Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

01.02.2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 09 лютого 1967 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, сторони проживають окремо з 22.06.2002 року, спільне господарство не ведуть, а тому звертається до суду та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.02.2024 року позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Суд приходить до висновку провести розгляд справи за відсутності відповідачки та позивача, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 лютого 1967 року міським відділом запису актів громадянського стану м. Хмельницький, актовий запис №91, між [PERSON] , 1939 р.н., та [PERSON] (дівоче прізвище згідно свідоцтва про одруження [PERSON] ) [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 02.03.1977 року. Спільне життя позивача з відповідачкою не склалося. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію позивача стосовно не бажання перебувати у шлюбі, фактичне припинення шлюбних стосунків, виходячи із засад добровільності як укладення, так і перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved