Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

у березні 2024 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана заява, у якій заявниця просить встановити факт смерті її бабусі, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Нижні Серги Свердловської області РФ, посилаючись на те, що оскільки [PERSON] померла на території РФ, факт смерті мав бути засвідчений Посольством України в РФ, проте в зв`язку зі збройною агресією та повномасштабним вторгненням збройних сил РФ в Україну, було розірвано дипломатичні відносини між Україною та РФ. Через вище зазначені обставини засвідчення факту смерті представниками дипломатичних установ стало неможливим. У зв`язку з цим заявниця не має можливості зареєструвати факт смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про смерть згідно вимог чинного законодавства України, необхідне для реалізації її прав як спадкоємця. Ухвалою суду від 14.03.2024 р. відкрито провадження у справі (а.с.26). Заявниця та заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.27-30), представник заявниці та заінтересованої особи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник [PERSON] [PERSON] просив заяву задовольнити, представник Полтавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області - Яковенко І. покладається на розсуд суду (а.с.33-38). Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи. Судом установлено, що заявниця [PERSON] є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта № [NUMBER] та відомостями з витягу з Реєстру територіальної громади (а.с.5, 6). Наявність родинного зв`язку з померлою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження заявниці серія [NUMBER] , виданого 16.08.1996р., в якому батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 13.02.1961р., у якому батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7, 8). Як убачається зі Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого виконкомом Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області, батько заявниці [PERSON] помер [INFO] (а.с.19). У період з 21.09.2019р. по 31.01.2023р. заявниця [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 03.10.2019 р. (а.с.9). Рішенням Машівського суду Полтавської області від 31.01.2023р. вище зазначений шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано та 22.12.2023р. зареєстровано шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.10-11, 12). 11 травня 2022 року відділом ЗАЦС Нижньосергинського району Управління запису актів цивільного стану Сверловської області видано свідоцтво про смерть, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в м. Нижні Серги Нижньосергинського району Свердловської області Російської Федерації, про що зроблено запис акту про смерть № 170229660004900308000 (а.с.18). Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Згідно зі ст. 315, ч. 1 ст. 317 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті в певний час, в разі неможливості реєстрації факту смерті та про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. У порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки, і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника. Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р., укладеної між державами членами СНД, зокрема, Україною і Російською Федерацією, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р., документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Дія вказаної Конвенції відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» № 2783-IX від 01.12.2022 р., який набрав чинності 23.12.2023 р., була зупинена у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, також Україна згідно з положеннями зазначеного Закону вийшла з цієї конвенції. Однак,\~пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 р. № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» було установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Аналізуючи зміст ст. 317 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення відповідного факту, оскільки місцем смерті [PERSON] є територія іншої держави. Суд зазначає,\~що відповідно\~до ч.\~8\~\~ст. 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Між тим, факт смерті [PERSON] встановлений медичними документами та свідоцтвом про смерть серії, що видане 11 травня 2022 року відділом ЗАЦС Нижньосергинського району Управління запису актів цивільного стану Сверловської області РФ, а тому повторно чи додатково встановленню не підлягає, у зв`язку з чим у задоволенні заяви потрібно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed