Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності за кожним на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , і належали [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивували тим, що вказаний вище житловий будинок відносився до типу господарств колгоспний двір і головою колгоспного двору була [PERSON] , а членом\~колгоспного двору\~був її\~чоловік - [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] . Оскільки правовстановлюючі документи на будинок за життя спадкодавців не видавалися, позивачі не мають можливості належним чином оформити свої права на зазначене домоволодіння, а тому змушені звернутись із позовом до суду. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2023 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі в\~судове засідання\~не з`явилися,\~надали заяву про розгляд справи у їх відсутності та про підтримання позову (а.с. 88). \~ \~ \~ \~Відповідач - Михайло-Коцюбинська об"єднана територіальна громада в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила. Про день та час розгляду справи відповідача повідомлено належним чином. Відзив на позов відповідачем не подано. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Михайло-Коцюбинської об"єднаної територіальної громади в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною 3 статті 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. \~ \~ \~ \~ Відповідно до копії технічного паспорту, домоволодіння по [ADDRESS] було побудоване в 1960 році ( а.с. 16-20). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки № 296 від 24.10.2023, виданої виконавчим комітетом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на підставі погосподарських книг сільської ради за 1971-2009 роки, домоволодіння по [ADDRESS] , відносилось до суспільної групи господарств „колгоспний двір, головою якого була [PERSON] , а членом\~колгоспного двору\~був її\~чоловік - [PERSON] .\~Земельна ділянка\~за данною\~адресою в\~розмірі 0,72\~га рішенням\~Кархівської сільської\~ради від\~29.09.1992\~була передана\~безоплатно \~у приватну\~власність \~ [PERSON] \~ ( а.с. 25). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки встановлено, що спірний будинок належав до суспільної групи господарств «колгоспний двір», тому голова колгоспного двору - [PERSON] та член цього двору - [PERSON] мали право на частину в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР по частині домоволодіння кожен. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] , до спадкового майна належала частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд. Як вбачається з копії спадкової справи № 300/2010, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори, після померлої [INFO] [PERSON] спадщину за законом прийняли її сини - [PERSON] та [PERSON] ,\~позивачі по\~справі. [PERSON] від\~прийняття спадщини\~після смерті\~дружини- [PERSON] відмовився\~на користь\~синів спадкодавця\~- [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 69-73). Таким чином, після смерті [PERSON] , до позивачів, як спадкоємців за законом перейшло право власності на 1/2 частину вказаного вище домоволодіння, яка належала за життя спадкодавцю, тобто, по 1/4 частині кожному. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер\~ [INFO] (а.с. 15). \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] , до спадкового майна належала частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд. Як вбачається із Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 09.01.2024, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась, заповіти, складені від його імені, відсутні (а.с. 74,75). Відповідно до довідки № 265 від 05.10.2023, виданої виконавчим комітетом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ,\~один( а.с. 23). Доказів , які б свідчили про прийняття позивачами спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано. Факт родинних відносин позивачів [PERSON] , [PERSON] із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження позивачів Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] ( а.с. 6,7). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. В зв`язку із відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документа на вказане вище домоволодіння позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі після померлої [INFO] [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить постанова нотаріуса від 21.12.2023 (а.с. 56). За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачами [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями за законом\~після смерті\~ [PERSON] можливо визнати право власності за кожним по 1/4 частині спірного домоволодіння. Інша 1/2 частина спірного будинку не відноситься до спадкового майна [PERSON] , а тому спадкуванню позивачами не підлягає, і позовні вимоги [PERSON] \~та [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Як зазначалося вище, ця частина спірного будинку належала спадкодавцю [PERSON] як колишньому члену колгоспного двору, проте в позові дані вимоги позивачами не заявлені. \~ \~ \~ \~Отже позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial