Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розмірів аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, який на даний час розірвано. Києво-Святошинський районний суд Київської області своїм рішенням від 08.01.2020 року задовольнив вимоги позивача про стягнення аліментів. Постановлено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісяця, починаючи з дати подання позову про стягнення аліментів до досягнення повноліття дитиною. Позивач вказала, що у зв`язку з військовим станом в Україні позивач втратила постійне місце роботи, тобто матеріальний стан позивача погіршився. На час присудження аліментів у позивача був стабільний дохід, а на даний час втрачено роботу. Позивач не має можливості забезпечувати дитину на достатньому рівні. Крім обов`язку щодо утримання дитини, на даний час у позивача виникли боргові зобов`язання, яких не було на дату присудження аліментів, що вказує на погіршення матеріального становища позивача. Відповідач знайшов постійну роботу, чого не було на час присудження аліментів. Матеріальний стан відповідача поліпшився, на даний час стан здоров`я відповідача став суттєво кращим, ніж був станом на дату прийняття рішення про стягнення аліментів. На підставі наведеного, позивач просив суд змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів, який Києво-Святошинський районний суд Київської області встановив своїм рішенням від 08.01.2020 року, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 грн. (три тисячі грн.) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 вересня 2019 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25 % від усіх видів доходів платника щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12.09.2023 року позивач заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. 12.10.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній заперечив проти задоволення позову. 28.11.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої остання підтримала задоволення позовних вимог. У судове засідання 11.04.2024 року позивач та відповідач не з`явилися, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2019 року у справі № 369/11651/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. (три тисячі грн.) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 вересня 2019 року. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, законодавець чітко визначив, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. Правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну розміру їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Дана правова позиція визначена постановою Верховного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України). Заявляючи позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів та зміну розміру аліментів позивач зазначила про погіршення свого матеріального становища та покращення матеріального становища відповідача. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Судом критично оцінюються посилання позивача на те, що позивач втратила роботу і її матеріальний стан погіршився, оскільки належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у розумінні ст. 77, 78, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не доведено вказаного у позовній заяві. Зокрема, у наданій позивачем трудовій книжці згідно запису від 19.09.2022 року підставою для звільнення є бажанням працівника - ст. 38 КЗпП України. Позивачкою не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що вона намагалась знайти роботу (реєстрація на «біржі праці» в органі соціального захисту, пошук роботи за допомогою відповідних ресурсів (robota.ua і т.п.). Існування значних боргових зобов`язань позивача також не підтверджено суду належними та допустимими доказами. Посилання позивача, що відповідач знайшов постійну роботу, чого не було на час присудження аліментів спростовується тим, що місце основної роботи відповідача не змінювалось з 2017 року, що підтверджується копією трудової книжки, доданої у якості доказу. Позивач як працював так в продовжує працювати в ТОВ «АПФЕЛЬ», що підтверджується копією наданою представником відповідача трудової книжки. Судом встановлено, що відповідач належним чином виконує свої обов`язки зі сплати аліментів та приймає участь в додаткових витратах на утримання сина, на підтвердження чого надано суду чеки на здійснення переказів на користь колишньої дружини. Крім того, як вбачається з наданих відповідачем свідоцтва про укладення шлюбу з [PERSON] та свідоцтва про народження сина - [PERSON] , [INFO] , на утриманні у останнього перебуває дружина та малолітня дитина. Доказів існування у відповідача значних витрат позивачем суду також не надано. Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про збільшення розмірів аліментів. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 141, 180, 182, 183, 185, 191 СК України, та,

Outcome: dismissed