Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

07 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з вищезазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за 2017 рік: за березень - 4 407,42 грн.,за квітень 2 342,22 грн., за травень - 2 450,08 грн., за червень 2 450,08 грн.,заборгованість за липень, включаючи грошову компенсацію за невикористану щорічну відпусткута невиплачену вихідну допомогу 9 525,24 грн., а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати по грудень 2021 року в сумі 4 438,68 грн., а всього 25 613,72 грн. та зобов`язати відповідача утримати податок з доходу фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. На обґрунтування вимог [PERSON] зазначила, що вона з 01.07.2016 року по 17.07.2017 року працювала у відповідача на підприємствах залізничного транспорту загального користування в Донецькій та Луганській областях. На момент виникнення заборгованості по заробітній платі вона працювалана посаді сигналіста 4-го розряду виробничого підрозділу «Станція Луганськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Наказом №384-Н регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 15.03.2017 року, наказом від 16.03.2017 року № 58/ДН структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» встановлено початок простою по причинам, незалежних від робітників з 16.03.2017 року В наказі зазначалось, що оплату за час простою проводити з розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу), встановленої працівникові за час простою згідно графіку роботи. На підставі наказу від 17.07.2017 року №3324-ОС була звільнена з посади 17.07.2017 року згідно з п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату. На день звільнення, мала заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 р. у розмірі 21 175,04 грн., у тому числі компенсація за невикористану відпустку (24робочихдні) та вихідна допомога при звільненні. Відповідно до вимог ст.44 КЗпП України про припинення трудового договору з підстав, зазначених у пунктах 1,2 та 6 статті 40 цього Кодексу не була виплачена вихідна допомога в розмірі одного середньомісячного заробітку . Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 року за №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області та передана підсудність справ Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року дану цивільну справу було прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила слухати справу без її участі, вимоги підтримала в повному обсязі, просилапозов задовольнити. Представник відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця»\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~в той\~же час,\~звернувся до\~суду з\~відзивом,\~згідно якого просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вимоги ґрунтуються на неналежних доказах. А саме, надані позивачем докази виготовлені на непідконтрольній українській владі території м. Луганськ. Вказує, що у зв`язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі в м. Луганськ з 16.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої) до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. Таким чином відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення. Зазначені обставини дають підстави для критичного оцінювання наданих позивачем доказів по справі. Відповідачем заробітна плата за цей період не нараховувалась, тому що відсутні первинні документи. Через відсутність визнаної АТ «Укрзалізниця» заборгованості з невиплаченої заробітної плати за період з березня по липень 2017 року, вимогу щодо стягнення компенсації втрати частини доходів вважає безпідставною. Також, представник посилається на форс-мажорні обставини, який підтверджує неможливість нарахування заробітної плати, а тому трудового законодавства відповідач не порушував. Враховуючи, що розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадженні, сторона відповідача скористалась своїм правом на подання відзиву, суд не вбачає підстав для ухвалення заочного рішення у цій справі. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Відповідно до частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до статті 113 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії статті 1 Першого протоколу, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин, втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати. Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, провадження № 61- 94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією. Враховуючи, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», і позивач знаходився з відповідачем у трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримала усіх належних їй платежів, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених статтею 116 КЗпП України, не передбачено. Відповідно до частини четвертої статті 97 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки серії [NUMBER] та копії наказу про звільнення №3324-ОС від 17.07.2017 року, [PERSON] дійсно з 01.07.2016 року по 17.07.2017 року працювала у відповідача на підприємствах залізничного транспорту загального користування в Донецькій та Луганській областях. На момент виникнення заборгованості по заробітній платі вона працювалана посаді сигналіста 4-го розряду виробничого підрозділу «Станція Луганськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця`та була звільнена 17.07.2017 року наказом № 3324-ОС від 17.07.2017 року за п.1 ст.40 КЗпП В наказі №3324-ОС від 17.07.2017 року про звільнення зазначено, що позивач має 24 дні невикористаної відпустки та при звільненні їй має бути ви плачена одноразова грошова допомога у розмірі одного середнього місячного заробітку. Відповідно до Наказу №52 регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 16.03.2017 року, наказом від 16.03.2017 року № 58- ДН структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», встановлено початок простою працівників виробничого підрозділу по причинам, незалежних від робітників з 20.03.2017 року. В наказі зазначено, що оплату за час простою проводити з розрахунку двох третин ставки, встановленого працівникові розряду (окладу) за увесь час простою. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип ПАТ «Укрзалізниця» з публічного на приватне та перейменовано на АТ «Укрзалізниця». Позивачем на обґрунтування суми заборгованості надано довідку-розрахунок невикористаних днів відпустки якою встановлено невикористані 24робочі дні відпустки, та з урахуванням середньоденного заробітку 111,96 грн. компенсація за невикористану відпустку становить 2 687,07 грн. Відповідно до наданої Родаківським моторвагонним депо довідки - розрахунку оплати вихідної допомоги місячний середній заробіток позивача становить 5 332,72 гривень, а тому одноразова вихідна допомога при звільненні, відповідно до наказу про звільнення , становить 5 332,72 грн. Позивачем надані табелі обліку використаного робочого часу виробничого підрозділу «Родаківське моторвагонне депо №11 за період з 01.03.2017 по 17.07.2017 року та журнал обліку приходу-уходу працівників, відповідно до яких встановлено, що позивач дійсно працював. Розмір окладу, тарифної ставки встановлений 22,69 грн. Згідно з\~наданими позивачем\~на підтвердження\~невиплаченої заробітної\~плати розрахунковими\~листками (табуляграми)\~за період\~з березня\~по липень\~2017\~року,\~зазначені суми,\~які підлягали\~сплаті позивачу\~із зазначенням\~усіх її\~складових.\~Таким чином,\~нараховано:за\~березень \~-\~4\~407,42\~грн.,\~за квітень\~ 2\~342,22\~грн.,\~за травень\~-\~ 2\~450,08\~грн.,\~за червень\~ 2\~450,08\~грн.,заборгованість\~за липень\~ 9\~525,24\~грн.\~(з\~яких:\~нарахована вихідна\~допомога \~ 5\~332,72\~грн.\~та \~2\~687,07\~грн.\~компенсації за\~невикористану відпустку).\~А сума\~зазначена до\~виплати \~після отримання\~податків і\~обов`язкових платежів\~за цей\~період :\~за березень\~1\~944,71\~грн.,\~за квітень\~1\~862,07грн., за травень 1 947,81 грн., за червень 1 947,81 грн., заборгованість за липень 7 572,57 грн., включаючи окрім заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та грошову допомогу при звільненні. Таким чином, позивачем підтверджено що відповідач перед позивачем має заборгованість по заробітній платі, невикористаній відпустці та грошовій допомозі при звільненні за період з березня 2017 по липень 2017 року. За вказаний період нараховано 21 175,04 грн. заробітної плати, визначено для утримання з цих виплат податків та зборів на суму 5 900,07 грн., відраховано виплачений аванс в березні 2017 року в сумі 1 860,58 грн. і сума до виплати становить 15 274,97 грн., що є сумою заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи позов щодо компенсації частини втраченої заробітної плати, суд також виходить із наданих відповідачем розрахунків нарахованої, але своєчасно невиплаченої заробітної плати та законодавства, яке регулює зазначені правовідносини. Компенсація провадиться відповідно до Закону України «Про оплату праці»,\~Закону України від 19.10.2000 р. № 2050\~«Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159. Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) Ст. 2 Закону України встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) тощо. Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №15921.02.2001 №159 (з урахуванням змін та доповнень за постановами від 09.08.2001 № 958 та від 31.03.2003 № 430) з наступними змінами: відповідно до п.4\~Постанови КМУ № 159 від 21.02.2001р. сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) прирості індексу споживчих цін ("індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. Індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. При розрахунку компенсації суд враховує лише виплати, які не мають разового характеру. Так, розмір компенсації позивач розраховує за період з березня 2017 року по грудень2021 року включно. Суд перевірив та погоджується з позивачем, що компенсація втрати частини грошових доходів на момент звернення до суду за березень 2017 року в сумі 1 944,71 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 851,78 грн. (1 944,71* 0,438 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з квітня 2017 року по грудень 2021 року). Компенсація втрати частини грошових доходів за квітень 2017 року у сумі 1 862,07 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 791,38 грн. (1 862,07 *0,425 з коефіцієнт приросту споживчих цін а період з травня 2017 року по грудень 2021). Компенсація втрати частини грошових доходів за травень 2017 року у сумі 1 947,81 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 792,76 грн. (1 947,81*0,407 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з червня 2017 року по грудень 2021 року). Компенсація втрати частини грошових доходів за червень 2017 року у сумі 1 947,81 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 749,91 гривень (1 947,81*0,385 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з липня 2017 року по грудень 2021 року). Так, компенсація втрати частини грошових доходів за липень 2017року у сумі 7 572,57 грн. 4 292,85 грн. (вихідна допомога) = 3 279,72 грн. у зв`язку із пропущенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 1 252,85 грн. ( 3 279,72*0,382 коефіцієнта приросту споживчих цін за період з серпня 2017 по грудень 2021 року). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку прозадоволення позову. А саме, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі за період з березня по липень 2017 року в розмірі 21 175,04 грн. (включаючи грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку 2 687,07 та невиплачену вихідну допомогу 5 332,72 грн.), а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати по грудень 2021 року в сумі 4 438,68 грн, а всього 25 613,72 грн. Щодо стягнення судових витрат необхідно зазначити наступне. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, проте позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на підставі ст.141- 142 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 992,40 грн. На підставі викладено та

Outcome: approved