Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

22 лютого 2024 року представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ТОВ «Полтаваенергозбут» з 01 січня 2019 року згідно з виданою ліцензією на підставі постанови НКРЕКП № 575 від 26.06.2018 року здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам. Вказав, що 01.01.2019 року відповідач [PERSON] приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1040134693 за адресою: [ADDRESS] (ЕІС-код № 62Z9686458805831). З моменту акцептування вказаного договору в установленому ПРРЕЕ порядку [PERSON] та ТОВ «Полтаваенергозбут» набули всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання), згідно з умовами договору та чинним законодавством України. Позивач зазначав, що відповідач за період з 01.03.2022 року по 01.01.2024 року споживав електричну енергію, а оплату за неї здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушив свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії споживачу постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № [NUMBER] в сумі 3677 грн 92 коп, яку позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги повністю підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, про час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За змістом статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - зокрема, послуги з постачання електричної енергії. Відповідно до статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За вимогами частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з пунктом 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Відповідно до пункту 4.7 ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Згідно з пунктом 4.8 ПРРЕЕ, форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору). Відповідно до підпункту 1 пункту 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальник має право: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів. Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ, передбачено, що, зокрема, споживач електричної енергії зобов`язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору. Абзацом п`ятим пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно з пунктом 3.2.14 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. Згідно із частиною 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Постановою НКРЕКП від 26.10.2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території суб`єктами господарювання, які провадять діяльність з передачі електричної енергії локальними (місцевими) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, які мають намір отримати ліцензію на розподіл електричної енергії та на яких не поширюються вимоги пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону (далі - ліцензіати). ТОВ «Полтаваенергозбут» з 01 січня 2019 року згідно з виданою ліцензією на підставі постанови НКРЕКП № 575 від 26.06.2018 здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 29 квітня 2009 року, [PERSON] купив квартиру, що знаходиться у жилому будинку номер [ADDRESS] та зареєстрував право власності на нерухоме майно 25.02.2010 (а.с. 19-23). Як вбачається із заяви від 26.01.2012, [PERSON] звернувся до ПАТ «Полтаваобленерго» про укладення договору про користування електричною енергією у зв`язку із набуттям права власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] та переоформлення рахунку на його ім`я (а.с.15). 26 січня 2012 року між Глобинською філією ПАТ «Полтаваобленерго» та [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , укладено договір №04433 про користування електричною енергією, відповідно до якого засвідчила вільне волевиявлення приєднання до вказаного договору, при цьому умови договору споживачу зрозумілі та приймаються ним. Так, [PERSON] приєднався до умов договору про користування електричною енергією, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, та фактичного споживання й оплати електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Обставини щодо факту приєднання відповідача до умов договору постачання послуг електроенергії шляхом підписання заяви, фактичним споживанням наданих послуг та їх часткової оплати не спростовані. Відповідно до розділу 5 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією. Пунктом 7.2 Договору та комерційною пропозицією №8-УП передбачено, що споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць з першого по останнє число включно. По закінченню розрахункового місяця, оплата за спожиту електричну енергію здійснюється споживачем на підставі переданих ОСР показів засобу обліку електричної енергії і розраховуються самостійно відповідно до діючих тарифів або оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. За період з 01 березня 2022 року по 01 січня 2024 року по особовому рахунку № [NUMBER] за об`єктом споживання, розташованим за адресою: [ADDRESS] , спожито 2245 кВт.год на суму 3677 грн 92 коп, з яких сплачено відповідачем в розмірі 16,40 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплату по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1040134693 від 01.01.2019 за період з 01.03.2022 по 01.01.2024 (а.с. 70). Виходячи з того, що встановлені на підставі доказів фактичні обставини правовідносин сторін (в контексті викладених вище норм законодавства) свідчать, що в ході розгляду справи підтверджено заявлений позивачем факт існування між сторонами договірних правовідносин, предметом яких є постачання позивачем електричної енергії за адресою нерухомого майна, а також виникнення у відповідача в зв`язку із цим обов`язку здійснювати оплату за спожиту електроенергію, однак такий обов`язок відповідачем, як споживачем, не було виконано, позов є обґрунтованим. Оскільки відповідач, як споживач електричної енергії, споживав електричну енергію, однак оплату за неї здійснив не в повному обсязі, чим порушив свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3677 гривень 92 копійки, а розмір вказаної заборгованості не спростований, позовні вимоги ТОВ «Полтаваенергозбут» повинні бути задоволені в повному обсязі. При цьому суд зауважує, що відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача щодо наявності заборгованості за спожиту електроенергію та її розміру. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, тому судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі. З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved