Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач, ТОВ «ФК «Фангарант груп», звернулось в суд з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24 139,68 грн. та судові витрати по справі в сумі 2 684,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 10.02.2022 pоку між TOB «РОЗЕТКА. УА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 60200228452 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Договір укладено в електронній формі, що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору в письмовій формі та підписаного власноручно, що підтверджується протоколом електронного підпису. Згідно з п. 8.1 договору відповідач отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). Відповідно до п. 8.2. Договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 року, що є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua , а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису, ще визначено в Розділі 5 Правил. Відповідно по п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше Правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Підписанням договору клієнт приєднується до Правил. Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення. Відповідно до п. 13.7 договору клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2016 року, зміст Правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Враховуючи, що відповідач своїм підписом у договорі погодився з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з Правилами, додатковий його підпис на самих Правилах не потрібен. Пунктом 9.1. договору визначено, що якщо за умовами пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. У разі якщо момент підписання цього договору не співпадає у часі з моментом надання клієнту товарів (послуг), клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому, датою отримання клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис клієнта на цьому договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товари (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. Згідно вказаних умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Телевізор Samsunq UE58AU7100UXUА», встановленою вартістю 22 234,09 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі. Умовами Пакету фінансування визначеними в договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): становить 1 000,00 грн.; кількість місячних платежів (крім першого): 5; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 4 246,82 грн.; вид договору: прямий лізинг; перехід права власності до Клієнта: виплата всіх зобов`язань за Договором. Згідно п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № 2021032901 від 29.03.2021 року всі права вимоги до відповідача, ще випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання договору - 10.02.2022 рік. Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно п. 8.1. Договору. Станом на 19.05.2023 року відповідач не виконала прийнятих на себе відповідних до положень умов Пакету фінансування та п. 10.4.2. договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. За весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару буле сплачено: 10.02.2022 року - 1 004,09 грн. (платіж при отриманні товарів); 10.06.2022 року - 7 000,00 грн.; 02.09.2022 року - 2 000,00 грн.; 10.10.2022 року - 2 000,00 грн. та 22.12.2022 року - 5 000,00 грн. Посилаючись на викладене, умови договору просить стягнути з відповідача 16 782,18 грн. заборгованість за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару та 7 357,50 грн. штрафні санкції, нараховані відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору та витрати судового збору в сумі 2 684,00 грн. Ухвалою суду від 05.06.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов. 05.10.2023 року відповідачем подано відзив на позов, в якому вона позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. 17.10.2023 року позивачем подано відповідь на відзив. 23.11.2023 року позивачем подані заперечення на відповідь на відзив. 04.12.2023 року позивачем надані додаткові пояснення, в яких позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 18 909,68 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, справа розглядається в порядку спрощеного провадження, у зв`язку з відсутністю сторін фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносин. Судом встановлено, що 10.02.2022 року між [PERSON] та ТОВ «РОЗЕТКА.УА» було укладено договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ № 60200228452 в електронній формі про отримання товару «Телевізор Samsunq UE58AU7100UXUА», встановленою вартістю 22 234,09 грн., що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору в письмовій формі та підписаного власноручно, що підтверджується протоколом електронного підпису, та відповідно до п. 8.1 якого, відповідач отримав товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. Відповідно по п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше Правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Підписанням Договору Клієнт приєднується до Правил. Правила є невід`ємною частиною кожного Договору з моменту його укладення. Згідно з положеннями ст. 634 Цивільного кодексу України Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 13.7 Договору Клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 року, зміст Правил є зрозумілим для Клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Положеннями п. 12.1. договору визначено, що сторони несуть відповідальність, встановлену цим договором, Правилами та чинним законодавством України. Факт укладення договору відповідачем не оспорюється, а тому вважається судом встановленим. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 12.5 Договору та п. 15.2. Правил передбачено, що сторони договору погодили, що на підставі ст. 259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями, що виникають з умов Договору, в тому числі щодо сплати неустойки та відшкодування збитків, збільшується і становить 20 (двадцять) років. Згідно ст. 552 ЦК України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі, а також не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Виходячи з вищевикладених положень чинного законодавства України положеннями п. 12.2-12.3 договору визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Крім того, згідно положень п. 12.4. договору, у разі прострочення відповідачем сплати платежів на строк більше 30 (тридцяти) календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою позивача протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом фінансування. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ст. 806 ЦК України). Відповідачем в якості оплати отриманого товару було сплачено наступні суми: 10.02.2022 року - 1 004,09 грн. (платіж при отриманні товарів); 10.06.2022 року - 7 000,00 грн.; 02.09.2022 року - 2 000,00 грн.; 10.10.2022 року - 2 000,00 грн. та 22.12.2022 року - 5 000,00 грн., що не оспорюється позивачем та зазначено в позовній заяві. При цьому, суд погоджується із зауваженнями відповідача, що не зрозумілим є нарахування суми боргу у зв`язку з отриманням більшої частини вартості товару і сума боргу перевищує суму вартості товару, яка в рахунку на оплату від 10.02.2022 року складає 16 305,00 грн. Належний розрахунок заборгованості відповідача із зазначенням яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на момент подання позовної заяви відсутній, не зазначено його складових та конкретних періодів утворення, моменту утворення заборгованості відповідача перед позивачем, з якого у останнього з`явилось право стягнення такої. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В позовній заяві позивач зазначає суму боргу 24 139,68 грн., в додаткових поясненнях зазначено заборгованість в розмірі 18 909,68 грн., при цьому, заяв про зменшення позовних вимог позивачем не заявлено. Також судом враховується, що перший платіж за договором був здійснений відповідачем 10.02.2022 року, а 24.02.2022 р. почалась повномасштабна війна росїї проти України і по мірі можливості відповідач здійснила оплату товару на суму 16 000,00 грн. Відповідно до п.18.8 Правил отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше™ від 05.02.2018 року: з питань, що не врегульовані цими Правилами, Сторони керуються положеннями Договору, чинним законодавством України та діловим звичаєм. Відповідно до ст.14.1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) належать, зокрема: військові дії, оголошена та неоголошена війна, загальна військова мобілізація тощо. Це означає, що в період дії воєнного стану на території України суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи звільняються від відповідальності за порушення зобов`язань за договором чи іншим зобов`язанням. Верховний суд у своїй практиці виокремив наступні елементи форс-мажорних обставин: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; і найголовніше - унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (Постанова ВС від 25.01.2022 № 904/3886/2П. Тобто, форс-мажор розглядається як обставина непереборної сили, запобігти якій зобов`язана сторона не має змоги. Відповідно, неналежне виконання договору не є наслідком її неправомірних дій і виключає наявність вини, яка є обов`язковою умовою для настання відповідальності за порушення зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом. Така законодавча дефініція убезпечує особу від відповідальності за порушення без вини, і є однією з основоположних в цивільному праві. Ще одним важливим законодавчим запобіжником ст. 617 ЦК України яка визначає обставини непереборної сили як підставу для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань. Українське законодавство визнає форс-мажором ряд надзвичайних та невідворотних обставин, серед яких має місце і збройний конфлікт, військові дії. неоголошена війна. У зв`язку з повномасштабним вторгненням росії в Україну Торгово-промислова палата 28.02.2022 року розмістила на своєму офіційному сайті лист, яким засвідчила, що збройна агресія російської федерації є форс-мажорною обставиною в контексті українського законодавства. Як зазначає відповідач саме через початок повномасштабної збройної агресії росії проти України, другий платіж був здійснений нею із затримкою. Банківська система України в перші місяці війни зазнавала систематичних збоїв, величезні черги до банківських відділень, загальна паніка. Однак, наголошу, що виплати я продовжувала здійснювати. Окрім того, зверталась за допомогою телефонного зв`язку до позивача і її запевняли у відсутності будь-яких проблем із виплатами. Вимог про погашення заборгованості до відповідача позивачем не надсилалось, а нарахування штрафних санкцій є безпідставним. Враховуючи все вищевказане, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог через відсутність належного розрахунку заборгованості, що позбавляє суд можливості вирішити питання про достовірність заявлених позовних вимог, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати по справі залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed