Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У березні 2024 року позивач ТОВ «УМ Факторинг» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.11.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір № 2630054 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого, останній отримав позику у розмірі 10300,00 гривень строком на 360 днів, шляхом переказу коштів на його банківську картку № [NUMBER] з призначенням платежу поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,5 % від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 1,99 % від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка. Станом на 10.10.2023 відповідач [PERSON] порушив умови договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків за їх користування не виконав, внаслідок чого за договором споживчого кредиту № 2630054 від 27.11.2021 року утворилася заборгованість розмір якої складає 84089,20 гривень, з яких: 10300,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 73789,20 гривень - заборгованість за відсотками. 26.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» було укладено договір факторингу № 27072023 за умовами якого передано право вимоги за Договором споживчого кредиту № 2630054 від 27.11.2021 року. Відтак, ТОВ «УМ Факторинг» є новим кредитором та отримало право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. У зв`язку із зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаній сумі, а також судові витрати у справі. Ухвалою судді від 19.03.2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач, який є зареєстрованим користувачем у підсистемі «Електронний суд» відзиву на позов не подав, у той час як представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 27.11.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2630054 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого, останній отримав позику у розмірі 10300,00 гривень (п. 1.2 Договору) строком на 360 днів (п. 1.3 Договору), шляхом переказу коштів на банківську картку № [NUMBER] (п. 2.1 Договору) із сплатою стандартної процентної ставки 1,99 % в день (п. 1.4 Договору) та заниженою процентною ставкою 0,5 % в день (п. 1.4.1 Договору). На умовах п. 9.7 Договір підписано 27.11.2021 року шляхом використання електронного підпису позичальника. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (п. 9.9 Договору), які розміщені на веб-сайті та затверджені наказом №67-ОД від 14.06.2021 року, підтвердив, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало перерахувавши 27.11.2021 року на картковий рахунок № [NUMBER] (де * середина карти [NUMBER]) зазначений [PERSON] при підписанні договору грошові кошти в сумі 10300,00 гривень, що підтверджується інформацією наданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про проведення транзакції по картці та інформацією АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку імітовано карту [NUMBER] , а у виписці по рахунку відображено зарахування 27.11.2021 року грошового переказу в сумі 10300,00 гривень. Разом з тим, [PERSON] свої зобов`язання за договором № 2630054 від 27.11.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту порушив, внаслідок чого виникла заборгованість загальний розмір якої складає 84089,20 гривень, з яких: 10300,00 гривень - заборгованість за кредитом, 73789,20 гривень - заборгованість за відсотками. 26.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» було укладено договір факторингу № 27072023, яким передано право вимоги за Договором споживчого кредиту № 2630054 від 27.11.2021 року. Відтак, ТОВ «УМ Факторинг» є новим кредитором та отримало право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за платку на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу із Реєстру прав вимог №1 від 26.07.2023 року, який є Додатком №1 до Договору факторингу №27072023 від 26.07.2023 року, 10.10.2023 року на умовах договору клієнт відступив фактору право вимоги до боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер кредитного договору 2630054 від 27.11.2021 року. За ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що строк кредитування закінчився, однак [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 84089,20 гривень (тіло кредиту і відсотки за користування ним), що добровільно не сплачена, що свідчить про порушення ним взятих на себе зобов`язань. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору факторингу, копія якого наявна у справі, ТОВ «Лінеура Україна» передало своє право вимоги за кредитним договором до відповідача [PERSON] позивачеві ТОВ «УМ Факторинг». Відомостей про добровільну сплату боргу новому кредиту справа не містить. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2630054 від 27.11.2021 року в розмірі 84089,20 гривень. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 гривень. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень на підставі: договору про надання правової допомоги №18/09/Юр від 18.09.2023; акту приймання-передачі наданих послуг № 28 до Договору №18/09/Юр від 18.09.2023; платіжної інструкції від 27.09.2023 року на безготівковий переказ коштів в сумі 4000 гривень на підставі акту приймання-передачі наданих послуг № 28 до Договору №18/09/Юр від 18.09.2023. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час, відповідач під час розгляду справи не зазначив про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачем не заявлялося. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог ТОВ «УМ Факторинг», у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги в розмірі 4000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved