Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Луківської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , який до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований в селі Тупали Ковельського району Волинської області. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло майно, а саме: житловий будинок А-1, загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м. з надвірними спорудами: літня кухня Б-1, сарай В-1, сарай Г-1, вбиральня Д, колодязь № 1, огорожа № 2, розташований за адресою: [ADDRESS] , які належали померлому [INFO] [PERSON] . На випадок смерті спадкодавець заповіту не складав. Інших спадкоємців за законом, крім позивача, немає. 07 лютого 2024 року на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт на спадковий житловий будинок. Відповідно до висновку про вартість майна № 035/03-24 ринкова вартість об`єкта оцінки становить 77600 гривень. 18 березня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Однак у видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок померлого їй було відмовлено, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на дане майно. Так як єдиним засобом захисту порушеного права є судовий захист, тому змушений був звернутися до суду. Ухвалою суду від 19 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а. с. 37). Представник відповідача Луківської селищної ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а. с. 40). Відповідно до частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Положеннями ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК(435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Миляновичівською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис № 22 від 06 листопада 2001 року (а.с. 7). Відповідно до ч.1 та 2 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги, як дочка померлого. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 липня 1960 року, актовий запис № 34 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 01 вересня 1979 року, актовий запис № 15 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після якого подружжю присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 8). Стаття 328ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування, яке згідно зі ст. 1216 ЦК України являє собою перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і здійснюється шляхом прийняття спадщини. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, за життя покійному належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] , що підтверджується витягом з погосподарської книги № 5 за 2001 - 2005 роки, номер об`єкта по особовому рахунку № [NUMBER] , виданого Луківською селищною радою Ковельського району Волинської області 01 лютого 2024 року за № 107 (а. с. 13). Щодо спірного житлового будинку, нотаріусом 18 березня 2024 року постановлено про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не подано документів, які підтверджують право власності спадкодавця - померлого [INFO] [PERSON] на належне йому майно (а. с. 14). Заначені обставини справи також підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 533/04 щодо майна померлого [PERSON] (а. с. 26 - 34). 07 лютого 2024 року було виготовлено технічний паспорт на зазначений будинок. [PERSON] , як дочка покійного, та, відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, є спадкоємцем першої черги, належним чином не може оформити право власності на вказане спадкове майно. Зазначене підтверджує ту обставину, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 1 передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач в поданій заяві просила залишити судові витрати у вигляді сплати судового збору за нею, зазначене не суперечить нормам ЦПК України, тому суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved