Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

У грудні 2023 року заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , померлої [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заяви вказав, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , останнім місцем реєстрації та фактичного проживання якої була адреса: [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт від 23 грудня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. за № 1926, за яким заповіла йому належну їй квартиру за вищевказаною адресою і на теперішній час він є єдиним спадкоємцем після смерті своєї тітки, оскільки на час її смерті постійно проживав разом із нею. У серпні 2023 року з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину він звернувся із заявою до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Л.Б., яка відмовила йому у видачі свідоцтва через пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини, а також у зв`язку з тим, що він на момент смерті своєї тітки був зареєстрований за іншою адресою. У період з грудня 2012 року по теперішній час він постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, його тітка тривалий час хворіла та крім нього у неї не було близьких родичів, тому він доглядав за нею, займався її лікуванням, вирішенням соціально-побутових проблем тощо, а також займався її похованням. У зв`язку із сімейними обставинами та початком війни він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, а звернувся лише у серпні 2023 року. Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, також витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Лоліти Борисівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Від представника Виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких просять прийняти рішення згідно чинного законодавства з урахування зібраних доказів по справі, вказують, що факт спільного проживання заявника [PERSON] разом із тіткою [PERSON] на час смерті підтверджується: актом про фактичне проживання від 11 грудня 2023 року, показами свідків, допитаних у судовому засіданні, наявністю у заявника особистих документів померлої тітки. У судовому засіданні представник заявника адвокат Храмов М.П. заяву підтримав та просив задовольнити. Від представника заінтересованої особи Виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, рішення просять прийняти на розсуд суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що заявника знає, він та його покійна тітка [PERSON] були її сусідами, мешкали в одній перегородці. Заявник мешкав разом із своєю тіткою, яка перед смертю сильно хворіла, він турбувався про неї, купував ліки та продукти. Потім у 2020 році тітка [PERSON] померла. Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON] пояснив суду, що заявник це його давній товариш, вони дружать ще з часів навчання в університеті з 1997 року, він добре знає всю його родину. Після розлучення заявник пішов від дружини і почав мешкати на мкрн 5-й Зарічний разом із своєю тіткою [PERSON] , доглядав за нею перед смертю, купував їжу, ліки. Потім тітка померла, а заявник на теперішній час служить у ЗСУ. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що заявник її сусід з 1996 року, він мешкав на мкрн 5-й Зарічний разом із тіткою [PERSON] , він їй допомогав. Спочатку заявник мешкав на шостому поверсі із своєю дружиною, а потім вони розлучилися і він переїхав на перший поверх жити до своєї тітки. Тітка заявника у 2018 році захворіла, заявник допомагав їй, доглядав, мешкав із нею до дня її смерті. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності надані докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, що видане 22 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Калуського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 15 (а.с.8). 17 листопада 1963 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, що видане 17 листопада 1963 року, актовий запис № 1217. Після реєстрації шлюбу змінила прізвища на [PERSON] (а.с.42). [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 871 від 06 червня 1974 року, зробленого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 14 серпня 2002 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Черняєвою М.І. за реєстрованим № 3959, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно заповіту, посвідченого 23 грудня 2014 року Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. за реєстровим № 1926, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON] (а.с.11). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, що видане 22 січня 2020 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 125 (а.с.10). Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Лоліти Борисівни від 14 серпня 2023 року Вих. № 84/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на квартиру за адресою:\~ [ADDRESS] у зв`язку із пропуском шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини та ненадання документального підтвердження факту постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.9). Згідно Акту № б/н від 11 грудня 2023 року, який складений мешканцями будинку за адресою: [ADDRESS] та посвідчений головою правління ОСББ КР 5-й Зарічний 87, [PERSON] проживав постійно разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з грудня 2012 року по 20 січня 2020 року, тобто по день її смерті включно (а.с.13). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 67/2023, наданої до суду, після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Лоліти Борисівни із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її племінник [PERSON] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались (а.с.25-32). Відповідно до ст.ст.1216,\~1218,\~1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч.1, 3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, за результатами розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] є племінником померлої [INFO] тітки [PERSON] , після смерті якої залишилось майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що факт постійного проживання заявника на день смерті його тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується наданими суду доказами, а також показами свідків, тому є всі правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, з метою оформлення спадкових прав заявника. Згідно ч.7\~ст.294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved