Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.02.2024 звернулися до суду із вищевказаним позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/5 частину житлового будинку в [ADDRESS] , на яку вона має право відповідно до довідки Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області № 118 від 14.02.2024. Позивач [PERSON] мотивує свої позовні вимоги наступним. Вказує, що відповідно до довідки Кунинського старостинського округу Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області №118 від 14.02.2024 року, станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору в [ADDRESS] були: [PERSON] , 1923 р.н., - голова колгоспного двору; [PERSON] , 1929 р.н., - дружина; [PERSON] , 1951р.н., - дочка; [PERSON] , 1968 р.н. - дочка; [PERSON] , 1972р.н. - внук. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кунинської сільської ради Жовківського району Львівської області № 25 від 30.05.2013 року «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору та оформлення права власності на житловий будинок в [ADDRESS] », таким вирішено провести розподіл часток бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] , за [PERSON] , 1923р.н., - 1/5 частина (посмертно); [PERSON] , 1929 р.н., - 1/5 частина (посмертно); [PERSON] , 1951р.н., - 1/5 частина; [PERSON] , 1968 р.н., - 1/5 частина; [PERSON] , 1972 р.н., - 1/5 частина. Зазначає, що відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/5. Зважаючи на наведене просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача та представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Чстиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до довідки Кунинського старостинського округу Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області №118 від 14.02.2024 року, станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору в [ADDRESS] були: [PERSON] , 1923 р.н., - голова колгоспного двору; [PERSON] , 1929 р.н., - дружина; [PERSON] , 1951 р.н., - дочка; [PERSON] ,1968 р.н., - дочка; [PERSON] , 1972 р.н., - внук. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кунинської сільської ради Жовківського району Львівської області № 25 від 30.05.2013 року «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору та оформлення права власності на житловий будинок в [ADDRESS] », таким вирішено провести розподіл часток бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] , за [PERSON] , 1923р.н., - 1/5 частина (посмертно); [PERSON] , 1929 р.н. - 1/5 частина (посмертно); [PERSON] , 1951р.н., - 1/5 частина; [PERSON] , 1968 р.н., - 1/5 частина; [PERSON] , 1972 р.н., - 1/5 частина. Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] , 1923 р.н., а членами двору [PERSON] , 1929 р.н., - дружина; [PERSON] , 1951р.н., - дочка; [PERSON] ,1968 р.н., - дочка; [PERSON] , 1972 р.н., - внук, які не втратили право на частку в майні двору станом на 15.04.1991, то відповідно їм належало по 1/5 частці даного двору кожному. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року у справі № 444/739/16-ц вирішено визнати право власності [PERSON] на 2/5 частки будинку в [ADDRESS] , загальна площа якого 47.4 кв.м, житлова 14.6 кв.м, допоміжна 32.8 кв.м з господарськими будівлями, з яких 1/5 частки в порядку спадкування після смерті [PERSON] померлої [INFO] та 1/5 частку як члена бувшого колгоспного типу двору, та визнати право власності [PERSON] на 1/5 частку майна бувшого колгоспного типу двору будинку в [ADDRESS] , загальна площа якого 47.4 кв.м, житлова 14.6 кв.м, допоміжна 32.8 кв.м з господарськими будівлями. Рішення набрало законної сили 11 травня 2016 року. Відповідно до копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 24 квітня 2013 року, загальна площа житлового будинку становить 47.4 кв.м, житлова 14.6 кв.м, допоміжна 32.8 кв.м Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, позивач [PERSON] була членом колгоспного типу двору [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року та до 15.04.1991 року не втратила права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та встановлених судом обставин справи за позивачем підлягає визнанню право власності на 1/5 частину житлового будинку в [ADDRESS] , як членом колишнього колгоспного типу двору. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] .

Outcome: approved