Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) (далі -Відповідач) з наступними вимогами просив: - визнати протиправним та скасувати рішення Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" від 31.07.2023 про затвердження висновку експертизи №132831/3м/23 від 12.07.2023 за заявкою на торговельну марку №m202101851 від 01.02.2021 та про відмову в реєстрації торговельної марки; - зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" надати правову охорону торговельній марці "[INFO]" за заявкою на торговельну марку №m202101851 від 01.02.2021; - зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" зареєструвати торговельну марку «[INFO]» за заявкою на торговельну марку №m202101851 від 01.02.2021. В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначив, що рішенням Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" від 31.07.2023 затверджено висновок експертизи №132831/3м/23 від 12.07.2023 за заявкою на торгівельну марку №m202101851 від 01.02.2021 та відмовлено в реєстрації торговельної марки «[INFO]». Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням порушено норми Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" та Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 року. Також Посилається на те, що в оскаржуваному рішенні не наведено: підстав як саме позначення "[INFO]" порушує закони, правила поведінки, права і свободи інших людей, зумовлює виникнення конфліктів, насильства, погрожує збереженню: майна та інфраструктури, порушує спокій у суспільстві. В обґрунтування чого просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 19 грудня 2023 ухвалою Печерського районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідач, заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України. У своєму відзиві на позов представник Відповідача вказав, що відповідно до висновку експертизи за заявкою №m2021 01851 від 12.07.2023 року №Вих.132831/3M/23, затвердженого рішенням УКРНОІВІ/Відповідача від 31.07.2023 №144728/3M/23 відповідно до пункту 3 статті 10 Закону України № 3689-ХІІ, заявлене на реєстрацію позначення не відповідає умовам надання правової охорони повністю на підставі того, що: є таким, що суперечить публічному порядку, тому що включає зазначення «[INFO]», яке є ім`ям знаної особи - принцеси [PERSON], добре відоме в світі як [PERSON] ([PERSON]). «[PERSON] ([INFO]) - британська шляхтянка з родини Спенсер-Черчилль - до якої належали герцог [PERSON] та [PERSON], донька графа [PERSON], віконта [PERSON], та [PERSON] . Перша дружина принцеса [PERSON]. Широко відома як принцеса [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зіграла величезну роль у житті Великобританії, активно займалося благодійною та миротворчою діяльністю. Принцеса [PERSON] досі є однією з найпопулярніших особистостей XX століття. Про [PERSON] написано багато книг різними мовами. Спогадами поділилися практично всі її друзі, близькі та співробітники; є кілька документальних і навіть ігрових фільмів. Використання її імені для маркування товарів може зачіпати почуття її шанувальників. Тому враховуючи доводи викладені у відзиві представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову. 30 січня 2024 ухвалою Печерського районного суду м. Києва було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, вивчивши зміст поданих учасниками процесу заяв по суті справи та інших заяв і клопотань, суд дійшов наступного висновку. Відносини, що виникають у зв`язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулюються, зокрема, Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Згідно зі ст. 10 Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», по заявці на отримання свідоцтва України на торговельну марку проводиться експертиза, яка складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться НОІВ відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності. Експертиза заявки по суті складається, зокрема, з перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони, зазначених статті 6 Закону. Кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, чи торговельної марки за міжнародною реєстрацією відображаються в обґрунтованому висновку експертизи, що набирає чинності з дня затвердження його НОІВ. На підставі такого висновку за заявкою НОІВ приймає рішення про реєстрацію торговельної марки для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації торговельної марки для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію торговельної марки щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації торговельної марки для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення НОІВ за заявкою надсилається заявнику. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», на підставі рішення про реєстрацію торговельної марки та за наявності документа про сплату державного мита за видачу свідоцтва і збору за публікацію про видачу свідоцтва здійснюється публікація в Бюлетені відомостей про видачу свідоцтва, визначених в установленому порядку. Зазначені мито та збір сплачуються після надходження до заявника рішення про реєстрацію торговельної марки. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», одночасно з публікацією відомостей про видачу свідоцтва НОІВ здійснює державну реєстрацію торговельної марки, для чого вносить до Реєстру відповідні відомості. Порядок ведення Реєстру і склад відомостей, що містяться в Реєстрі, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності. Судом встановлено, що 01.02.2021 позивачем було подано заявку №m202101851 на реєстрацію торговельну марку «[INFO]». За результатами кваліфікаційної експертизи, проведеної відповідно до статті 10 Закону було встановлено, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони. Позивачу 20.02.2023 було направлено попередній висновок експертизи №Вих-28871/ЗМ/19 за результатами кваліфікаційної експертизи на підставі того, що заявлене словесне позначення є таким, що суперечить публічному порядку, бо відтворює ім`я знаної особи - принцеси [PERSON], добре відомої в світі як [PERSON] ([INFO]). 15.05.2023 Позивач подав відповідь на попередній висновок експертизи від 20.02.2023 Вих. 28871/ЗМ/23 на користь реєстрації позначення посилаючись на те, що торговельна марка заявкою №m202101851 відповідає умовам надання правової охорони, визначених статтями 5, 6 ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». До відповіді заявником надано роздруківку з онлайн-бази даних «Глобальна база даних бреднів» (GLOBAL BRAND DATABASE), яка підтримується Всесвітньою організацією інтелектуальної власності, що містить відомості про реєстрацію позначень «[INFO]», «[INFO]» в країнах Європейського Союзу, США та Ізраїлі. Відповідно до висновку експертизи за заявкою №m2021 01851 від 12.07.2023 №вих.132831/ЗМ/23, затвердженого рішенням УКРНОІВІ/Відповідача від 31.07.2023 №144728/ЗМ/23 відповідно до пункту 3 статті 10 ЗУ №3689-ХІІ, заявлене на реєстрацію позначення не відповідає умовам надання правової охорони повністю. Мотивуючи своє рішення Відповідач зазначив про те, що заявлене на реєстрацію в якості знака для товарів і послуг позначення «[INFO]» в свідомості громадськості як у світі, так й в Україні, асоціюється з особою принцеси [PERSON], яка є широко відомою в усьому світі особою і несла значний вклад в історію та світову культуру. Крім того, застосування до заявленого позначення «[INFO]» пункту 4.3.1.1 Правил є цілком правомірним, оскільки перелік позначень, які суперечать публічному порядку не є вичерпним і носить узагальнений характер. Зокрема, позначення можуть зачіпати інтереси громадськості або суперечити інтересам держави, якщо вони відтворюють імена та прізвища знаних державних чи громадських діячів, які внесли значний вклад в історію та світову культуру, або є їх спотворенням. На підставі зазначеного вище, представник Відповідача у своєму відзиві резюмував, що підстави для відмови в реєстрації заявленого позначення «[INFO]» за заявкою № m2021 01851 , є правомірними а рішення вмотивованим. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до ст. 106 ЦПК, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Разом з тим, в матеріалах поданої позовної заяви не міститься висновку експерта, складеного на замовлення позивача, який би підтверджував аргументи позивача щодо неправомірної відмови в реєстрації знака «[INFO]» для товарів і послуг. Крім того, за час розгляду справи судом, від позивача не надходило клопотань про призначення судом експертизи із вказаного питання. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження своєї позиції позивач також посилається на практику надання правової охорони № [NUMBER] від 15.02.2006 на торговельну марку позначенню «[INFO]» на території України, а саме видачі свідоцтва України, а саме видачі свідоцтва України № [NUMBER] від 15.02.2006 на торговельну марку «[INFO]» та міжнародну практику реєстрації позначень «[INFO]» в країнах Європейського Союзу, США та Ізраїлю. Проте слід зазначити, що відповідно до пункту 1 статті 6 Паризької конвенції про охорону промислової власності умови подання заяви на реєстрацію торговельної марки визначаються в кожній країні Союзу її національним законодавством. Пункт 3 вказаної статті встановлює, що торговельна марка, яка належним чином зареєстрована в будь-якій країні Союзу, розглядається як незалежна від марок, зареєстрованих в інших країнах Союзу, включаючи країну походження. Отже, реєстрація торговельної марки носить територіальний характер. Правова охорона надається в межах кордонів держави, де здійснюється реєстрація чи використання торговельної марки відповідно до встановленого в кожній окремій країні порядку її реєстрації, з урахуванням часу, умов та обставин такої реєстрації. Крім того, оцінка правомірності, обґрунтованості попередніх реєстрацій торговельних марок, у тому числі в країнах Європейського Союзу, та врахування їх під час проведення кваліфікаційної й 12 експертизи, не передбачена чинним законодавством в сфері правової охорони знаків для товарів і послуг (торговельних марок) За змістом ч.1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши висновок Відповідача про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи вих. №132831/3M/23 від 12.07.2023, який набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака за заявкою № m202101851 від 01.02.2021, який міститься в матеріалах справи в сукупності з іншими доказами у справі за правилами ст. 89 ЦПК України суд не знайшов обставин, які б давали підстави стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. За таких обставин він є належним та допустимим доказом у справі. Таким чином, з урахуванням зібраних у справі доказів, включаючи висновок Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи вих №132831/3M/23 від 12.07.2023, який є належним засобом доказування та не був спростований позивачем, суд приходить до висновку, що рішення про відмову в реєстрації знака за заявкою №m202101851 від 01.02.2021було прийнято відповідно до встановленої процедури та на підставі висновку про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи. А отже, відсутні, правові підстави для задоволення позову. Інші доводи позивача викладені в позовній заяві, не спростовують наведених висновків суду. Більш того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір не відшкодовується.

Outcome: dismissed