780 га. Свідоцтво про право власності на вказаний об?єкт нерухомого майна не видавалося, що вбачається з виписки із будинкової книги Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 рік № 664, яка видана 15.11.2023 року Обертинською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 3). З виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої Обласним комунальним підприємством «Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації» № 78655 від 29.11.2023 року встановлено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності за адресою [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 11). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 29.11.2023 року, по [ADDRESS] , складається з житлового будинку, 121,0 кв.м., навісу, 24,9 кв.м., сарая, 31,6 кв.м., сарая, 27,0 кв.м., навісу, 9,1 кв.м., вбиральні, 1 кв.м., літньої кухні, 37,3 кв.м., навісу, 20,5 кв.м., замощенні, 17,1 кв.м., огорожі, 32,2 кв.м., криниці, 6 м (а.с. 7-10). Технічний паспорт на вищенаведене будинковолодіння внесено в ЄДЕССБ із реєстраційним номером: ТI01:2667-6801-8374-7968, що підтверджується повідомленням Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 21.12.2023 року (а.с. 11, на звороті). Згідно відомостей, отриманих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що майно, яке знаходиться за адресою:[ADDRESS] , в реєстрі відсутні (а.с. 12). Позивач, [PERSON] , народилася [INFO] , та її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.06.1964 року. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.10.1979 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та останній присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 5). Позивач, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та останній присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.05.2010 року (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, та спадщину за законом прийняла його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак [PERSON] за життя не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] померла [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.09.2011 року (а.с. 4, на звороті). Згідно довідки Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , на день смерті зареєстровані в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в спадковому будинку зареєстровані: дружина - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] ; зять - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] . На день смерті [PERSON] в спадковому будинку зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] ; зять - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] та [PERSON] в селищній раді не посвідчувався (а.с. 15). В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України, діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається є постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Тобто, [PERSON] , прийняла спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , шляхом вступу в управління та розпорядження спадковим майном, так як на день смерті останньої проживала з нею, що підтверджується вищевказаною довідкою. Позивач, [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] , проте їй в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 28/02-31 від 23.01.2024 року (а.с. 16). Відповідно до відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 140/01-16 від 14.03.2024 року та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 178/01-16 від 28.02.2024 року та [PERSON] № 178/01-16 від 26.02.2024 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 35, 36, 61). Згідно копії спадкової справи № 122/2013, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, [PERSON] , позивач, [PERSON] , прийняла спірне спадкове майно після смерті [PERSON] шляхом вступу у розпорядження та користування ним, так як на день смерті була зареєстрована та проживала з спадкодавцем за однією адресою. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом на спірне майно не має (а.с. 37-57). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного Кодексу). В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України, діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається є постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»). Як вбачається із квитанції № 0.0.3465485668.1 від 12.02.2024 року, позивач [PERSON] сплатила при поданні позову судовий збір в розмірі 2895 грн 24 коп (а.с. 24). Сума судового збору відповідає вартості спірного майна, що становить 289524 грн 00 коп. (а.с. 13). Отже, судовий збір для кожного з позивача за 1/7 частку спірного майна становить 413 грн 60 коп (2895,24 : 7 = 413,60). Оскільки [PERSON] у позовній заяві просила визнати за нею право власності на 3/7 частки житлового будинку, господарських будівель і споруд, то сума судового збору за її позовну вимогу становить 1240 грн 80 коп (413,60 х 3 = 1240,80). При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 620 грн 40 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. 392, 1216-1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved