Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. Свої позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття любові та поваги. Сторони з листопада 2022 року проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, на примирення не згідний, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Також просив визначити місце проживання спільної малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом із ним по [ADDRESS] . Вказав, що до завершення будівництва вищевказаного власного будинку тимчасово проживає разом із донькою в будинку тітки [PERSON] по [ADDRESS] . По місцю їх проживання у дитини є всі умови для розвитку та виховання. Дочка хворіє, тому потребує постійного догляду та лікування. Її мати планує виїзд закордон для влаштування особистого життя. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Також повідомив, що стан здоров`я дитини покращився, вона відвідує садочок. Відповідачка не змінила планів виїзду за кордон, наразі періодично проводить час з дитиною. Строк на примирення позитивних результатів не дав, вони налаштовані на розлучення. Відповідачка визнала позов. Підтвердила окреме проживання з позивачем з листопада 2022 року та виключила збереження сім`ї. Після судового розгляду справи планує виїхати за кордон. Зазначила, що по стану здоров`я дитині краще залишатись під наглядом лікарів в Україні. Вона періодично буде матеріально допомагати утримувати дочку. Представник органу опіки та піклування вказала, що комісія з питань захисту прав дитини двічі прийняла рішення вважати визначення місця проживання малолітньої дочки з батьком недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини. Двічі на протязі року орган опіки та піклування обстежував умови проживання кожного з батьків і обставин, які б унеможливлювали б проживання дитини в жодного, не було встановлено. Натомість, спору між батьками відносно дитини немає, кожний із батьків спілкується з дитиною. По віку та здоров`ю дівчинка потребує материнської турботи. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2023 року сторонам надано строк на примирення тривалістю шість місяців. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони з 07 червня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 07 червня 2017 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 08 серпня 2018 року. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб та наполягають на розірванні шлюбу, строк на примирення позитивних результатів не надав, тому шлюб слід розірвати. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини. Відповідно до висновків органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 12 червня 2023 року за №63/54-42-1328/2023 та від 22 лютого 2024 року за №63/54-42-428/2024 орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає визначення місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини. При цьому при обстеженні матеріально-побутових умов проживання кожного із сторін не було встановлено обставин, які унеможливлювали б проживання дитини. Разом із тим, на час розгляду справи позивач проживає у родичів, так як незавершене будівництво власного будинку, при цьому за адресою якого він просить визначити місце проживання дитини. Батьки кожний спілкується з дитиною, спору щодо проживання дитини біля батька у них немає. Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 160\~СК України передбачено, що\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України,\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18) зроблено висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту потрібно встановити, які саме права (правомірні інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного права чи неправомірність або неефективність вибраного позивачем способу захисту прав, які суд за результатами вирішення спору вважатиме порушеними, невизнаними або оспорюваними, є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в позові. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання їхньої малолітньої дочки, оскільки вони обоє, як батьки, погоджуються на проживання дитини з батьком. Ні позивач, ні відповідачка не заперечують проти того, щоб їх дитина і надалі залишалися проживати з батьком. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності спору між сторонами, порушення чи оспорювання його прав відповідачкою щодо визначення місця проживання їх спільної дитини. За встановлених обставин у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом існував спір про визначення місця проживання дитини. Зі слів позивача дитина фактично проживала і продовжує проживати разом з ним, при цьому мати дитини не вимагає від батька дитини змінити її місце проживання та не заперечила щодо подальшого такого проживання дитини з батьком. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини задоволенню не підлягають. Оскільки позивач не заявляв вимог про стягнення судових витрат, тому судові витрати на його користь не стягуються.

Outcome: dismissed