Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

У лютому 2024 року представник позивача - адвокат Яцун В.М. звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача вказує, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , який на момент смерті постійно проживав та був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з належного йому майна, а саме: права на земельну частку (пай) у землі, які перебувала у колективній власності КСП «Мічурінець», що знаходиться на території Носівської міської ради Ніжинського району (раніше Держанівської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, площею 4,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221093, виданного, на підставі рішення Носівської райдержадміністрації Чернігівської області від 01.07.1996 № 155, Носівською райдержадміністрацією Чернігівської області 20.08.1996, зареєстрованого 20.08.1996 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 93. На день сметрі [PERSON] позивач (його онука) проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Нещодавно позивач дізналася, що за життя [PERSON] склав заповіт 18.12.2002, яким все своє майно заповів їй. При зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] . нотаріусом було роз`яснено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилася, позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини і має право звернутися до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску стало те, що позивач на момент смерті спадкодавця про наявність спадкового майна та заповіту, складеного на неї, будь-яких повідомлень від органу нотаріату про закликання її до спадкування за заповітом не отримувала, тому не подала у встановленому законом порядку заяву про прийняття спадщини. Про наявність спадкового майна та заповіту позивачу повідомили працівники агропідприємства, яке орендує дані земельні ділянки, але вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем на майно померлого за заповітом, до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Оскільки позивач не проживала разом з спадкоємцем на момент смерті та не знала про наявність заповіту на її ім`я, представник позивача вважає, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] є поважними. Неприйняття спадщини позивачем може порушити її право на власність, закріплене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Представник позивача просив суд визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 04 березня 2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач, представник позивача адвокат Яцун В.М. не з`явилися. Представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача та її представника. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Носівської міської ради Чернігівської області, вказала, що міська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Після його смерті залишилася спадщина. Згідно з копією довідки виконкому Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 11.09.2018 № 454 [PERSON] , який помер [INFO] , проживав одиноко та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України\~ право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 18 грудня 2002 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області Трухан Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 245, яким свій будинок з надвірними будівлями і все своє майно, що буде належати на день його смерті і на що законом він матиме право заповів своїй онуці [PERSON] (а. с. 13). Заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 32). [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 6, 8). З повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 20.03.2024 № 794/01-17 та інформаційної довідки\~зі Спадкового\~реєстру (спадкові\~справи та\~видані на\~їх підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину)\~вбачається, що спадкова справа після [PERSON] , який помер [INFO] не заводилася (а. с. 29, 30). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як стверджує представник позивача, позивач не знала про заповіт, а нотаріус про заповіт її не повідомив, тому суд приходить до висновку, що незнання про наявність заповіту перешкоджало позивачці реалізувати своє право на прийняття спадщини з поважних причин. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Така судова практика є загальновідомою й загальнодоступною, викладена у багатьох судових рішеннях Верховного Суду України, зокрема у постановах: від 23 серпня 2017 року у справі № 2/235/10/16 (провадження № 6-1320цс17); від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, у численних судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, як суду касаційної інстанції. Ця судова практика залишилася незмінною і у практиці нового Верховного Суду, зокрема, викладена у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови, встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2021 року справа № 703/4978/19, провадження № 61-13783св21 та від 14 червня 2023 року у справі № 292/564/22. Крім того, суд звертає увагу, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та непорушність права власності, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскількистрок для звернення з заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, спадщина після смерті [PERSON] на час розгляду справи ніким не прийнята, позивач є спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці відсутні,\~відповідач визнав позов, про що надіслав через систему «Електронний суд» до суду заяву, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved