Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою у якій просила встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . У обґрунтування заяви зазначила, що вона приходиться рідною матір`ю померлому. [PERSON] помер [INFO] в наслідок воєнних дій. Актом спеціального розслідування було встановлено, що смерть її сина є нещасним випадком, що пов`язаний з виробництвом. З метою отримання одноразової допомоги, вона звернулась до Управління пенсійного фонду України, однак їй було відмовлено, оскільки відсутні докази проживання однією сім`єю з померлим на час настання нещасного випадку, у зв`язку із чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просили суд її задовольнити. Представник Фонтанської об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. У судовому засіданні було допитано свідка - [PERSON] , яка показала суду, що померлий - [PERSON] до останнього дня свого життя проживав разом із своєю матір`ю у с. Крижанівка. Вислухавши учасників судового розгляду, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , зазначене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки про причину смерті [PERSON] помер внаслідок воєнних дій, спричиненими іншими видами вибухів та уламками. Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 02-31 год. в ТОВ «Таврія -В», комісія дійшла до висновку, що події, які призвели до смерті [PERSON] визнано такими, що пов`язані з виробництвом. Родинні відносини між заявницею та померлим [PERSON] , підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про склад сім`ї, за адресою: [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Отже жодних достовірних доказів проживання з відповідачкою позивача однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачем надано не було. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю із своїм сином - [PERSON] , померлим [INFO] на день його смерті, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved