Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

18 грудня 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області від представника позивача - адвоката Дудіна Л. В. надійшла позовна заява [PERSON] в якій вона просить ухвалити рішення, яким визнати малолітню [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] , на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка під ним, що підтверджується відповідним технічним паспортом, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, рішення виконавчого комітету Ободівської сільської ради від 22.11.2018 №133 «Про уточнення адреси розташування житлового будинку, який належить [PERSON] » та державним актом на право власності на земельну ділянку (копії вищевказаних документів додаються). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 13.12.2023 за вищевказаною адресою зареєстрована позивачка [PERSON] та її онучка [PERSON] , [INFO] . Син позивачки та батько [PERSON] помер [INFO] . Матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до довідки № 117 від 07.09.2021 [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно із довідкою Ободівської сільської ради від 18.07.2022 №475 позивачка [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . Внучка, [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але не проживає. Довідкою Ободівської сільської ради від 16.11.2023 №874 встановлено, що до складу її сім`ї входить внучка [PERSON] , 2016 року народження, зареєстрована, але не проживає. Відповідно до довідки Ободівської сільської ради від 12.12.2023 №1015 за адресою по [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , 1953 року народження; [PERSON] , 2016 року народження. Вищевказане також підтверджується витягом з домової книги житлового будинку по [ADDRESS] , де зазначено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за вищевказаною адресою з 07.09.2021. Однак [PERSON] , [INFO] , яка з 07.09.2021 була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] після смерті, батька [PERSON] , [INFO] почала проживати разом з матір`ю [PERSON] за іншою адресою. Тобто малолітня [PERSON] [INFO] , не проживає в житловому будинку понад один рік без поважних причин, оскільки проживає за [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . Позивачка стверджує, що перешкод онучці [PERSON] в користуванні житловим будинком не чинить. Факт реєстрації неповнолітньої [PERSON] [INFO] , в житловому будинку по [ADDRESS] порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію, оскільки двічі на рік необхідно надавати до відділу соціального захисту Ободівської сільської ради відомості про доходи відповідача [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] , а також унеможливлює відчуженні вищевказаного житлового будинку. Позивачка 26.06.2022 зверталася до Органу опіки та піклування Ободівської сільської ради з заявою в якій просила визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка після смерті батька [PERSON] , [INFO] почала проживати з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та має бути зареєстрована за вищевказаною адресою в силу приписів ст. 26 ЦП України. Позивачка стверджує, що батько [PERSON] , [INFO] , якій на даний час лише 8 років, помер [INFO] , та остання проживає разом з матір`ю по [ADDRESS] , і фактичним і юридичним місцем проживання онучки [PERSON] є житловий будинок по [ADDRESS] . Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Ободівської сільської ради від 20.07.2022 №16 «Щодо заяви [PERSON] , 1953 року народження що визначення місця проживання її неповнолітньої онуки [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації її матері [PERSON] , 1995 р.н.» було визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації її матері [PERSON] , 1995 р.н. за адресою [ADDRESS] . Також позивачка 05.09.2022 зверталася до ВП № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області з приводу невиконання [PERSON] вимог вищевказаного рішення Комісії з питань захисту прав дитини та перереєстрації малолітньої [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Листом від 15.09.2022 начальник ВП № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області підполковник В. Деркач повідомив, що під час розгляду вищевказаної заяви було опитано громадянку [PERSON] , яка пояснила що її донька [PERSON] на даний час знаходиться за кордоном на роботі та по поверненню, вирішить питання з приводу зняття з реєстрації доньки [PERSON] . У зв`язку з тим відповідачка з 20.07.2022 не бажає виконувати рішення Комісії з питань захисту прав дитини Ободівської сільської ради від 20.07.2022 №16 позивачка 20.11.2023 звернулася до Ободівської сільської ради для вирішення даного питання. Враховуючи вищевказане позивачка вимушена через представника звертатися до суду з даним позовом, оскільки відповідно до п. 54 Порядку з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку та піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки та піклування. Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, витребувано від Органу опіки та піклування Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області письмовий висновок щодо можливості та доцільності визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] , відповідно до ст. 19 СК України. Відзив на позов не подано. Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року продовжено на 30 (тридцять) днів строк проведення підготовчого провадження в цивільній справі та підготовче засідання у справі відкладено на 09:00 годину 05 березня 2024 року. 04 березня 2024 року на виконання ухвали суду Органом опіки та піклування Ободівської сільської ради надано висновок щодо неможливості та недоцільності визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] . 05 березня 2024 року від представника позивача - адвоката Дудіна Л. В. надійшли письмові пояснення у яких, посилаючись на практику Верховного Суду просив ухвалити рішення, яким визнати малолітню [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 березня 2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601) інформацію щодо перетину кордону України у 2024 році громадянкою України [PERSON] та її дочкою громадянкою України [PERSON] . Ухвалою суду від 19 березня 2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів; витребувано від Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601) інформацію щодо перетину кордону України з 01 вересня 2023 року по час надання інформації громадянкою України [PERSON] та її дочкою громадянкою України [PERSON] ; підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 21 березня 2024 року на виконання ухвали суду Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано інформацію про перетин кордону громадянкою України [PERSON] та її дочкою громадянкою України [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Дудін Л. В. в судове засідання не з`явилися. Від [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримують та просять задоволити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її законний представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися за адресою реєстрації місця проживання, однак до суду повернулися невручені конверти з відміткою відділення поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України та Постанов ВС від 21 грудня 2022 року у справі №757/15603/19, від 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц, від 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17, у випадку повернення до суду судових повісток із зазначенням причини: «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Суд також враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у справі Sydorenko v. Ukraine (dec.), no/ 73193/12, 18 February 2021, відповідно до якої хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені. У цьому відношенні Суд вважає вражаючим, що, знаючи про труднощі з доставкою кореспонденції в минулому або, принаймні, про твердження органів влади щодо цього, заявниця залишалася досить пасивною і, схоже, не вжила жодних заходів, спрямованих на те, щоб надіслана їй кореспонденція дійшла до неї. Вона також не зверталася до судів із жодним запитом щодо стану провадження, хоча була велика ймовірність того, що інша сторона оскаржить рішення, ухвалене на користь заявниці. У зв`язку з цим Суд нагадує, що зацікавлена сторона зобов`язана проявити особливу старанність у захисті своїх інтересів і вжити необхідні заходи для ознайомленні з рухом провадження у справі. Відповідач Орган опіки та піклування Ободівської сільської ради свого уповноваженого представника у підготовче засідання не направив, подали до суду клопотання про розгляд справи без участі представника в якому також вказують, що позовні вимоги не визнають та заперечують проти їх задоволення. Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Ободівської сільської ради Чернецької Л. М. надійшла заява про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, заслухавши позивача та її представника, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №149669754 від 15.12.2018, позивач [PERSON] є власником житлового будинку загальною площею 105,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 13.12.2023 за вищевказаною адресою зареєстрована позивачка [PERSON] та її онучка [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 17). Син позивачки та батько [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 10, 11). Матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до довідки Ободівської сільської ради №475 від 18.07.2022 встановлено, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . Внучка, [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але не прожива (а.с. 14). Довідкою Ободівської сільської ради №874 від 16.11.2023 встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входить її внучка [PERSON] , 2016 року народження, яка зареєстрована, але не проживає (а.с. 15). Відповідно до довідки Ободівської сільської ради №1015 від 12.12.2023 встановлено, що за адресою по [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , 1953 року народження; [PERSON] , 2016 року народження 89 (а.с. 16). Вищевказане також підтверджується витягом з домової книги житлового будинку по [ADDRESS] , де зазначено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за вищевказаною адресою з 07.09.2021 (а.с. 18-19). Позивач стверджує, що [PERSON] , [INFO] , яка з 07.09.2021 була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] після смерті, батька [PERSON] , [INFO] почала проживати разом з матір`ю [PERSON] за іншою адресою. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №16 від 20 липня 2022 року вирішено визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] зі місцем реєстрації та проживання її матері [PERSON] , 1995 року народження за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). З листа Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №229 від 24.11.2023 позивачці [PERSON] повідомлено, що зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини не здійснюється за заявою власника житла, якщо власником такого житла не є один із батьків або інших законних представників дитини. Оскільки звернулася бабуся [PERSON] , яка не є законним представником [PERSON] , а мати дитини [PERSON] не зареєстрована за цією адресою, батько помер, неповнолітню дитину [PERSON] зняти за заявою власника житла не можливо. Власник житла має право самостійно через органи реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) зняти з зареєстрованого місця проживання (перебування) всіх дорослих членів своєї сім`ї, які не є співвласниками та неповнолітніх дітей, але тільки за згодою їх законних представників. В іншому випадку - вирішувати питання необхідно у судовому порядку (а.с. 30). Із висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ободівської сільської ради №685 від 29 лютого 2024 року вбачається, що на засіданні Комісії з питань захисту з питань захисту дітей при сільській раді від 08.02.2024 законний представник мати малолітньої [PERSON] була відсутня, наразі [PERSON] із донькою [PERSON] перебувають за кордоном. З урахуванням того, що такий захід як надання висновку буде застосований в інтересах дитини, враховуючи викладене, малолітня дитина не досягла віку достатнього для самостійного вирішення права користування житлом. Захищаючи права та інтереси дитини, орган опіки та піклування Ободівської сільської ради вважає, щодо неможливості та недоцільності визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] як такої, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] (а.с. 94). З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-19550/18/24-Вих. від 20.03.2024 наданої на виконання ухвали суду, встановлено що: громадянка України [PERSON] , [INFO] перетнула кордон (виїзд) на пункті пропуску Шегині 22.12.2023 о 12:25; громадянка України [PERSON] , [INFO] перетнула кордон (виїзд) на пункті пропуску Шегині 22.12.2023 о 12:25. Іншої інформації немає (а.с. 148). Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вичерпного переліку таких поважних причин чинне законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Стаття 71 ЖК України встановлює, що за відсутнім членом сім`ї наймача, жиле приміщення зберігається за ним протягом шести місяців. А ст.72 ЖК України встановлює, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності її у приміщенні понад 6 місяців та поважність причин такої відсутності. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 19.05.2021 у справі №759/19579/17. Порядок зняття особи з реєстраційного обліку за рішенням суду, передбачено і Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». При ухваленні рішення суд не може взяти до уваги доводи, зазначені у висновку Органу опіки та піклування Ободівської сільської ради про неможливість та недоцільність визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, що втратили право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] , оскільки такий висновок є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу. У вказаному висновку Органом опіки та піклування не враховано встановлені ним же фактичні обставини справи, зокрема, що малолітня дитина тривалий час проживає разом із своєю матір`ю не за місцем реєстрації, а за іншою адресою, а також, що наразі і дитина і мати перебувають за кордоном. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно із ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу. Відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Таким чином, саме батьки дитини несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини та дотримання прав дитини, в тому числі на належне житло, а права дитини на житло залежить від правомірності користування цим житлом її батьками, з якими дитина має право проживати. Оскільки неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідачі добровільно, з власної ініціативи залишили спірне житлове приміщення у січні 2022 року та більше одного року у ньому не мешкають, і з цього періоду постійно проживали за іншою адресою, а з грудня 2023 року проживають за кордоном, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, оскільки реєстрація малолітньої дитини в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав, як власника житлового приміщення, а тому суд вважає, що вимога позивача про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. Враховуючи те, що позивач у своїй позовній заяві просить не стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати, суд дійшов висновку про покладення цих витрат на позивача. На підставі статтями 29, 321, 391, 405 ЦК України, статтями 71, 72 Житлового кодексу України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved