Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

15 жовтня 2020 року Акціонерне товариство Альфа-Банк, яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство Сенс Банк (далі АТ Сенс Банк) звернулось до суду із вказаним позовом у якому просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0309/1107/71-439 від 12 листопада 2007 року у розмірі 21930,34 доларів США, з яких: 14354,66 доларів США заборгованість за кредитом, 7575,68 доларів США заборгованість по комісії, а також стягнути з відповідачів витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 травня 2012 року між ПАТ Сведбанк та ПАТ Дельта Банк було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, а 15 червня 2012 року між ПАТ Дельта Банк та АТ Альфа Банк був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. За вказаними договорами відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0309/1107/71-439 від 12 листопада 2007 року, укладеного між АТ ТАС-Комерцбанк, правонаступник якого ВАТ Сведбанк (ПАТ Сведбанк) та [PERSON] на користь АТ Альфа-Банк. За умовами договору, банк зобов`язується надати відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 23000 долари США, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 23000 долари США, в свою чергу, відповідач неналежно не виконує взяті на себе зобов`язання, чим істотно порушує умови договору, у результаті чого станом на 29 вересня 2020 року має заборгованість: за кредитом 14354,66 доларів США, по комісії 7575,68 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань, АТ ТАС-Комерцбанк, правонаступник якого ВАТ Сведбанк (ПАТ Сведбанк) та [PERSON] укладено договір поруки № 0309/1107/71-439-Р-1. В забезпечення виконання зобов`язань, АТ ТАС-Комерцбанк, правонаступник якого ВАТ Сведбанк (ПАТ Сведбанк) та [PERSON] укладено договір поруки № 0309/1107/71-439-Р-2. За умовами вказаних договорів поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як поручителі, поручаються за виконання відповідачем [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, а також відповідають як солідарні боржники перед банком, у зв`язку з чим просили стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 21930,34 долари США, а також судові витрати у справі. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких позовні вимоги не визнав вказуючи, що позивачем не надано первинної бухгалтерської документації (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо) на підставі якої можливо встановити отримання суми кредиту, що вказана у позовній заяві або погашення суми кредиту, а наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і складений станом на 29 вересня 2020 року, тобто після спливу тринадцяти років після здійснення операції, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, суми відсотків, що містяться у розрахунку є вірними. Доданий до позовної заяви кредитний договір містить п.3.11, яким передбачено сплату комісії у розмірі 1 % від розмір кредиту в день його фактичної видачі, тобто розмір комісії не може бути більшим, ніж 230 доларів США і будь-який інших умов про сплату комісійних виплат кредитний договір не містить. У 2016 року АТ Альфа-Банк зверталось до відповідача із вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги, таким чином змінивши строк виконання зобов`язання. Позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, оскільки умовами кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту 11 листопада 2037 року, при цьому сторонами було погоджено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань. Вимога банку про дострокове погашення боргу направлена позичальнику 12 листопада 2016 року і пред`явивши вказану вимогу, кредитор відповідно до ст.1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Із позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 15 жовтня 2020 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності. Крім того, оскільки банком було пред`явлено вимогу про дострокове повернення кредиту і сплати відсотків за користування ним у листопаді 2016 року, то банк міг пред`явити позов до поручителів протягом 6 місяців, починаючи з дати порушення позичальником установленого банком строку для дострокового повернення кредиту, станом на момент звернення до суду із позовом порука була припинена. При цьому, між сторонами було укладено різні самостійні договори поруки, за яким кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником, як солідарні боржники за порушення умов кредитного договору, і беручи до уваги відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки, підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості немає. