Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , з посиланням на те, що як видно з погосподарських книг Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області №6 за 1986-1990 роки особовий рахунок № [NUMBER] та №6 за 1991-1995 роки особовий рахунок № [NUMBER] , довідки №14-15\\9-62 від 13.02.2024р. виданої Ставищенською селищною радою, головою та єдиним членом двору, до якого належав житловий будинок [ADDRESS] , 1945 року побудови (перебудований в 1985 році), була [PERSON] .. Рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів №153 від 11.10.1988 року «Про виконання робіт по обліку житлової площі і оформлення права власності на житлові будинки с. Розкішна та Іванівка Ставищенського району Київської області», затверджено рішення виконкому Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області №29 від 26.08.1988 року "Про затвердження списків власників будівель по сільській раді для одержання свідоцтв про право власності". Головою двору, розташованого по [ADDRESS] є [PERSON] .. 15 жовтня 1988 року [PERSON] склала заповіт: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде мені належати на день смерті, і на що я за законом матиму право хата, хлів заповідаю своїй племінниці [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняла вона, спадкоємиця за вказаним заповітом [PERSON] , яка отримала 06.03.2001 року в Ставищенській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. 13.02.2024 року до Ставищенської державної нотаріальної контори Білоцерківського району Київської області, [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний спадкодавці житловий будинок. 13.02.2024 року за №74/02-31 державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на ім`я померлої і реєстрації права власності на будинок в КП КОР «Київське обласне БТІ» та ДРРП. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею загальною площею 66,7 м2, житловою площею 50,6 м2, вартістю 190000 гривень. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, до суду від селищної ради подано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами, позовні вимоги визнано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Із погосподарських книг Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області №6 за 1986-1990 роки особовий рахунок № [NUMBER] та №6 за 19991-1995 роки особовий рахунок № [NUMBER] , довідки №14-15\\9-62 від 13.02.2024 виданої Ставищенською селищною радою головою та єдиним членом двору до якого належав житловий будинок [ADDRESS] , 1945 року побудови (перебудований в 1985 році), була [PERSON] (а.с. 7-10, 11). Рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів №153 від 11.10.1988 року «Про виконання робіт по обліку житлової площі і оформлення права власності на житлові будинки с. Розкішна та Іванівка Ставищенського району Київської області» затверджено рішення виконкому Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області №29 від 26.08.1988 року "Про затвердження списків власників будівель по сільській Раді для одержання свідоцтв про право власності", головою двору, розташованого по [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується архівним витягом (а.с. 12). Із матеріалів спадкової справи (а.с. 32-44) встановлено, що 15 жовтня 1988 року [PERSON] склала заповіт: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде мені належати на день смерті і на що я за законом матиму право хата хлів заповідаю своїй племінниці [PERSON] ». Заповіт посвідчено [PERSON] секретарем виконкому Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області за реєстром №21. [INFO] [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняла позивач, спадкоємиця за вказаним заповітом [PERSON] , яка отримала 06.03.2001 року в Ставищенській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. 13.02.2024 року до Ставищенської державної нотаріальної контори Білоцерківського району Київської області, [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний спадкодавці житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на що 13.02.2024 року за №74/02-31 державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на ім`я померлої і реєстрації права власності на будинок в КП КОР «Київське обласне БТІ» та ДРРП. Спадкоємців першої черги, які б згідно статті 535 ЦК України (1963 року) мали право на обов`язкову частку в спадщині спадкодавця не мала, що підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради № 14-15\\9-61 від 13.02.2024 року (а. с. 15). 11 червня 2008 року п`ятнадцята сесія п`ятого скликання Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області прийняла рішення №230 «Про затвердження переліку топонімічних об`єктів, які пропонуються до зміни», яким перейменовано вулицю «Леніна» в селі Іванівка на вулицю «Сім`ї Клименків», що підтверджується копією рішення (а. с. 16). Як видно з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» за адресою: [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літер «А» загальною площею 66,7 м2, житловою площею 50,6 м2; погріб з шийкою літер «Б»; сарай-літня кухня літер «В», сарай-прибудова літер «в»; навіс літер «в1»; вбиральня літер «Г»; сарай тимчасовий літер «Д», огорожа №1; ворота з хвірткою №2; колодязь №3 (а. с. 19 - 21). Ринкова вартість будинку становить 190000 гривень, що підтверджується висновком про ринкову вартість житлового будинку (а.с. 22). Згідно закону Української РСР від 18 липня 1963 року «Про затвердження Цивільного кодексу Української РСР» та Указу Президії Верховної Ради Української РСР, цивільний кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після введення його в дію, тобто з 1 січня 1964 року. Згідно ст.120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність». Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Правовідносини спадкування після смерті [INFO] [PERSON] регулюються ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР (1963 р.) визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Як видно із статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 561 ЦК УРСР (1963 р.)). Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] в силу ст. 120, 123 ЦК УРСР, Закону України «Про власність» за життя набула право власності на вказаний житловий будинок і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої, а позивач в свою чергу прийняла спадщину після смерті останньої, і оскільки позов визнається відповідачем, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі позивач просить покласти на неї.

Outcome: approved