Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

[PERSON] 05.03.2024 звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги, в 2020 році відповідач залишив сім`ю, з того часу припинили подружні стосунки, спільно не проживають, збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам, просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 12.04.2024 подала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, 10.04.2024 подав заяву у якій позов визнав, просив розірвати шлюб з позивачкою, справу розглядати у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про шлюб (а.с.8) видно, що сторони зареєстрували шлюб 24.04.2018 у Городоцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 33, через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги припинили подружні стосунки, з 2020 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка, як убачається із змісту позову та її заяви до суду від 12.04.2024, просить про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам. Відповідач, що видно із його заяви від 10.04.2024, теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування сторін до збереження шлюбу порушуватиме їх права, суд приходить до висновку, що шлюб між ними слід розірвати. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути 1211 грн. 20 коп. судових витрат (а.с.1).

Outcome: approved