Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

У січні 2024 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 24 грудня 1999 року, спільних неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, шлюб між сторонами існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 05 березня 2024 року 12-30 год. 05 березня 2024 року судове засідання відкладено на 05 квітня 2024 року 08-30 год. У матеріалах справи міститься заява представника позивачки про розгляд справи без його та позивачки участі, позов підтримав, проти заочного розгляду не заперечував. У судове засідання не з`явився відповідач; відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подав, повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280\~ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами\~ст.\~112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 24 грудня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Максимівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області, за актовим записом № 04. За твердженням позивачки, і це не спростовано відповідачем, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, не мають спільних неповнолітніх дітей. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір.

Outcome: approved