Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Манукян Г.Г. звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 16.05.2008 по 30.06.2023 позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем. При звільненні підприємство не провело з позивачем повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 75410 грн., крім того просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 01.07.2023 по 31.12.2023, тобто за 6 місяців, у розмірі 54745, 60 грн., оскільки не було проведено остаточного розрахунку, та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15000грн. та судовий збір у розмірі 1211,20гр., тому змушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх трудових прав та інтересів. Ухвалою суду від 01.03.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~ Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, на задоволенні вимог наполягав. В судовому засідання представник позивача надав пояснення аналогічно викладеним в позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. (а.с.95). Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» перебуває в тяжкому економічному стані, що спричинило фінансовою кризою в країні, розірвання контрактів з РФ, які складали питому вагу в загальній кількості, через що виникли великі фінансові збитки та відсутність обігових коштів. У зв`язку з чим, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків. Згідно ст. ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 16.05.2008 по 30.06.2023 перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.25-31). Згідно наказу № 937-вк від 30.06.2023, позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності робітників ДП «ВО МПЗ ім. О.М. Макарова» за ініціативою адміністрації та за згодою профспілкового комітету комплексу інфраструктури №235 від 31.03.2023 «Про скорочення чисельності та штату працівників» з 30.06.2023, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 32). Відповідно до довідки, виданої ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» від 26.12.2023 № 113, заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] складає 75410,00 грн., в період з травня 2021 по червень 2023 (а.с.48). У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 2 КЗпП України працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У статті 116 КЗпП України\~\~зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що на дату звільнення позивача заборгованість по заробітній платі складала 75410,00 грн., станом на дату розгляду справи заборгованість не виплачена, що не заперечує і представником відповідача, тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи викладене, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Разом з цим,\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ\~внесені зміни, зокрема, у частину першу\~статті 117 КЗпП України, яку викладено в такій редакції: «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців». Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-ІХ\~набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), опубліковано 18 липня 2022 року в газеті «Голос України» № 147. Тобто,починаючиз19.07.2022\~у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Таким чином, обов`язок роботодавця виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку передбачався включно до дня, що передує дню набранням чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», а починаючи з 19.07.2022 період, за який з роботодавця може бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку, обмежений строком у шість місяців. У справі № 6-уп/98 Конституційний Суд України зазначає, що з прийняттям нормативно-правового акту в новій редакції втрачають чинність норми акту в попередній редакції. На теперішній час\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-ІХ\~є чинним та обов`язковим до виконання. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 26.02.2024, тобто вже після набрання законної сили\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-ІХ, суд доходить висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2023, тобто наступного дня після звільнення, по 31.12.2023 включно. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку, за період з 01.07.2023по 31.12.2023у розмірі 54745,60 грн. Відповідно до пункту 8\~«Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Як вбачається із матеріалів справи, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 421,12 грн., дану обставину відповідачем не спростовано. Отже, кількість робочих днів за період з 01.07.2023 по 31.12.2023складає: 130 робочих днів, таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніскладає 54745,60 грн. (421,12грн. х 130днів). У зв`язку з викладеним суд приходить до переконливого висновку, що з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова на користь\~позивача\~\~слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 54745,60 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача витрат про надання правової вимоги у розмірі 15000,00 грн., суд зазначає наступне. 23.11.2023 року між позивачем та адвокатом Манукян Г.Г. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.49-50). Зі змісту актів прийому-передач наданих послуг правової допомоги №1 від 23.11.2023, №2 від 05.12.2023, №3 від 24.01.2024 вбачається, що розмір витрат на правову допомогу складається із:надання консультацій і роз`яснень з правових питань щодо стягнення нарахованої, але не заплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку вартістю 500 грн. 00 коп., 1500,00 грн. написання та направлення адвокатського запиту до Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" з приводу надання інформації та документального підтвердження наявної заборгованості при звільненні [PERSON] щодо заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат, інших виплат, на які працівник має право при звільненні;з метою досудового врегулювання спору та забезпечення прав [PERSON] на своєчасне одержання винагороди за працю захищеної законом, написання та направлення в порядку ст.116 КЗпП України до Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" листа-вимоги щодо проведення остаточного розрахунку із [PERSON] , звільненого за п.1 \~ \~ \~ \~ст.40 Кодексу законів про працю України у розмірі 1500 грн., тапроведення виплати йому заборгованості по заробітній платі, заохочувальних та компенсаційних виплат, інших виплат, на які [PERSON] має право при звільненні;8000,00 грн. надання правової допомоги по збору та підготовці позовних матеріалів; допомога у сплаті судового збору; складання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;3000,00 грн. підготовка та участь адвоката в усіх судових засіданнях в Красногвардійському районному суді міста Дніпропетровська;500,00 грн. відрядження адвоката до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська для подання позову безпосередньо до канцелярії суду, що всього складає 15\~000,00 грн. Відповідно доч.4ст.137ЦПК\~України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірними із:\~\~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~\~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, тому заявлена сума у розмірі 15\~000,00 грн. є значно завищеною. Крім цього, збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта не можна віднести до професійної правничої допомоги, оскільки подання позовної заяви не вимагає спеціальних знань у сфері юриспруденції. Крім цього, суд зауважує, що вартість складання позовної заяви про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, зазначена у рахунку на оплату, є завищеною, оскільки позовна заява є типовою, не містить розрахунків, та не вимагає витрат тривалого часу на її підготовку. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial