Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що за весь період шлюбу вони спільно проживали тільки періодично, а саме: з 17.11.2023 по 30.11.2023, та з 09.02.2024 по 16.02.2024, в зв`язку з несумісністю характерів і поглядів на життя. За період шлюбу вони двічі звертилися до органів ДРАЦС Деснянського району м. Києва з метою розірвати шлюб за згодою обох сторін, але через певний час скасовували ці звернення з метою примирення.\~ Після 16.02.2024 їх шлюбні відносини були припинені остаточно. Вони проживають в різних місцях, спільного господарства не ведуть і не спілкуються. Вважає, що подальше подружнє життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам. Втрачені почуття любові та поваги один до одного.\~ У зв`язку з відмовою відповідача розірвати шлюб в органах ДРАЦС, звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу. Спільних дітей від шлюбу немає. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи. В судове засідання сторони не з`явилися, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнає, зазначивши, що строк на примирення не потрібен. Врахувавши позиції сторін, наведені в їх письмових заявах, та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2023 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 17.11.2023 (актовий запис №1146). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив будь-які виключення з положень вказаних правових норм. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Вони припинили спільне проживання та проживають окремо. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved