Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просив: Зменшити розмір аліментів, який встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року по справі №521/21024/18, яким з [PERSON] стягнуто на утримання [PERSON] у розмірі у розмірі 6000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, з подальшою індексацією, починаючи з 12.12.2018 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась в зв`язку з утворенням таких умов, за яких робиться неможливими сплачувати аліменти у повному обсязі, у зв`язку з тим, що підприємницька діяльність підприємства яке ним було засновано разом з відповідачкою не здійснюється окрім того стан його здоров`я значно погіршився внаслідок чого він отримав ІІ групи інвалідності, що підтверджується документально. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В матеріалах справи міститься відзив, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року по справі №521/21024/18 позивача зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] для утримання [PERSON] у розмірі у розмірі 6000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, з подальшою індексацією, починаючи з 12.12.2018 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що підприємство ТОВ «Ю-74» директором якого є позивач [PERSON] , господарську діяльність не веде з 2017 року, що підтверджується податковою звітністю, окрім того внаслідок погіршення здоров`я [PERSON] отримав ІІ групу інвалідності, що також підтверджується довідкою серії 12ААГ №505324 від 15.08.2023, та довідкою про доходи №1766 2072 8779 1725 відповідно до якої [PERSON] отримує пенсію по інвалідності і за серпень-вересень 2023 року отримав 3901.94 гривень. Відтак наявні обєктивні підстави зміни матеріального становща позивача [PERSON] . Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов`язані за законом надавати утримування. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстав для зміни розміру аліментів. Так, якщо суд встановить, що платник аліментів став інвалідом I, II чи III групи, він повинен цю обставину врахувати як підставу для зменшення їх розміру. За змістом ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Так, ст.180 СК України покладає обов`язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial