Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

В травні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати право приватної власності в порядку спадкування за законом на одну другу частину житлового будинку загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м, з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який залишився після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.05.2023 року відкрито провадження у зазначеній справі. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву в якій підтримала позовну заяву в повному обсязі та просила суд задовольнити її з підстав, викладених у ній. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 70 років, що підтверджується актовим записом №13 від 17.12.2010 року, виданим виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області. Спадкову справу №320/2012 до майна померлої [PERSON] заведено Комінтернівською (нині Лиманською) державною нотаріальною конторою Одеської області 09.10.2012 року. З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулися: дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO] . За змістом поданих до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини кожен із спадкоємців вказував, що на день смерті спадкодавця [PERSON] залишилось майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки площею 8,50 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованої на території Дмитрівської сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області, а також вкладів в банках з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. 15.11.2013 року спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулися до Комінтернівської (нині Лиманською) державної нотаріальної контори Одеської області з заявами про видачу кожному з них у спадковій справі №320/2012 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 8,5030 га (кадастровий номер 5122781300:01:001:0547). 15.11.2013 року державним нотаріусом Комінтернівської (нині Лиманською) державної нотаріальної контори Лисак А.В. у спадковій справі №320/2012 до майна [PERSON] , померлої [INFO] спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадщини - земельної ділянки площею 8,5030 га кадастровий номер 5122781300:01:001:0547, цільового призначення «для сільськогосподарського виробництва», розташованої на території Дмитрівської сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області, зареєстровані в реєстрі за №1-587 та за №1-588. 15.10.2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Комінтернівської (нині Лиманською) державної нотаріальної контори Одеської області з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Лисак А.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.10.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок, з підстав не подання необхідних документів, а саме: документу, який підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок. Зазначена обставина стала підставою для звернення [PERSON] до Комінтернівського районного суду Одеської області. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.03.2017 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Дмитрівської сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом (справа №504/4037/15-ц). Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.07.2017 року відмовлено у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на боці відповідача, [PERSON] до [PERSON] , Дмитрівської сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. Постановою Одеського апеляційного суду від 14.02.2019 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.03.2017 року в частині позовних вимог [PERSON] до Дмитрівської сільської ради Лиманського (нині Одеського) району Одеської області, за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом скасовано, задоволено позов [PERSON] до Дмитрівської сільської ради Лиманського (нині Одеського) району Одеської області, за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом та визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право на спадщину одну другу частку житлового будинку літ. «А», який складається з кухні площею 6,6 кв.м, житлової площею 13,9 кв.м, житлової площею 20,9 кв.м, літ. «а» веранда площею 16,8 кв.м, всього загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 34,8 кв.м, допоміжною площею 23,4 кв.м; з господарськими будівлями та спорудами: літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - комора, літ. «Г» - сарай, №1-2 огорожа, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належного [PERSON] , згідно запису в погосподарській книзі №1 (особовий рахунок № [NUMBER] ) Дмитрівської сільської ради Лиманського (нині Одеського) району Одеської області. Постановою Одеського\~апеляційного суду\~від 14.02.2019\~року додаткове рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 липня 2017 року скасовано та відмовлено в частині вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] до [PERSON] , Дмитрівської сільської ради Лиманського (нині Одеського) району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , права на спадщину - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресом: розташованого за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Лисак А.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.05.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове нерухоме майно з відповідною реєстрацією права власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Частиною 1 ст. 1267 ЦПК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. В порядку перевірки прав [PERSON] на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а також входження прав на дане майно до складу спадщини встановлено наступне. З довідки комунального підприємства «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» №862 від 07.08.2015 року вбачається, що станом на 29.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Проте дана інформація не спростовує наявність нерухомого майна та його реєстрацію як таку. Житловий будинок знаходиться в сільській місцевості, отже обліковувався по погосподарських книгах сільської ради. З довідки Дмитрівської сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області за №02-20/15/743 від 19.12.2013 року вбачається, що відповідно до запису в погосподарській книзі №1 (особовий рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] , померла [INFO] , являлася власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] з 1970 року (рік побудови будинку 1930, загальна площа земельних ділянок 0,3532 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,1032 га). З довідки Дмитрівської сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області за №268 від 01.11.2011 року вбачається, що згідно погосподарської книги №1 Дмитрівської сільської ради (особовий рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] , померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до дня смерті. На день смерті [PERSON] за вказаною адресою також були зареєстровані: [PERSON] , 1970 року народження, [PERSON] , 1961 року народження, [PERSON] , 1987 року народження та [PERSON] , 1992 року народження. Згідно технічного паспорту, виготовленого 28.07.2015 року КП «Комунальне районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок (з верандою), господарські будівлі (літня кухня, комора, сарай), розташовані за адресою: [ADDRESS] , зазначаються 1930 року побудови, господарські споруди (ворота, гараж) зазначаються 1960 року побудови. Технічна характеристика: літ. «А» житловий будинок, який складається з кухні площею 6,6 кв.м, житлової площею 13,9 кв.м, житлової площею 20,9 кв.м, літ. «а» веранда площею 16,8 кв.м, всього загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 34,8 кв.м, допоміжною площею 23,4 кв.м; господарські будівлі та споруди: літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - комора, літ. «Г» - сарай, №1-2 огорожа (т.1 а.с.8-12). Докази здійснення спадкодавцем [PERSON] самочинного будівництва в справі відсутні. Технічна характеристика житлового будинку вказує на те, що будинок не змінювався з 1930 року. Таким чином, докази у справі вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на день смерті [PERSON] належав їй в цілому, а відтак, ввійшов до складу спадщини, що відкрилася після її смерті. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалась підзаконними нормативними актами, які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР від 12.05.1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року №1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавались в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали, при цьому така реєстрація права власності в БТІ не обмежувалась певним строком. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на жилі будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. Оскільки, [PERSON] заповіт не залишила, спадкування після її смерті здійснюється за законом, спадкоємцями першої черги - її дітьми: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, оскільки іншого (зміни розміру часток) не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню, так як права на вказаний житловий будинок належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а, відтак, ввійшли до складу спадщини, що відкрилася внаслідок її смерті.

Outcome: approved