Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення коштів. В позовній заяві посилався на те, що 09 липня 2004 року між Харківською міською радою та ПП «Укрнафтаресурс» було укладено договір оренди землі № 8222/04 на земельну ділянку по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003, який було розірвано на підставі рішення Харківської міської ради від 06 березня 2006 № 61/06 та угоди від 17 червня 2008 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 4,2 кв.м. по [ADDRESS] з 18.07.2018 року по 10.02.2021 року було зареєстровано за [PERSON] \~ на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2018 №1385. Вказане нерухоме майно розташовано на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,0561 га з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003 за адресою: [ADDRESS] . У період з 01 серпня 2018 року по 31 серпня 2020 року вказана земельна ділянка використовувалась [PERSON] без проведення державної реєстрації речових прав на неї та за відсутності правовстановлюючих документів. У зв`язку з цим відповідачем безпідставно збережено кошти у розмірі орендної плати, що мала ним сплачуватися на користь Харківської міської ради у розмірі 657393,09 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 657393,09 грн. за використання земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0561 га з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003 за період з 01 серпня 2018 року по 31 серпня 2020 року. Також просив стягнути з відповідача на його користь 9860,90 грн. на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/6016/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження, на підставі ч. 12 ст. 33 ЦПК України розгляд справи вирішено продовжувати зі стадії підготовчого провадження (а.с. 160). Відповідач відзив на позов не надав. Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року задоволено клопотання про доручення до матеріалів справи письмових доказів. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи. Інші заяви або клопотання учасники справи суду не подавали. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] \~в судовому\~засіданні проти\~позовних вимог\~заперечив,\~посилаючись на\~безпідставність та\~необґрунтованість позовних\~вимог. Вважає, що позивачем не надано витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за період стягнення, не враховано наявності на земельній ділянці інших об`єктів нерухомого майна. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в період з 18.07.2018\~року по\~10.02.2021\~року був власником нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 4,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №239983557 від 01 січня 2021 року (а.с. 26-29) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №263177471 від 25 червня 2021 року (а.с. 30). Вказана нежитлова будівля на час придбання відповідачем розташовувалася на земельній ділянці площею 0,0561 га, з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 липня 2020 року №НВ-005279832020 земельна ділянка площею 0,0561 га, з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003 про [ADDRESS] знаходиться в комунальній власності. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; код ЦВПЗ -1.11.3; вид використання для обслуговування стаціонарного АГЗП (а.с.31). Таким чином судом встановлено, що у період з 01 серпня 2018 року по 31 серпня 2020 року вказана земельна ділянка використовувалась [PERSON] без проведення державної реєстрації речових прав на неї та за відсутності правовстановлюючих документів. У зв`язку з цим відповідачем безпідставно збережено кошти у розмірі орендної плати, що мала ним сплачуватися на користь Харківської міської ради. Відповідно до\~статті 80\~Земельного кодексу\~України (надалі\~ЗК України)\~суб`єктами\~права на\~землі комунальної\~власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. В силу статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] договору оренди на користування земельною ділянкою площею 0,0561 га, кадастровий номер 6310138200:06:001:0003 з Харківською міською радою не укладав. Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. За змістом приписів глави 83 Цивільного кодексу України для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином,\~обов`язок\~набувача повернути\~потерпілому безпідставно\~набуте (збережене)\~майно чи\~відшкодувати його\~вартість не\~є заходом\~відповідальності,\~оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу). За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. У відповідності зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Тобто земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Згідно даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 липня 2020 року земельна ділянка площею 0,0561 га (кадастровий номер 6310138200:06:001:0003), на якій у період з 01 серпня 2018 року по 31 серпня 2020 року була розташована належна відповідачу нежитлова будівля, сформована 03 вересня 2004 року ( а.с. 31). Оскільки належна [PERSON] нежитлова будівля у період з 01 серпня 2018 року по 31 серпня 2020 року розташовувалась на сформованій земельній ділянці площею 0,0561 га з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003, суд вважає доведеним, що зазначена земельна ділянка перебувала у фактичному користуванні відповідача і тому з нього на користь Харківської міської ради підлягають стягненню безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою на підставі ст. 1212 ЦК України. Твердження відповідача про те, що позивачем при визначенні розрахунку суми безпідставно збережених коштів не враховано наявність на земельній ділянці інших споруд не заслуговує на увагу. Як встановлено судом відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 4,2 кв.м по [ADDRESS] , власником вказаного об`єкта нерухомого майна в період з 18.07.2018 року по 10.02.2021 року був [PERSON] . Відсутність договору оренди не вказує на те, що відповідач не зобов`язаний сплачувати кошти за користування земельною ділянкою, адже у зв`язку із набуттям права власності на нежитлові приміщення (нерухоме майно), що розташоване на земельній ділянці, у нього автоматично виник обов`язок належним чином сплачувати за користування цією земельною ділянкою, враховуючи презумпцію оплатності використання земельних ділянок в України. Поданий Харківською міською радою позов про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати на підставі ст. ст.\~1212,\~1214 Цивільного кодексу України\~стосується виключно належного відповідачу об`єкта нерухомого майна, а саме\~нежитлової будівлі літ. «В-1», та не стосується інших об`єктів. При вирішенні справи судом також враховується, що предметом спору в даній справі є фактичне користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003, а той факт, що інші об`єкти нерухомого майна мають адресу місцезнаходження: [ADDRESS] , не спростовує обґрунтованість позовних вимог Харківської міської ради та не свідчить про те, що такі об`єкти знаходяться саме в межах земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003. Також дослідженими в справі доказами встановлено, що акт обстеження земельної ділянки комунальної форми власності по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138200:06:001:0003) виконано Харківською міською радою у порядку ч. 2\~ст. 83 Земельного кодексу України\~як власником земельної ділянки, яку використовував відповідач. Судом враховано, що у межах вказаного періоду, який є предметом розгляду, земельна ділянка з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003 використовувалась відповідачем. Як встановлено\~судом,\~розрахунки суми\~безпідставно збережених\~ [PERSON] коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003 по [ADDRESS] складались на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 482/0/45-18 від 04.05.2018, № 4067 від 20.05.2020 (а.с. 34, 35), а також з урахуванням Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженим рішенням 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 № 41/08, зі змінами (а.с.47-51). Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 482/0/45-18 від 04.05.2018 сума нормативної грошової оцінки складає 1650501 грн., у графі «Цільове призначення земельної ділянки» вказано про відсутність у відомостях Державного земельного кадастру коду Класифікації видів цільового призначення земель. Відповідно до примітки 1 додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого\~наказом Міністерство аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489\~(в редакції до 16.07.2017) для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 162 від 27.03.2018, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.04.2018 № 432/31884, який набирав чинності з 17.07.2018, було внесено зміни до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого\~Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 489 від 25.11.2016, а саме: в примітках 1 додатку 1 Порядку цифри «2,0» замінено цифрами «3,0». За таких обставин, оскільки відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003 по [ADDRESS] не було внесено до Державного земельного кадастру, то коефіцієнт Кф застосовується зі значенням 2,0 (у період до липня 2018 року) та 3,0 (у період з серпня 2018 року). Тому позивачем обґрунтовано відображено відповідні суми у розрахунку суми безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6310138200:06:001:0003 по [ADDRESS] за період з 01.08.2018 по 31.12.2018. Відповідно до п.\~289.2. ст. 289 ПК України\~центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Згідно з п.\~289.3. ст. 289 ПК України\~центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель. Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2014 рік\~1,249, 2015 рік\~1,433 (крім сільськогосподарських угідь), 2016 рік\~1,06 для земель несільськогосподарського призначення, 2017 рік - 1,0, 2018 рік - 1,0, 2019 рік\~1,0; 2020 рік\~1,0; 2021 рік\~1,1 для земель несільськогосподарського призначення. Індексація нормативної грошової оцінки земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не здійснювалася. Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення. Оскільки розмір нормативної грошової оцінки у 2018 році становить 1650501,00 грн, а коефіцієнт індексації у 2018 році дорівнює 0, то сума нормативної грошової оцінки у 2019 році також становитиме 1650501,00 грн. Таким чином наданий позивачем розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності за період\~з 01\~серпня 2018\~року по\~31\~серпня 2020\~року у розмірі 657393,09 грн в повній мірі відповідає вимогам закону та обставинам справи (а.с. 39-41). Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 9860,90 грн. на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved