Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

[PERSON] , що діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 16.12.2011 року. Під час подружнього життя позивачем та відповідачем було придбано об`єкти нерухомого майна, що є спільною власністю подружжя, зокрема квартири у м.Херсоні, дві з яких зареєстровані за відповідачем (квартира загальною площею 34,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; квартира загальною площею 35,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) та одна за позивачем (квартира загальною площею 34,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), а також земельну ділянку з кадастровим номером 6510136600:01:001:1523, що також зареєстрована за позивачем. Через неможливість позасудовим шляхом домовитися про порядок поділу майна, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. [PERSON] вважає, що йому належить право власності на 50% вказаного майна. Зазначене майно було придбано під час шлюбу. За весь час спільного сімейного життя [PERSON] не працювала і не отримувала жодного доходу. Витрати на спільний побут, виховання доньки та на сімейне життя були виключно із доходів, що отримував позивач. Також зазначене нерухоме майно було придбано за грошові кошти, які заробляв позивач. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0681 га з кадастровим номером 6510136600:01:001:1523 та поділити зазначене майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме визнати за позивачем та відповідачем право власності по частині вказаного майна. Ухвалою суду від 22.11.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 13.12.2023 року закрито підготовче засідання та призначено судове засідання. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив, згідно якого відповідачка не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, так як майно дійсно є спільною сумісною власністю подружжя, але просить врахувати інтереси дитини, яка проживає з матір`ю та просить врахувати наступне. Крім вище заявленого позивачем до поділу майна, подружжя має ще наступне спільне майно: транспортний засіб марки CHRYSLER, модель 300C, 2011 року випуску; квартиру [ADDRESS] , загальною площею: 62,4 кв.м.; квартира була придбана до укладення між сторонами шлюбу, а саме 01.02.2011 року, але в період фактичного проживання однією сім`єю більше 6 років. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , а 16.12.2011 року сторонами було укладено офіційний шлюб; генеруючи установки електричної енергії з енергії сонячного випромінювання, розташовані на території домогосподарства по [ADDRESS] з прибутком в розмірі 12000 17 000 грн. на місяць. Відповідачка [PERSON] на це майно не претендує, та не проти, щоб воно залишилося у власності позивача, так як судячи з його позиції по справі та допомоги, яку він надає своїй дитині (в дійсності практично не надає), він дійсно перебуває у скрутному матеріальному становищі, хоча працює старшим механіком на судах дальнього плавання на підставі разових контрактів з різними судновласниками, має нерегулярний, мінливий дохід, залежно від строків та умов контракту, а його заробітна плата складає близько 10000 доларів США на місяць. Крім вищезазначеного майна, позивач [PERSON] має особисте майно, яке не є спільною сумісною власністю подружжя: квартиру [ADDRESS] Білозерського) району Херсонської області. (реєстраційний номер майна 1737722). Після припинення сімейних відносин, у сторін по справі залишилися вкрай неприязні стосунки, і у випадку задоволення судом позову в редакції вимог викладених позивачем, а саме виділити у власність по частини майна кожному, вони вимушені будуть так чи інакше спілкуватись, чого відповідачка не бажає. Тому [PERSON] просить суд при винесені рішення виділити у власність відповідачці квартиру [ADDRESS] загальною площею 34,6 кв. м. вартістю 92 000 грн. (в цій квартирі залишилось особисте майно відповідачки та її доньки), та квартиру [ADDRESS] загальною площею 34,9 кв. м. вартістю 100 000 грн.; Всього вартістю 192 000 грн., а позивачу виділити у власність - квартиру [ADDRESS] загальною площею 35,9 кв. м. вартістю 100 000 грн.; земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136600:01:001:1523, площею 0,0681 гектара, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) вартістю 102 800 грн. Всього вартістю 202 800 грн. Таким чином, після винесення судом рішення, у власності позивача залишиться майно більшою вартістю, та його права ніяким чином порушені не будуть. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, то прошу суд відмовити у їх задоволені, так як ініціатива звернення до суду про поділ спільного майна надійшла саме від позивача, а відповідачка наразі перебуває в скрутному матеріальному становищі. [PERSON] як людина не конфліктна, пропонувала позивачу здійснити поділ спільного майна в позасудовому порядку. Ними був складений проект договору про поділ спільного майна, але позивач на стадії погодження та підписання договору відмовився приймати участь в його обговорені. При винесені рішення по справі визнати спільним майно і виділити у власність відповідачці [PERSON] квартиру [ADDRESS] , корпус № [NUMBER] загальною площею 34,6 кв. м. вартістю 92 000 грн. та квартиру [ADDRESS] загальною площею 34,9 кв. м. вартістю 100 000 грн.. Всього вартістю 192 000 грн. Позивачу [PERSON] виділити у власність - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 35,9 кв. м. вартістю 100 000 грн. і земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136600:01:001:1523, площею 0,0681 гектара, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) вартістю 102 800 грн. Всього вартістю 202 800 грн. Судові витрати покласти на позивача. Представник позивача [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що визначене у позові майно колишнього подружжя [PERSON] є спільним сумісним, то позивачем подано позов про визнання за кожним із них права власності на частки спірного нерухомого майна. Позовних вимог про виділ нерухомого майна у порядку ст.364 та/або 370 ЦК України, або про спосіб та порядок поділу спільного сумісного майна подружжя, [PERSON] не пред`явлено, [PERSON] будь-якого зустрічного позову не подано. Таким чином, прохальна частина відзиву не підлягає розгляду, оскільки не стосується предмету позову. Крім того, зазначає, що факт проживання доньки позивача з матір`ю, які за твердженням представника відповідача виїхали до Фінляндії, у зв`язку з військовою агресією рф та проведення бойових дій на території Херсонської області, не є підставою для відступлення від рівності часток подружжя у спільному майні. Просить вирішити справу за наявними матеріалами, без врахування доводів та доказів, викладених у відзиві та долучених до нього, оскільки стороною відповідача пропущений строк на його подання. Задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Стягнути з відповідача суму судових витрат. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися у встановлений законом порядку. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.12.2011 року, згідно актового запису про шлюб №439, зробленого 16.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №279632275 від 15.10.2021 року, право власності на квартиру, загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, реєстр. №407 від 21.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №279632275 від 15.10.2021 року, право власності на квартиру, загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, реєстр. №1107 від 26.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №279632450 від 15.10.2021 року, право власності на квартиру, загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, реєстр. №656 від 04.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136600:01:001:1523, площею 0,0681 гектара, зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, реєстр. №879 від 17.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодоном О.О. Вказане майно сторонами було придбано під час перебування у зареєстрованому шлюбі та спільного проживання. Відповідачем дані обставини не оспорюються. В добровільному порядку вирішити питання щодо розподілу спільно нажитого майна, не виявилося можливим. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Така норма закону встановлює презумцію права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі. Такі ж роз`яснення містяться у і п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя». Зокрема, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторонами не надано жодного доказу про існування між подружжям будь-якої домовленості щодо часток у спільному майні подружжя, як і не встановлена наявність шлюбного договору, а тому суд вважає, що вказане позивачем майно сторін є спільною сумісною власністю подружжя, частки подружжя у нерухомому майні, є рівними. Враховуючи встановлені судом обставини, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин набуття спірного нерухомого майна подружжям у період їх шлюбу. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним; поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Враховуючи обставини справи, надання позивачем належних та допустимих доказів, що підтверджують його твердження, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вимог відповідача про визнання спільним майном і виділення у власність відповідачу квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , а позивачу - квартиру [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Верховним Судом сформована послідовна судова практика, що поділ та виділ майна є різними правовими категоріями, зокрема, в постанові від 19.05.2021 року у справі № 501/2148/17 зазначено, що при поділі майно поділяється між усіма співвласниками та правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі правовідносини спільної часткової власності зберігаються (як правило), і припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком є випадки, коли майно належить двом співвласникам. Позовних вимог про виділ нерухомого майна [PERSON] не пред`явлено, а [PERSON] будь-якого зустрічного позову не подано. Таким чином, суд не бере до уваги вимоги відповідача, оскільки вони не стосуються предмету позову. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 11350 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування понесених витрат на правову допомогу позивачем заявлено клопотання з посиланням на норму ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому судом не вирішується питання про стягнення витрат на надання правової допомоги.

Outcome: approved