Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

06.09.2022 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулось АТ Альфа- Банк із позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] із позовом про виселення. Позов обґрунтовують тим, що 22.05.2007 року АТ Укрсоцбанк та [PERSON] уклали кредитний договір № 287/1-463. З метою забезпечення належного виконання кредитного договору між кредитором та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 1 від 22.05.2007 року. Відповідно до вказаного договору [PERSON] передав кредитору в іпотеку нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14.12.2020 року, у зв`язку з невиконанням зобов`язань було звернуто стягнення на предмет іпотеки. З відповіді ЦНАП від 04.12.2021 року було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач звертався до відповідачів з вимогою добровільно звільнити житлове приміщення. Однак вимога виконана не була та у зав`язку із цим він звернувся до суду із вказаним позовом. 28.09.2022 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначеного підготовча судове засідання. Ухвалою суду від 06.02.2023 року у справу було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Звягельської міської ради. Ухвалою суду від 05.09.2023 року підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, належним чином повідомлялась про час та розгляд справи у суді. 12.06.2023 року надіслала до суду заяву, у якій вказала, що перебуває на території Польщі. У судові засідання не має змоги з`являтися. Заперечила проти задоволення позовних вимог. Представник позивача адвокат Михніцький Г.Ю., підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначив, що [PERSON] , в супереч положень договору іпотеки, зареєструвала у будинку неповнолітніх дітей. Вказане свідчить про умисне ухилення від виконання зобов`язань за укладеними договорами. Просив позовні вимоги задовольнити та виселити відповідачів. Представник Органу опіки та піклування Звягельської міської ради Пелешок І.В., заперечила проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що неповнолітні особи не можуть бути виселені із житла без надання іншого житлового приміщення. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача адвоката Михніцького Г.Ю., представника Органу опіки та піклування Звягельської міської ради Пелешок І.В., дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 22.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та [PERSON] було укладено договір кредиту № 287/1-463. В пункті 1.2 цього договору зазначено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-14). У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 287/1-463 між сторонами було укладено Іпотечний договір № 1 від 22.05.2007 року (а.с. 15-25). Відповідно до п. 2.1.4. вказаного договору іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди Іпотекодержателя, що оформляється додатковою угодою до цього договору, не відчужувати Предмет іпотеки, а також не передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування (а.с. 18). 14.12.2020 року рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/533/19 було задоволено позовні вимоги АТ Альфа-Банк та звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, що заходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26-27). Згідно відповіді ЦНАП від 29.10.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані неповнолітні [PERSON] та [PERSON] . АТ Альфа-Банк листом, в силу ст. 391 ЦК України, надіслало вимогу до [PERSON] ,, [PERSON] та [PERSON] , про добровільне виселення (а.с. 28-33). Станом на час звернення із позовом до суду відповідачі не зняті із реєстрації за вказаною адресою. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.02.2023 року встановлено, що обстежуваний будинок не придатний до проживання та у ньому ніхто не проживає. Присадибна ділянка занедбана, вікна у будинку вибиті (а.с. 135). Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у ч. 1 якої передбачені підстави виселення. Ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст. 40 Закону України Про іпотеку, так і норма ст. 109 ЖК УРСР. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Таким чином, основною обставиною, яку слід з`ясувати при розгляді цієї справи, є те, чи придбано будинок, який став предметом іпотеки, за кредитні кошти, чи ні. Саме від цього залежить можливість виселення відповідачів з іпотечного житла з наданням чи без надання іншого жилого приміщення. Як вбачається із дослідженого вище укладеного договору кредиту № 287/1-463, в пункті 1.2 якого зазначено, що кредит надається позичальнику на придбання житлового будинку. Окрім цього, договір іпотеки був укладений у 2007 році. Неповнолітні діти були зареєстровані у будинку, який, на момент їхньої реєстрації, був предметом іпотеки. У свою чергу, відповідно до п. 2.1.4. Іпотечного договору іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди Іпотекодержателя, що оформляється додатковою угодою до цього договору, не відчужувати Предмет іпотеки, а також не передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування (а.с. 18). Вказане також узгоджене ч. 3 ст. 9 Закону України Про іпотеку, яка проголошує, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільні діяльність, лізинг, оренду, користування. Тобто вселення відповідачів у спірний житловий будинок відбулося всупереч вимогам договору іпотеки та прямій забороні, що міститься у Законі № 898-IV. Реєстрація місця проживання з порушеннями вимог закону та договору іпотеки онук іпотекодавця [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у житловому будинку, який є предметом іпотеки, не може використовуватися учасниками цивільного обороту з метою уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки та подальшого його продажу для погашення боргу. Аналогічної думки дійшли судді Великої Палати Верховного Суду у постанові № 361/4481/19 від 22.03.2023 року Щодо посилання представника Органу опіки та піклування Звягельської міської ради Пелешок І.В. на те, що АТ Сенс Банк не є належним позивачем у справі судом встановлено наступне. Згідно Статуту АТ Альфа-Банк є правонаступником АТ Укрсоцбанк (а.с. 39-47). В подальшому, згідно Статуту АТ Сенс Банк, погодженого Національним Банком України 12.09.2022 року, банк є правонаступником АТ Альфа-Банк (а.с. 178-176). Отже, АТ Сенс Банк є належним позивачем у справах, що виникають за договорами, укладеними між АТ Укрсоцбанк та [PERSON] . На підставі вищевикладеного суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Окрім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути сплачений позивачем судовий збір при подачі позову до суду. Разом з тим відповідно до Закону України від 24.02.2022 року № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, він діє і дотепер. Закон України від 15.03.2022 року № 2120-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану доповнено розділ VI Прикінцеві положення Закону № 898-IV пунктом 5-2, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Суд вважає, що вказаний вище Закон має бути застосований у цій справі, оскільки на сьогодні в Україні триває воєнний стан, тому виконання рішення в частині виселення відповідачів слід зупинити на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Outcome: approved