Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 08 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 12 вересня 2020 року Білозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис №66; після розірвання шлюбу відновити [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 вересня 2020 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін повнолітніх дітей немає. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинено. Подружнє життя не склалося починаючи з серпня 2022 року кожен з подружжя проживає окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подружжя проживає окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спір про поділ майна між сторонами на теперішній не заявлено. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. 26.03.2024 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, у якій відповідач позовні вимоги визнав, розгляд справи просив провести без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання призначено на 19.03.2024 року. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти розгляду та вирішення справи у заочному порядку не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 04.04.2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, 04.04.2024 року через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 26.03.2024 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, у якій відповідач позовні вимоги визнав, розгляд справи просив провести без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 12 вересня 2020 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, про що 12 вересня 2020 року Білозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)складено актовий запис №66 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час сторони проживають окремо. Шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Спільного господарства не ведуть. Подружні стосунки остаточно припинені і відновлювати їх позивач не має бажання. Будь-яких майнових претензій один до одного на час розгляду справи сторонами не заявлено. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнає то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що при реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », з урахуванням заявленого права на відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу, [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved