Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Адвокат Лукавський А.В. звернувся до Тростянецького районного суду Вінницької області в інтересах [PERSON] , з позовом до Тростянецької селищної ради Гайсинського району про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначено, що в с.Куниче Крижопільського (нині Тульчинського) району проживала родичка [PERSON] по лінії чоловіка - [PERSON] , 1923 р.н. Оскільки остання не була одружена, дітей та інших родичів не мала, вони підтримували родинні відносини та допомагали одне одному. [INFO] [PERSON] померла. Останні три роки перед смертю вона проживала разом з позивачкою в її господарстві, [PERSON] здійснювала догляд за нею та проводила поховання. Після смерті [PERSON] , [PERSON] вступила у володіння належним їй майном, а саме користувалася та підтримувала у належному стані житловий будинок, до погіршення стану здоров`я обробляла присадибну ділянку, отримала свідоцтво про смерть та заповіт, отримувала орендну плату від орендодавця за користування земельною часткою (паєм). З огляду на наведені обставини, вважає що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Також зазначено, що при житті - 09.12.1998, [PERSON] склала заповіт, яким усе майно заповіла позивачці. До складу спадкового майна входили - житловий будинок із господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) на території Савинецької сільської ради Тростянецького району Вінницької області. На житловий будинок у померлої були відсутні правовстановлюючі документ, сам будинок не представляв цінності, тому щодо нього питання про оформлення спадщини не вирішувалося. Щодо спадкування права на земельну частку (пай) вказано, що після смерті [PERSON] відшукати оригінал сертифікату не вдалося, в договорі оренди земельної ділянки від 11.11.2002 дані про сертифікат відсутні, тому через відсутність сертифікату позивач не могла оформити спадщину. У зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.02.2024 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 07.03.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області в підготовче засідання не з`явився. 07.03.2024 до суду від селищного голови надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Суд вважає можливим проводити судове засідання у відсутності сторін. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.12.1998 секретар Куницької сільської ради Крижопільського району Вінницької області посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №37, згідно якого [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , на випадок її смерті зробила заповітне розпорядження: все майно, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON] (а.с.8). [INFO] у віці 80 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано 22.02.2003 виконавчим комітетом Куницької сільської ради (а.с. 7). З довідки №1001 від 30.10.2023, виданої Крижопільською сільською радою Тульчинського району вбачається, що [PERSON] , 1947 р.н. здійснювала догляд за жителькою с.Куниче - [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , [PERSON] здійснювала її поховання, здійснювала догляд за майном померлої, обробляла присадибну земельну ділянку та прийняла спадщину за заповітом (а.с.10). Також встановлено, що на ім`я [PERSON] було виписано Сертифікат на земельну частку (пай) на території Савинецької сільської ради серії ВН №0478799, оскільки вона була включена до списку-додатку, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю колишнього КСП «Савинці». Розмір середньої земельної частки (паю) - 1,75 в умовних кадастрових гектарах. Вищезазначена інформація підтверджується інформаційною довідкою відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 17.01.2024 (а.с.11). Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР України (1963) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 28.02.2024 №76004968 (а.с.29). Таким чином, [PERSON] своєчасно прийняла спадщину, відповідно до діючого на той час законодавства. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на законом на земельну частку (пай), що залишилося після смерті [PERSON] , яку остання успадкувала, [PERSON] не має можливості, оскільки Сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0478799 від 09.09.2002 на ім`я [PERSON] , втрачено, про що опубліковано оголошення в газеті «Тростянецькі вісті» від 27.10.2023 №43 (а.с.12). У листі приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу від 03.11.2023 №169/01-16 вказано, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю у неї документу, що посвідчує право власності спадкодавця на дану земельну частку (пай) (а.с13). Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є Сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] померла [INFO] і спадкоємцем до її майна за заповітом є [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майно, Сертифікат на право земельну частку (пай) у позивача відсутній, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved