Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Відповідач у підготовче судове засідання не явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення збільшених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Представник позивача на задоволенні збільшених позовних вимогах наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі позивача, про що надала відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 31.07.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 28.09.2023 року о 09:00 годині, про що було повідомлено сторін у справі. Ухвалою суду від 28.09.2023р. було задоволено клопотання про витребування доказів. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла матір сторін по справі - [PERSON] . За життя йому належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 12.04.2000р. Інші 2/3 частини квартири належать позивачу та відповідачу по 1/3 частині кожному. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти - сторони по справі. Чоловік помер ще у 1995 році. Ніхто із спадкоємців у встановлений законом строк не звернувся до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.10.2023р. Проте на момент смерті матері [PERSON] , позивач, тобто син спадкодавця проживав разом із померлою, про що свідчить відмітка у будинковій книзі, тобто прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Його брат - відповідач [PERSON] не вчинив жодних дій щодо прийняття спадщини. Більш того на спадщину не претендує. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 22.11.2022р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої матері та вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Крім того, 30.06.2022р. відповідач будучи власником 1/3 частин спірної квартири, подарував позивачу [PERSON] належну йому частину та уклали відповідний договір. Відповідач передав\~позивачу у\~дар вищезазначене\~нерухоме майно,\~а позивач\~його прийняв\~у дар.\~Сторони уклали\~письмовий договір\~дарування та\~домовились,\~що після\~підписання договору\~посвідчать укладений\~договір дарування\~в нотаріальному\~порядку.\~Через деякий\~час позивач\~звернувся до\~відповідача із вимогою про посвідчення договору у нотаріальному порядку, але досі договір нотаріально не посвідчений. Позивач, вважає, що він ухиляються від нотаріального посвідчення договору та звернувся до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті матері позивач прийняв спадщину у вигляді 1/3 частини квартири фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відповідач не заперечує проти того, щоб вказане майно оформив позивач на своє ім`я. Щодо вимог про визнання права власності на іншу 1/3 частину квартири, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України, прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.\~Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передав позивачу нерухоме майно та документи на нього, а позивач прийняв майно, фактично вступив у володіння цим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо нерухомого майна та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дарування нерухомого майна дійсним та визнати право власності на 1/3 частину квартири за позивачем.

Outcome: approved