Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

У березні 2024 року заявник звернувся до суду з вище вказаною заявою та просив встановити факт здійснення ним постійного догляду за [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати догляд. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що його дружина [PERSON] , є особою з інвалідністю 2 групи та відповідно до висновку ЛКК №307 від 04 березня 2024 року потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи у зв`язку з наявністю порушень функцій організму через які вона невиліковно хвора та не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися. На даний час він здійснює постійний догляд на непрофесійній основі за своєю дружиною , яка самостійно не може піклуватись та доглядати за собою через те, що стан її здоров`я, залежить від інших осіб, зокрема, від нього і має повну нездатність до самообслуговування. Він забезпечує належний рівень побуту, харчування, комфорту, регулярний огляд у лікаря, лікування та належні лікарські засоби для дружини та на даний час потребує встановлення юридичного факту здійснення ним такого догляду з метою надання допомоги та представлення інтересів дружини в різних установах, в тому числі закладах охорони здоров`я, інших державних органах та органах місцевого самоврядування, а також з приводу реалізації її соціальних прав. В інший спосіб, окрім як в судовому порядку, встановити такий факт не представляється можливим. Заявник в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Від заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 17.05.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб та вони разом з дітьми спільно проживають за адресою: [ADDRESS] (а/с 4, 11). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААВ №577349 від 25 серпня 2022 року [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи (а/с 8). Відповідно до висновку ЛКК №307 від 04 березня 2024 року [PERSON] потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи у зв`язку з наявністю порушень функцій організму через які вона невиліковно хвора та не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися (а/с 7). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, зазначені в ч. 1 даної статті, а також інші, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У Постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких відсутній факт здійснення постійного догляду за особою, яка цього потребує, а тому такий факт може бути встанволений судом. У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Як вбачається з положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цьогоЗаконубез здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. За наслідками розгляду справи встановлено, що [PERSON] за станом свого здоров`я потребує стороннього догляду, а заявник як його близький родич, зокрема ї чоловік, надає таку допомогу, а тому враховуючи всі обставини справи в сукупності з наявними та проаналізованими письмовими доказами по справі, враховуючи відсутність заперечень про встановлення даного юридичного факту зі сторони заінтересованої особи та визнання останньою заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заявником доведений юридичний факт, що саме він здійснює догляд за дружиною [PERSON] , однак за відсутності у нього документу, який би підтверджував такий факт, він позбавлений можливості у реалізації своїх соціальних прав. Таким чином, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved