Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по нарахованих внесках за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2019р. по 31.05.2023р. у розмірі 31 459,35 грн., 3% річних у розмірі 4 165,56 грн., інфляційних витрат у розмірі 18 205,92 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначило, що метою створення позивача є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутом. Позивач здійснює утримання та обслуговування будинку. Рішенням загальних зборів ОСББ «Затишна оселя 17/31А», оформленим протоколом овід 14.04.2016р., затверджено розміри внесків на охорону будинку та контролю доступу вхідної групи в розмірі 1 грн. за 1 кв.м. квартири/приміщення, та внеску на обслуговування підземного паркінгу в розмірі 25 грн. за 1 кв.м. 11 листопада 2018 року рішенням загальних зборів позивача визначено внесок на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 5,92 грн за 1 кв.м. усіх квартир та нежитлових приміщень. За рішенням загальних зборів позивача від 08.11.2021р. затверджено щомісячний внесок на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8,81 грн. з кв.м. загальної площі квартир та нежитлових приміщень, а також щомісячний внесок на наповнення ремонтного фонду будинку в розмірі 0,50 грн. з кв. м. загальної площі квартир та нежитлових приміщень. З метою обслуговування та експлуатації будинку позивач уклав відповідні договори з ПАТ АК «Київводоканал», НАК «Нафтогаз» та іншими організаціями. Відповідач є власником нежитлового приміщення №1563, загальною площею 62 кв.м. у будинку [ADDRESS] . Позивач забезпечує утримання будинку та прибудинкової території, здійснює опалення приміщень та МЗК будинку, проте відповідач безпідставно не оплачує відповідні внески та не здійснює компенсацію витрат позивача на опалення, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» звернулось до суду за захистом права, яке вважає порушеним, та просить стягнути заборгованість за надані послуги з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат. Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, за якою просить відмовити в задоволенні позовних вимог, як необгрунтованих та незаконних. Вказує про те, що позивач жодних житлово-комунальних послуги не надавав і не надає, при цьому створює такі умови, за яких відповідач не може користуватись своїм приміщенням. У відповіді на відзив позивач підтримав свої позовні вимоги та заперечив проти доводів відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.08.2023р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до п. 1 Розділу 1 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/34А» Об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». За п. 1 Розділу ІІ Статуту метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. За п. 3 Розділу ІІ Статуту завданням та предметом діяльності позивача є забезпечення реалізації прав співвласників на володіння, користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю Об`єднання. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до ст. ст. 1, 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно з протоколом загальних зборів позивача від 14.03.2016р. було вирішено встановити внесок на охорону будинку та контролю доступу вхідної групи в розмірі 1,00 грн. з квадратного метру квартири/приміщення; встановити внесок на обслуговування підземного паркінгу в розмірі 25,00 грн. з квадратного метру паркомісця. Рішенням загальних зборів позивача, оформлених протоколом від 11.11.2018р., затверджено з 01.11.2018р. внесок на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 5,92 грн. з кв.м. усіх квартир та нежитлових приміщень. Рішенням загальних зборів позивача, оформлених протоколом від 08.11.2021р., затверджено з 01.12.2021р. щомісячний внесок на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8,81 грн. з кв.м. загальної площі усіх квартир та нежитлових приміщень. Матеріали справи свідчать, що відповідач є власником нежитлового приміщення загальною площею 62 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (дата державної реєстрації 14.03.2019р.), що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 14.03.2019р. між позивачем та відповідачем укладено Договір №1563 утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, предметом якого стало забезпечення ОСББ реалізації прав співвласників на володіння та користування належним їм на праві власності спільним майном багатоквартирного будинку, місцезнаходження якого [ADDRESS] , а також належне утримання зазначеного багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, а співвласником забезпечення своєчасної і в повному обсязі оплати житлово-комунальних послуг (утримання прибудинкової території, опалення, забезпечення холодною водою, водовідведенням, електроенергією), належних внесків і платежів, у строк та на умовах, що передбачені цим Договором. Згідно з п. 2 Договору внески/платежі та їх розмір встановлюються рішенням Загальних зборів ОСББ, прийнятим у відповідності до норм законодавства та оприлюдненим на офіційному сайті ОСББ. Згідно з п. 4 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата внесків/платежів здійснюється не пізніше ніж до 20 числа місяці, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідач споживав житлово-комунальні послуги, що надавалися позивачем. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Відповідач доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, не надав. До відзиву відповідач надав листи, запити від 29.07.2019р., від 09.07.2019р., від 10.07.2019р., адресовані позивачу, разом з тим доказів їх направлення позивачу матеріали справи не містять. Відповідач не сплатив послуги належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача за період з 01.01.2019р. по 31.05.2023р. складає суму основного боргу 31 459,35 грн. Відповідач контррозрахунку суми боргу до матеріалів справи не надав. Суд не може прийняти розрахунок позивача по основній заборгованості в повній мірі, оскільки нарахування здійсненні з січня 2019р., тоді як відповідач став власником нерухомого майна 14.03.2019р. За розрахунком суду нарахування по внескам за надані житлово-комунальні послуги склали суму 29 163,50 грн. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Отже, позивач і відповідач є сторонами у зобов`язанні, а згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства про оплату житлово-комунальних послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проаналізувавши норми законодавства, положення статуту позивача, укладеного між позивачем та відповідачем умови договору, а також надавши оцінку рішенням загальних зборів ОСББ, врахувавши всі матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність обов`язку відповідача як власника нежитлового приміщення в багатоповерховому будинку в період з 14 березня 2019 року по 31 травня 2023 року сплачувати платежі (внески). Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласника багатоквартирного будинку безпосередньо з договору, актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. При цьому з матеріалів справи не встановлено даних про оскарження та визнання недійсними рішень позивача про встановлення розміру внесків, оформлених вищевказаними протоколами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по внесках за надані комунальні послуги є законними та обґрунтованими. Щодо стягнення нарахувань по 3% річних та інфляційним витратам слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача сума нарахувань у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України складає 3% річних - 4 165,56 грн., інфляційні витрати - 18 205,92 грн. Розрахунок здійснений позивачем за період з січня 2019р. по 31.05.2023р. Контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних витрат відповідачем суду не надано. Разом з тим, як встановлено вище, відповідач став власником нежитлового приміщення з 14.03.2019р., а тому нарахування вказаних сум до цього дня є неправомірним. Крім того, оплату за послуги за березень 2019р. відповідач мав здійснити до 20 квітня 2019р., а заборгованість виникає вже з 21.04.2019р. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Згідно з п. 2 Постанови ця Постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022р. Отже, з огляду на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022р. №206, позивачем неправомірно нараховано 3% річних та інфляційні витрати за період з 24.02.2022р. по 31.05.2023р. Здійснивши перерахування, судом стягується з відповідача на користь позивача сума 3% річних у розмірі 2 427,53 грн. та інфляційні витрати в розмірі 5 711,26 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 851,96 грн.

Outcome: partial