Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1250 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2023 року з відповідача стягуються аліменти на утримання обох дітей у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23.11.2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Середньомісячна сума аліментів на двох дітей складає 2833 грн., що дорівнює по 1416 грн. на кожну дитину. Відповідно до договору про навчання в Ірпінському фаховому коледжі економіки та права №46 від 03.08.2023 року, де замовником виступає позивач, їх спільний з відповідачем син [PERSON] є студентом І курсу, спеціальності «Право», групи П-13, денної форми навчання. Відповідно до зазначеного договору, загальна вартість навчання становить 100 000 грн., а щорічна вартість навчання становить 25 000,00 грн. Відповідно до умов зазначеного договору замовник, щомісячно здійснює оплату за послуги навчання сина. Отже, щомісячна сума аліментів на двох дітей у розмірі 2833 грн., ледве покриває витрати на оплату навчання старшого сина в Ірпінському фаховому коледжі економіки та права у розмірі 2500 грн. щомісячно. Ухвалою від 16.01.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с.29) 29.01.2023 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача у якому останній не заперечує проти задоволення позовних вимог. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2023 року з відповідача стягуються аліменти на утримання обох дітей у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23.11.2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Середньомісячна сума аліментів на двох дітей складає 2833 грн., що дорівнює по 1416 грн. на кожну дитину. Відповідно до договору про навчання в Ірпінському фаховому коледжі економіки та права №46 від 03.08.2023 року, де замовником виступає позивач, [PERSON] є студентом І курсу, спеціальності «Право», групи П-13, денної форми навчання. Відповідно до зазначеного договору, загальна вартість навчання становить 100 000 грн., а щорічна вартість навчання становить 25 000,00 грн. Відповідно до умов зазначеного договору замовник, щомісячно здійснює оплату за послуги навчання сина. Отже, щомісячна сума аліментів на двох дітей у розмірі 2833 грн., ледве покриває витрати на оплату навчання старшого сина в Ірпінському фаховому коледжі економіки та права у розмірі 2500 грн. щомісячно. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Статтею 150 СК України серед іншого передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З частини 2 ст. 141 СК України вбачається, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року визначено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ним понесено додаткові витрати, пов`язані з навчання в Ірпінському фаховому коледжі економіки та права №46 від 03.08.2023 року, де замовником виступає позивач. Їх спільний з відповідачем син [PERSON] є студентом І курсу, спеціальності «Право», групи П-13, денної форми навчання. Відповідно до зазначеного договору, загальна вартість навчання становить 100 000 грн., а щорічна вартість навчання становить 25 000,00 грн. Відповідно до умов зазначеного договору замовник, щомісячно здійснює оплату за послуги навчання сина. На підтвердження додаткових витрат на дитину позивачем до позовної заяви додані: договір №46 про навчання в Ірпінському фаховому коледжі економіки та права, довідку про навчання та квитанції про сплату за навчання за вересень, жовтень та листопад 2023 року. З урахуванням наведеного, враховуючи, що позивачем доведена наявність особливих обставин, які вимагали від позивача понесення додаткових витрат на навчання неповнолітньої дитини у розмірі 1250 грн., щомісячно і до досягнення дитини повноліття. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved