Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт проживання з [PERSON] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, визнати право власності на 45/100 частини домоволодіння [ADDRESS] , з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, після [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті його матері він постійно проживав із нею та своїм батьком і на теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] . В травні 23021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. для відкриття спадкової справи та отримання свідоцтва про право власності на майно після смерті матері [PERSON] , яка залишила заповіт на ім`я позивача на все майно, яке буде їй належати на день її смерті. Приватним нотаріусом було відмовлено в прийнятті заяви про спадкування за заповітом та видачі відповідного свідоцтва. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.08.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, пояснень по справі не надавала. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, з зазначенням, що проти позовних вимог не заперечує. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, з зазначенням, що проти позовних вимог не заперечує. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) 10.07.2020 року складено відповідний актовий запис № 10143. Згідно копії свідоцтва про народження, яка міститься в матеріалах справи [PERSON] є матір`ю [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон І.М. 26 січня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 194, яким заповіла [PERSON] все її майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, що буде належати їй за законом на день її смерті. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 45/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. на усне звернення [PERSON] повідомлено, що ним пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки належних доказів того, що [PERSON] як спадкоємець на день смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом із нею відсутні та рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підтвердження факту проживання позивача з [PERSON] надано заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в яких вказано, що [PERSON] дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] з 09.09.2010 року та проживає і на теперішній час. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Згідно ч.1, 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який, відповідно до вимог статті 68 Закону України "Про нотаріат", при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 23 постанови N 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved