Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] ), що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності № [NUMBER] від 06.09.1983, виданим виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів. У даному будинку зареєстровані також дочка позивача [PERSON] та його внук [PERSON] , які зібрали свої особисті речі та в 2016 році переїхали проживати в інше місце. Таким чином, відповідачі не проживають у будинку позивача понад сім років, своїх речей у ньому не зберігають, комунальні послуги не оплачують, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачу як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачам [PERSON] не чинив. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користувались та не користуються без поважних причин. Позивач зазначає, що внаслідок реєстрації відповідачів у його будинку, він не має змоги оформити житлову субсидію на опалювальний період, оскільки розрахунок здійснюється з доходів всіх зареєстрованих осіб. Відповідачі не приймали та не приймають жодної участі в оплаті за комунальні послуги. У зв`язку з чим порушуються права та інтереси позивача як власника майна. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду, відповідно до якого просив визнати [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 14.03.2024 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність не надавали. Про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частки будинку [ADDRESS] , що підтверджується що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності № [NUMBER] від 06.09.1983, виданим виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів. Відповідно до акту №83 від 19.10.2023 виданого Квартальним комітетом «Малі Хутори-Центр» в будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зі слів власника будинку записано, що [PERSON] і [PERSON] з 2016 року в будинку не проживають. Згідно довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги №586 від 19.10.2023 видана Квартальним комітетом «Малі Хутори-Центр» за адресою [ADDRESS] проживають двоє осіб - власник квартири [PERSON] , дружина власника квартири [PERSON] . Позивач звернувся до органу реєстрації Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради з заявою про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) [PERSON] , [PERSON] , однак в реєстрації заяви відмовлено, у зв`язку з тим, що особа подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості. З листа Вінницької міської ради Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» №4865 від 01.08.2023 вбачається, що на підставі додатку №3/217 до рішення виконкому Вінницької міської ради №200 від 04.06.1987 житловому будинку з існуючим номером [ADDRESS] . Крім того, згідно рішення 2 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 25.11.2015 №71 [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] . Суд знаходить обґрунтованою вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, так як право позивача порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в медичних закладах або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в медичних закладах, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї (ч. 3 ст. 71 ЖК України). Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин більше одного року, тому суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 202599 від 30.03.2006, позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю 1 та ІІ групи, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. з кожного.

Outcome: approved