Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, Орган опіки та піклування в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 23.11.2013 між ним та відповідачем було укладено шлюб, проте, спільне життя не склалося, Смілянським міськрайонним судом Черкаської області від 16.02.2021 по справі № 703/4187/20, шлюб - розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на дату подачі цієї позовної заяви є малолітнім та проживає з разом з ним. Фактично з грудня 2020 року після раптового зникнення відповідачки [PERSON] їх син [PERSON] по сьогоднішній день проживає з ним, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради № 279 від 10.06.2021. Згідно з вказаним рішенням місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком [PERSON] . Судовим наказом у справі №703/1962/21 від 14.07.2021 з відповідача [PERSON] стягнуто на його користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно. Постановою від 09.08.2021 було відкрито виконавче провадження [NUMBER] та зобов`язано [PERSON] сплачувати грошові кошти на утримання сина [PERSON] щомісячно в розмірі 1/4 від всіх видів доходів. Станом на дату подання цієї позовної заяви сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина становить 140517,22 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ВП № [NUMBER] станом на 07.09.2023. Дитина [PERSON] є учнем З-Б класу Прилуцького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №6 (ліцей №6). Мати Георгія не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує навчальний заклад, батьківські збори, не має контакту з вчителями, не цікавиться успіхами у навчанні дитини. Він приводить дитину на заняття та забирає зі школи, мати навіть не володіє інформацією, яку школу та клас відвідує її дитина, як звати класного керівника, з яким лікарем укладено декларацію, коли та чим хворів син. З дати фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем (грудень 2020 року) відповідачка не надавала на утримання сина [PERSON] жодних грошових коштів, не зустрічалася з сином, а тим більш йому не відоме її місце знаходження (місце проживання). Оскільки відповідачка ухиляється від надання матеріального утримання дитині ним було оформлено тимчасову допомогу для дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. З метою надання дитині належного медичного забезпечення 26.08.2021 він уклав декларацію № 0001-ЕЗАО-92АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу для [PERSON] . Відповідач з моменту укладення декларації з лікарем не цікавилась здоров`ям дитини, не відвідувала дитину під час стаціонарного лікування, не проходила з дитиною щорічних медкомісій тощо. Він забезпечує дитині належній фізичний розвиток, син відвідує секцію футболу Прилуцької ДЮСШ. Мати не бере участі у фізичному розвитку дитини, не супроводжує сина на спортивні заняття та змагання. Відповідач зовсім не цікавиться дитиною, її долею, успіхами у навчанні та спорті, не опікується станом здоров`я сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Зазначене свідчить про те, що матір ухиляється від виховання дитини. Свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 18.12.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 06.02.2024 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Позивач та його представник підтримала заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що він живе в м. Прилуки разом з батьком, який приділяє йому багато уваги. В квартирі є окрема кімната для нього. Він відвідує футбольну секцію, куди його записав батько. Маму [PERSON] він бачив дуже давно, коли точно не пам`ятає. Мама свої обов`язки по відношенню до нього не виконує. Коли вони жили усі разом, то матір била його, не годувала. Він хоче, щоб матір позбавили батьківських прав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що тривалий час знайомий з позивачем. [PERSON] живе вдвох з сином [PERSON] , який навчається в школі №6. Вони познайомились на футбольній секції, куди [PERSON] приводить сина. Вихованням [PERSON] займається виключно батько, який забезпечує сину харчування, догляд, навчання, він замінив йому матір. Дитина завжди доглянута, охайна. У батька з сином гарні стосунки. Свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з позивачем з 2013 року. [PERSON] живе вдвох з сином [PERSON] . З дружиною [PERSON] розлучений з 2020 року. Після розлучення батько сам виховує дитину, займається її лікуванням, утриманням, вихованням, навчанням та розвитком. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю записана [PERSON] , батьком - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі 23.11.2013. Шлюб між сторонами був розірваний згідно з рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2021 у справі № 703/4187/20, яке набрало законної сили. 10.06.2021 Виконавчим комітетом Смілянської міської ради винесено рішення №279, яким місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком [PERSON] На підставі судового наказу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2021 у справі № 703/1962/21 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 24.06.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ звернутий до примусового виконання. Станом на 01.09.2023 заборгованість відповідачки зі сплати аліментів становить 140517,22 грн. [PERSON] та неповнолітній [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . 26.08.2021 [PERSON] уклав декларацію №0001-ЕЗАО-92АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу для [PERSON] . Згідно з характеристикою ДНЗ №57 «Берізка» комбінованого типу від 04.02.2021 №8 [PERSON] відвідує старшу групу дошкільного навчального закладу. Хлопчик проживає з батьком, за цей час з дитиною відбулись помітні зміни у настрої та зовнішньому вигляді. Георгій з нетерпінням чекає на батька, який приділяє увагу підготовці сина до навчання у школі, регулярно займається з сином. Дитина доглянута. Згідно з довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області від 21.08.2023 [PERSON] в період з 26.08.2021 по 31.08.2023 піклується про здоров`я та фізичний стан дитини [PERSON] . Матір за цей час в лікарні не з`являлась. Згідно з характеристикою Прилуцького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №6 (Ліцей №6) [PERSON] навчається в Ліцеї з першого класу. Проживає з батьком [PERSON] , який приділяє належну увагу вихованню сина, підтримує контакт з класним керівником, відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] за весь час навчання дитини в школі жодного разу не з`являлась і не цікавилась його навчанням. За місцем роботи ПП «Північне сяйво» позивач характеризується позитивно. [PERSON] , [INFO] , відвідує відділення футболу Прилуцької ДЮСШ з 01.09.2022, сином займається батько, матір фізичним станом та розвитком сина не піклується. 15.07.2023 [PERSON] уклав договір з ГО «Київська ліга дитячого футболу» з отримання послуг з організації тренувань і відпочинку сина в дитячому селекційно-тренувальному таборі, вартість послугу 8900 грн. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався (витяг ВР-001550017). Відповідно до висновку від 25.01.2024 №02-16/618 Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» конкретизує, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №402/428/16-ц викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 та «A. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що дитина проживає разом з батьком, з яким рішенням виконкому Прилуцької міської ради визначено місце її проживання. Батько забезпечує дитині належний медичний догляд, він уклав декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу для [PERSON] . Також батько забезпечує дитині належний фізичний розвиток, син відвідує секцію футболу Прилуцької ДЮСШ. [PERSON] забезпечує сину належні умови для навчання, розвитку, проживання, дбає про сина, забезпечує його усім необхідним, забезпечує належне виховання дитини. Відповідач не цікавиться сином, його успіхами у навчанні та спорті, не опікується станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання сина. Вона разом з сином не проживає, її місце знаходження невідоме. Зазначені обставин підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , а також неповнолітній [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] просив суд, щоб матір позбавили батьківських прав відносно нього, оскільки вона не піклується про нього і ним не цікавиться. Встановлені судом обставини, дають підстави для висновку, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо догляду, виховання та утримання сина, не піклується про його фізичний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не створює належних умов для проживання дитини. Зазначені обставини суд розцінює як ухилення від виховання дитини, оскільки матір свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання сина. Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у вказаному випадку інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї, оскільки відповідач ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина. Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позбавлення матері батьківських прав відповідає інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Також суд вважає обґрунтованим та приймає висновок Органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її сина, оскільки за встановлених обставин він не суперечить інтересам дитини. За таких обставин, виходячи з інтересів дитини та враховуючи, що в судовому засіданні було підтверджено належними і достатніми доказами, що відповідач ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, суд з урахуванням приписів ч. 6 ст. 19 СК України погоджується з вказаним висновком Органу опіки та піклування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 1073,60 грн., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved