Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивач АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] солідарно на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № CL-339256 від 27.10.2021 року станом на 27.11.2023 року у розмірі 305 879,02 грн., а також суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правову допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.10.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-339256, шляхом підписання Анкети-заяви особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про зареєстрований шлюб [PERSON] із [PERSON] . Позивач вважає, що судова практика дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки відповідно до позиції Верховного суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020, а тому визначає дружину боржника [PERSON] , солідарним відповідачем. Відповідно до умов кредитного договору № CL-339256 Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані, в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в кредитному договорі. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, сума та валюта кредитного договору: 201\~139 грн. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору, строк (термін) кредитування: до 26.10.2026 року. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 27643,05 грн., а інша частина суми коштів за Кредитним договором на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника, передбаченої у п. 2.4 Кредитного договору. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 29,99%. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою визначеною п. 4.1 Кредитного договору. Відповідно до п. 4.5 Кредитного договору, реальна річна процентна ставка 34,47 % річних. [PERSON] зобов`язався, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 27.11.2023 у [PERSON] існує заборгованість перед АТ «Кредобанк» в розмірі 305 879,02 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 196\~757,60 грн., заборгованості за відсотками 109\~121,42 грн. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 588,19 грн, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 30 587,90 грн. Ухвалою судді від 28.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ухвалою відповідачам визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачам копія ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою та доданими до неї документами була направлена судом за зареєстрованим місцем проживання. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.10.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-339256, шляхом підписання анкети-заяви особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про зареєстрований шлюб [PERSON] із [PERSON] (а.с. 30). Відповідно до умов кредитного договору № CL-339256 Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані, в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 201 139,00 грн. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору, строк (термін) кредитування: до 26.10.2026. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 27\~643, 05 грн., а інша частина суми коштів за Кредитним договором на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника, передбаченої у п. 2.4 Кредитного договору. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 29,99%. Відповідно до п. 4.5 Кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка 34,47 %. [PERSON] зобов`язався, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 27.11.2023 існує заборгованість перед АТ «Кредобанк» в розмірі 305 879,02 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надсилав відповідачеві досудову вимогу від 03.11.2023 з вимогою про сплату заборгованості станом на 27.10.2023 в розмірі 300 805,47 грн., що складалась на той момент з наступного: 196 757,60 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 104 047,87 грн сума заборгованості за відсотками. Жодних дій з боку відповідача на виконання вимоги Банку здійснено не було. Позивачем надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 27.11.2023 відповідач має заборгованість перед АТ «Кредобанк» в загальному розмірі 305879,02 грн., що складається з наступного: 196 757,60 грн тіло кредиту; 109 121,42 грн заборгованість за відсотками. Враховуючи зазначене, вимоги до [PERSON] щодо стягнення з нього на користь АТ «Кредобанк» суми заборгованості за кредитним договором № CL-339256 від 27.10.2021 в сумі 305879,02 грн. підлягають задоволенню. При цьому, суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач [PERSON] не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок. Вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості [PERSON] перед АТ «Кредобанк» з відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно наданих позивачем доказів, [PERSON] не укладав із [PERSON] договору, яким би був передбачений солідарний обов`язок за зобов`язаннями по кредитному договору № CL-339256 від 27.10.2021. Передбачена законом умова неподільності предмета зобов`язання також відсутня. Суд відхиляє, як підставу солідарної відповідальності відповідача [PERSON] , посилання позивача на позицію Верховного суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020, що дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України, у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 4 ст. 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Суд дійшов до висновку, що позивачем не надано доказів використання отриманих [PERSON] кредитних коштів спільно з [PERSON] в інтересах сім`ї. Крім того, відсутнє підтвердження факту спільного проживання подружжя, ведення спільного господарства та розподілу сімейного бюджету. Також суд враховує, що актуальні дані щодо існування або припинення даного шлюбу на теперішній час відсутні. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-339256 від 27.10.2021 не має, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Разом з тим, щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно приписів ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1). Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу долучено: копію довіреності № 12783 представляти адвокатом Павленком С.В. інтереси АТ «Кредобанк» в судах загальної юрисдикції України (а.с. 56); копію договору про надання правової допомоги, укладеного 11.02.2019 між АТ «Кредобанк» та адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право» (а.с.54-55); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧН № 000531 Павленком С.В. (а.с. 57) та копію посвідчення адвоката Павленка С.В. (а.с. 57). При цьому детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги в рамках даної справи, надано не було. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат чи необхідність у їх понесені не підтверджено належними доказами вони не підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Частина 1 ст. 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ «Кредобанк» підлягають задоволенню лише в частині боржника [PERSON] , то судовий збір підлягає стягненню лише з нього на користь АТ «Кредобанк».

Outcome: partial