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Від представника позивача АТ Сенс Банк надійшли додаткові пояснення, у яких вказано, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості та виписку по рахунку. Вважає, що позовна давність не пропущена, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст.263 ЦПК України перебіг позовної давності зупиняється у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом. Останній платіж був внесений 27 березня 2014 року та був спрямований на погашення заборгованості за процентами. Отже, перебіг позовної давності зупинився 07 червня 2014 року із введенням мораторію відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», дія якого припинилась 23 вересня 2021 року, тому позовна давність не є пропущеною. Крім того, наявність невиконаних зобов?язань відповідача щодо повернення кредиту підтверджується розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем, контр розрахунок також не наданий. Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Власенко М.Д., справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року витребувано у АТ Альфа-Банк письмові докази. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року вказану позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку із не подання позивачем без поважних причин витребуваних судом доказів. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2022 року, ухвалу суду від 20 грудня 2021 року скасовано та цивільну справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Ухвалою суду від 05 березня 2024 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду з призначенням судового засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки про виклик до суду. Крім того, в матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності із клопотанням про застосування строку позовної давності (а.с.91). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності із клопотанням про застосування строку позовної давності (а.с.89). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Скористався правом надання письмових пояснень щодо позову, у якому позовні вимоги не визнав та просив застосувати строк позовної давності (а.с.68, 70-78). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між АТ ТАС-Комерцбанк та [PERSON] укладено кредитний договір № 0309/1107/71-439, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 23000 доларів США на строк з 12 листопада 2007 року по 11 листопада 2037 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с.6-9). Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних за весь строк фактично користування кредитом. Сторони, за взаємною згодою, досягнутою при укладенні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановлено п.6.1.2 цього договору (п.1.3 кредитного договору). Позичальник зобов?язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця через касу Банку згідно з Додатком № 1, що є невід?ємною частиною цього договору, якщо інше не передбачено цим Договором. Проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. При розрахунку процентів за кількість днів у році приймається - 360 (триста шістдесят). При цьому враховується перший день та не враховується останній день користування кредитом. Якщо день надання та повернення кредиту співпадають, проценти за користування кредитом нараховуються на суму наданих коштів як за один день користування кредитом. Сума нарахованих процентів за визначений період є тільки цілим округленим числом, без десяткових знаків. Позичальник уповноважує Банк самостійно округляти суму нарахованих процентів. Округлення процентів відбувається в такий спосіб: до 44 центів - округлення до 0 доларів, понад 44 центів - до 1 долара (п.п.3.1-3.2 кредитного договору). Відповідно до п.3.9 кредитного договору, при порушенні умов, передбачених п.3.1. цього договору та/або у випадках передбачених законодавством України (в тому числі у випадках, передбачених Законом України Про іпотеку) передбачено право дострокової вимоги виконання зобов?язань, забезпечених іпотекою, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору. Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним направляється позичальникові у порядку, передбаченому п.3.10. цього договору. Відповідно до п.3.10 кредитного договору, у випадках порушення умов п.п.3.8 та/або п.3.9 та/або п.6.1.2 цього договору та/або умов іпотечних договорів, передбачених п.2.1 цього договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється банком позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах договору. Згідно п.3.11 кредитного договору, за перевірку документів згідно цього договору позичальник сплачує банку в день фактичної видачі кредиту комісію у розмірі 1,00 % від розміру кредиту без ПДВ шляхом сплати суми комісії на рахунок № [NUMBER] через касу Банку або безготівковим шляхом в національній валюті по офіційному курсу НБУ на день такої сплати. 12 листопада 2007 року між АТ ТАС-Комерцбанк, правонаступником якого є ПАТ «Седбанк» та [PERSON] , [PERSON] укладено договір поруки № 0309/1107/71-439-P-1, за умовами якого [PERSON] зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком [PERSON] у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0309/1107/71-439 від 12 листопада 2007 року у сумі 23000 доларів США строком до 12 листопада 2037 року з процентною ставкою 12,5 % річних за їх використання. (а.с.11). Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов`язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов`язанням (п.2-3 договору поруки). Згідно п.6 договору поруки поручитель здійснює погашення заборгованості за основним зобов?язанням у валюті кредиту. Пунктом 10 договору поруки передбачено, що сторони відповідно до умов ч.4 ст.559 ЦК України встановили, що строком припинення договору поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов`язків, передбачених основним зобов`язанням. 12 листопада 2007 року між АТ ТАС-Комерцбанк, правонаступником якого є ПАТ «Седбанк» та [PERSON] , [PERSON] укладено договір поруки № 0309/1107/71-439-P-2, за умовами якого [PERSON] зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком [PERSON] у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0309/1107/71-439 від 12 листопада 2007 року у сумі 23000 доларів США строком до 12 листопада 2037 року з процентною ставкою 12,5 % річних за їх використання (а.с.12). Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов`язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов`язанням (п.2-3 договору поруки). Згідно п.6 договору поруки поручитель здійснює погашення заборгованості за основним зобов?язанням у валюті кредиту. Пунктом 10 договору поруки передбачено, що сторони відповідно до умов ч.4 ст.559 ЦК України встановили, що строком припинення договору поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов`язків, передбачених основним зобов`язанням. 25 травня 2012 року між ПАТ Сведбанк та ПАТ Дельта Банк укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за умовами якого ПАТ Сведбанк бажає продати (відступити) права вимоги, а ПАТ Дельта Банк бажає купити (прийняти) права вимоги за винагороду та на умовах, що визначені у цьому договорі (а.с.15-28). Згідно Акту приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року за яким ПАТ Сведбанк передав, а ПАТ Дельта Банк прийняв права вимоги, які перелічені у додатку до цього акту, що посвідчує факт здійснення відступлення. Також сторони посвідчують, що ПАТ Сведбанк передав, а ПАТ Дельта Банк прийняв електронні носії інформації з погодженими між сторонами даними щодо прав вимоги (а.с.29). 15 червня 2012 року між ПАТ Дельта Банк та ПАТ Альфа-Банк укладеного договір купівлі-продажу прав вимоги за умовами якого ПАТ Альфа-банк за яким ПАТ Дельта Банк бажає продати (відступити), а ПАТ ПАТ Альфа-Банк бажає купити (прийняти) права вимоги за винагороду та на умовах, що визначені у цьому договорі (а.с.30-36). Згідно Акту приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року за яким ПАТ Дельта Банк передав, а ПАТ Альфа-Банк прийняв наступні права вимоги, що посвідчує факт здійснення відступлення (а.с.37). Згідно Витягу з Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, ПАТ Альфа-Банк набуло право вимоги за кредитним договором № 0309/1107/71-439 від 12 листопада 2007 року, позичальник [PERSON] (а.с.38). 14 грудня 2012 року між ПАТ Альфа-Банк та [PERSON] укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 0309/1107/71-439 від 12 листопада 2007 року, за яким сторонами внесено доповнення до кредитного договору, а саме доповнено п.5.1 розділ 5 кредитного договору п.п.5.1.12 та викладено його у такій редакції: позичальник зобов`язується надати банку оригінали документів, що підтверджують право власності та здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, протягом двох днів з моменту отримання від банку вимоги про їх надання (а.с.10). 12 листопада 2016 року за Вих. № 11248839-R АТ Альфа-Банк направлено на адресу відповідача [PERSON] вимогу про досудове врегулювання спору, у якій банк просив у строк до тридцяти днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше тридцяти семи днів з моменту відправлення цієї вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні нарахування (а.с.69). Згідно Витягу з державного реєстру банків, АТ Альфа-Банк змінило найменування на АТ Сенс Банк (а.с.221). Положеннями частини 1\~статті 6 ЦК України\~визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. За змістом норм\~ст.627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей\~626,\~628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1-2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір\~укладається у\~письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст.553\~ЦК України,\~ за\~договором поруки\~поручитель поручається\~перед кредитором\~боржника за\~виконання ним\~свого обов`язку. Поручитель\~відповідає перед\~кредитором за\~порушення зобов`язання\~боржником. Порукою\~може забезпечуватися\~виконання зобов`язання\~частково або\~у повному\~обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом відповідно до умов укладеного кредитного договору 12 листопада 2007 року між АТ ТАС-Комерцбанк та [PERSON] , останній отримав кредитні кошти у розмірі 23000 доларів США на строк з 12 листопада 2007 року по 11 листопада 2037 року включно. Укладення кредитного договору фактично не оспорювалось відповідачами, крім того відповідачем [PERSON] здійснювалось регулярне погашення кредитної заборгованості після отримання кредитних коштів у період з 12.11.2007 року по 01.08.2016 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який долучений до позову (а.с.13). При цьому, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 12.11.2007 року по 01.08.2016 року на тіло кредиту зі сплачених позичальником коштів, банком було зараховано 4309,58 доларів США, а отже сума заборгованості за тілом кредиту, що залишилась не повернутою, виходячи з простого арифметичного підрахунку має становити 18690,42 долари США (23000 4309,58 = 18690,42). Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0309/1107/71-439 від 12 листопада 2007 року у розмірі 21930,34 доларів США, з яких: 14354,66 доларів США заборгованість за кредитом, 7575,68 доларів США заборгованість по комісії. Таким чином, виходячи із меж заявлених позовних вимог, які самостійно визначені позивачем, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 14354,66 доларів США, оскільки суд позбавлений права вийти за межі заявленої суми вимог в цій частині. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по комісії в розмірі 7575,68 доларів США, суд погоджується із твердженнями відповідача [PERSON] щодо їх недоведеності, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості по комісії саме у вказаному розмірі. При цьому, згідно п.3.11 кредитного договору № 0309/1107/71-439 від 12 листопада 2007 року, за перевірку документів згідно цього договору позичальник сплачує банку в день фактичної видачі кредиту комісію у розмірі 1,00 % від розміру кредиту без ПДВ шляхом сплати суми комісії на рахунок через касу Банку або безготівковим шляхом в національній валюті по офіційному курсу НБУ на день такої сплати. Будь-яких інших положень щодо сплати комісії, порядку її нарахування та розміру тощо, зміст кредитного договору не містить, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо солідарного стягнення заборгованості з позичальника за договором [PERSON] та поручителів [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України (в редакції, чинній на дату укладення договорів поруки), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається зі змісту договорів поруки (п.10), сторони узгодили, що строком припинення договору поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов`язків, передбачених основним зобов`язанням. Таким чином, суд відхиляє заперечення відповідачів щодо пропуску позивачем шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителів, який на їх думку розпочався з 12.11.2016 року з моменту пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове стягнення всієї суми боргу, оскільки сторонами встановлено інший строк дії поруки, який пов`язується з повним виконанням позичальником або поручителем своїх обов`язків за договором. Відповідачами у справі, кожним окремо також заявлено про застосування строків позовної давності, який на їх думку розпочав свій перебіг з моменту пред`явлення банком вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості за кредитом 12.11.2016 року і на момент звернення банку до суду із даним позовом 15.10.2020 року трирічний строк позовної давності сплинув. Відповідно до\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому відповідно до частин першої та п`ятої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до\~ст.262 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Як встановлено судом, 15 червня 2012 року за договором купівлі-продажу прав вимоги, відбулась заміна ПАТ Дельта Банк на ПАТ Альфа-Банк, правонаступником якого є АТ Сенс Банк, тобто до останнього перейшли права та обов`язки кредитора за кредитним договором № 0309/1107/71-439 від 12.11.2007 року, де боржником є відповідач [PERSON] . Таким чином у спірному зобов`язані відбулася заміна кредитора, за якою позивач набув всіх прав кредитора у зобов`язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до п.3.9 кредитного договору, при порушенні умов, передбачених п.3.1. цього договору та/або у випадках передбачених законодавством України (в тому числі у випадках, передбачених Законом України Про іпотеку) передбачено право дострокової вимоги виконання зобов?язань, забезпечених іпотекою, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору. Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним направляється позичальникові у порядку, передбаченому п.3.10. цього договору. Відповідно до п.3.10 кредитного договору, у випадках порушення умов п.п.3.8 та/або п.3.9 та/або п.6.1.2 цього договору та/або умов іпотечних договорів, передбачених п.2.1 цього договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється банком позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах договору. Як встановлено судом, 12 листопада 2016 року банком направлено [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів, яка відповідно до умов договору повинна була буди виконана позичальником протягом 30 днів, тобто до 12 грудня 2016 року, а отже з вказаної дати розпочався перебіг строку позовної давності для звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості, який мав сплинути 12 грудня 2019 року. Згідно із частинами третьою та четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником позивача подано заяву про поновлення строку позовної давності та визнання поважними причин пропуску такого строку (а.с.102-103), посилаючись на те, що позивач вже звертався до суду із аналогічним позовом в межах строку позовної давності, ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2017 року було відкрито провадження у справі № 212/620/17-ц, вподальшому ухвалою суду від 07.03.2017 року вказаний позов залишено без розгляду. 18.09.2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду скасовано вказану ухвалу, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду. Постановою Верховного Суду від 07.04.2020 року скасовано постанову Дніпровського апеляційного суду від 18.09.2019 року, справу направлено до суду апеляційної інстанції. 18.08.2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду залишено без змін ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.03.2017 року, якою залишено без розгляду позов АТ «Альфа-Банк» до відповідачів про стягнення боргу. Представник позивача вважає, що тривале перебування справи у судах різних інстанції не залежало від його волі, тому вказані обставини є поважними причинами пропуску строку позовної давності звернення до суду. Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 року у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50гс20), згідно яких, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин.\~Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19) та у справі № 911/3677/17 (провадження №12-119гс19). При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18)). Виходячи з наведеного, оцінюючи поважність причин пропущення позивачем строку звернення до суду, суд виходить з наступного. \~За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому, так і в позасудовому порядку. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Судом встановлено, що позивачем у межах строку позовної давності було подано позов до відповідачів про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, який вподальшому було залишено без розгляду ухвалою суду першої інстанції від 07.03.2017 року у справі № 212/620/17-ц (провадження 2/212/1162/17). Остаточне рішення у процедурі оскарження вказаної ухвали прийнято судом апеляційної інстанції 18.08.2020 року і ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду залишено без змін. Очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо. Ураховуючи викладене, зважаючи на факт відкриття провадження Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 28 лютого 2017 року у справі № 212/620/17-ц (провадження 2/212/1162/17) та її тривалий розгляд до\~18 серпня 2020 року, і, як наслідок, наявність у позивача підстав вважати, що його права будуть захищені в цьому судовому провадженні, а також звернення позивача до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської з позовною заявою у даній справі 15 жовтня 2020 року, тобто через незначний проміжок часу після залишення його попереднього позову без розгляду, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду. При цьому суд відхиляє твердження представника позивача щодо зупинення перебігу позовної давності із введенням 07 червня 2014 року мораторію відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», дія якого припинилась 23 вересня 2021 року, оскільки позивачем у даній справі не заявлялись вимоги щодо звернення стягнення на іпотечне майно, яке було передано в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Отже, суд дійшов висновку, що заяви відповідачів про застосування наслідків пропуску строку позовної давності задоволенню не підлягають, оскільки на підставі ч.5 ст. 267 ЦК України суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності позивачем і вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту. Таким чином, виходячи із меж заявлених позовних вимог, підлягають стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача АТ «Сенс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 12 листопада 2007 року № 0309/1107/71-439 в розмірі 14354,66 доларів США. При цьому,\~судом приймається рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, згідно яких належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Зазначені висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, також містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження\~\~\~\~\~\~\~\~ № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18),\~№ 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження\~№ 14-446цс18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19). Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, понесені ним 9309,07 грн. витрат зі сплати судового збору у рівних частинах, а саме по 3103,02 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial