Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Дащишак О.С., звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову представник посилалась на те, що [PERSON] - мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.04.1969 року. Померлій [PERSON] , як голові колгоспного двору, на праві особистої власності належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності, виданим на підставі рішення виконкому Самбірської міської Ради народних депутатів від 20 грудня 1990 року № 457 та довідкою Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації № 1558 від 04 серпня 2023 року. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму сину - позивачу [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 22 квітня 2005 року, посвідчений [PERSON] , державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 1- 682. Позивач спадщину фактично прийняв, так як проживав зі спадкодавцем на момент смерті та зареєстрований і проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідкою виконкому Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області № 806 від 19.06.2023 року, однак вчасно не оформив своїх спадкових прав. Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1933 р.н., голова домогосподарства; [PERSON] , 1928 р.н., чоловік; (помер); [PERSON] , 1969 р.н., син; [PERSON] , 1958 р.н., син; [PERSON] , 1957 р.н., дочка; [PERSON] , 1983 р.н., внук; [PERSON] , [INFO] , зять;(помер); [PERSON] , [INFO] .. невістка. [PERSON] - батько [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 30.05.2006 року. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своєму сину -позивачу [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 28 квітня 2005 року, посвідчений [PERSON] , секретарем Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області та зареєстрованим в реєстрі за № 88. Позивач спадщину фактично прийняв, так як проживав зі спадкодавцем на момент смерті та зареєстрований і надалі проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідкою виконкому Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області № 805 від 19.06.2023 року, однак вчасно не оформив своїх спадкових прав. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991р., коли відповідно до постанови ВР УРСР від 26.03.1991 р. № 885-ХІІ введений в дію Закон України «Про власність». Отже, на момент прийняття Закону України «Про власність» членами колгоспного двору, на їх думку, рахувалося вісім осіб, яким належав в рівних частках, тобто по 1/8 частині, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , який зареєстровано 28 грудня 1990 року на праві власності за головою колгоспного двору [PERSON] . Разом з тим, після смерті голови колгоспного двору [PERSON] та члена колгоспного двору [PERSON] (чоловіка голови двору), свідоцтво про право на спадщину за заповітом сину [PERSON] , 1969 р.н., на частку померлих в будинку видано не було. Звернувшись до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок, позивач отримав відмову у вигляді листа № 1118/02-14 та №1119/02-14 від 26 червня 2023 року у зв`язку з тим, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] як голові колгоспного двору та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності. Тому позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Із врахуванням викладеного та поданих документів, просить суд визнати за позивачем право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . 23.01.2024 року представником позивача адвокатом Дащишак О.С. подано до суду, в порядку ст. 49 ЦПК України, заяву, де зокрема зазначено, що згідно довідки № 824 від 22.06.2023 року Ралівської сільської ради за вищевказаною адресою станом на 01 липня 1990 року були зареєстровані, проживали такі особи: [PERSON] , 1933 р.н., голова домогосподарства; [PERSON] , 1928 р.н., чоловік; (помер); [PERSON] , 1969 р.н., син; [PERSON] , 1958 р.н., син; [PERSON] , 1957 р.н., дочка; [PERSON] , 1983 р.н., внук; [PERSON] , [INFO] , зять;(помер); [PERSON] , [INFO] .. невістка. Представник вважає, що не всі вищезазначені особи мають право на частку в майні колишнього двору. Своє твердження обґрунтовує наступними доводами. [PERSON] в даному домоволодінні була зареєстрована з листопада 1983 року, в складі двору перебувала недовгочасно і участі працею чи коштами в господарстві двору не брала, в 1987 році разом із своїм чоловіком [PERSON] вибули проживати на [ADDRESS] ., відтак чотири роки підряд не брали участі своєю працею і коштами у веденні господарства двору, що може бути підтверджене показами свідків. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. В межах цього строку [PERSON] та [PERSON] за витребуванням частки з майна колишнього колгоспного двору не звертались. У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача-спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно у іншому порядку, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду про визнання права на майно в порядку спадкування, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає. Належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогою про визнання права на майно в порядку спадкування. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Дащишак О.С. в судовому засіданні позов підтримала, який просила задовольнити з урахуванням викладених у ньому обставин. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Додатково пояснила, що [PERSON] є її рідним братом, а [PERSON] є його дружиною. Вони невеликий проміжок часу прожили в будинку [ADDRESS] . У 1984 році їхня матір приписала [PERSON] , а у травні-червні 1987 року вони пішли проживати за адресою [ADDRESS] . Батьки на той момент працювали, вони всі разом допомогли їм побудувати будинок, куди [PERSON] та [PERSON] і перейшли проживати. Вона проживає в будинку за адресою [ADDRESS] , де зареєстрована. За цією ж адресою проживає і її молодший брат [PERSON] , який є особою з інвалідністю 1 групи і вона здійснює за ним догляд. [PERSON] є її сином, проживає він у м.Тернопіль, на даний момент перебуває на сході України на військовій службі. Батьки уклали заповіти на позивача. Із [PERSON] вона спілкується. Він з дружиною не заперечує щодо позову, однак у судові засідання вони не з`являються. [PERSON] перебуває в Італії. [PERSON] проживає сам в с.Нагірне, працює, періодично їздить в Польщу до сина. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимог підтримав, просив позов задовольнити, а справу розглядати і вирішити у його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, тому суд розглядає справу у їхній відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка [PERSON] , дослідивши подані документи, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. [INFO] в с. Нагірне Самбірського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своєму сину -позивачу [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 28 квітня 2005 року, посвідчений [PERSON] , секретарем Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 88 (а.с. 15). Із довідки, виданої виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області № 805 від 19.06.2023 року відомо, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . На день смерті з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , онук [PERSON] (а.с. 18). [INFO] в с. Нагірне Самбірського району Львівської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, в тому числі належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , і взагалі все те, на що за законом вона матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла своєму сину - позивачу [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 22 квітня 2005 року, посвідчений [PERSON] , державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 1- 682 (а.с. 16). Із довідки, виданої виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області № 806 від 19.06.2023 року відомо, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована по [ADDRESS] . На день смерті з нею були зареєстровані: син [PERSON] , дочка [PERSON] , онук [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України,\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається із повідомлень Самбірської державної нотаріальної контори Львівської область № 1118/02-14 та №1119/02-14 від 26 червня 2023 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що наведений житловий будинок належить колишньому колгоспному двору головою якого є [PERSON] , членом якого є [PERSON] та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності. За захистом свого права як спадкоємця [PERSON] , [PERSON] щодо даного майна рекомендовано звернутись до суду за визнанням права власності в порядку спадкування (а.с. 21). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відомо, що [PERSON] народився [INFO] в с. Нагірне Самбірського району Львівської області і його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Померлій [PERSON] як голові колгоспного двору на праві особистої власності належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності, видане на підставі рішення виконкому Самбірської міської Ради народних депутатів від 20 грудня 1990 року № 457 та довідкою Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації № 1558 від 04 серпня 2023 року (а.с. 13-14). Згідно довідки № 824 від 22.06.2023 року виданої виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що [PERSON] була головою домогосподарства, яке розташоване по [ADDRESS] , яке належало до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 01 липня 1990 року в даному житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] , 1933 р.н., [PERSON] , 1928 р.н., [PERSON] , 1969 р.н., [PERSON] , 1958 р.н., [PERSON] , 1957 р.н., [PERSON] , 1983 р.н., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] відомо, що [INFO] в с. Морозовичі Самбірського району Львівської області помер [PERSON] (а.с. 23). У п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (статі 120, 123 ЦК УРСР, в редакції, що були чинними на час виникнення правовідносин). Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли відповідно до постанови ВР УРСР від 26.03.1991 р. № 885-ХІІ введений в дію Закон України «Про власність». Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він проживає за адресою [ADDRESS] . [PERSON] є його рідним молодшим братом. [PERSON] є його середнім рідним братом. [PERSON] його старша сестра. Він не залучений в якості сторони у справі, оскільки він не проживав у батьківському будинку, був виписаний, не є членом колгоспного двору. З приводу наведеного позову зазначив, що у 1983 році [PERSON] прийшла проживати до їхнього батьківського будинку, де проживала до 1987 року. Вона не брала участі у розбудові та покращенні батьківського будинку. Вона там лише проживала, працювала в селі у магазині продавцем. [PERSON] після одруження з його братом [PERSON] проживали у батьківському будинку, одночасно здійснювалось будівництво будинку, де вони згодом перейшли проживати. І у 1987 році вони перейшли проживати у новозбудований будинок. Вони допомагали їм у будівництві цього будинку. [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] . Беручи до уваги викладені обставини слід зазначити, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на 1/8 частку у майні, що належала спадкодавцю - голові колгоспного двору [PERSON] , на 1/8 частку у майні, що належала спадкодавцю - члену колгоспного двору [PERSON] , а також є членом колгоспного двору, за яким може бути визнано право власності на решту частини майна, що належало колгоспному двору, відтак за ним може бути визнано право власності на житловий будинок в цілому, за відсутності заперечень зі сторони інших членів колгоспного двору. [PERSON] в наведеному домоволодінні була зареєстрована з листопада 1983 року, в складі двору перебувала недовгочасно і участі працею чи коштами в господарстві двору не брала, в 1987 році разом із своїм чоловіком [PERSON] вибули проживати на [ADDRESS] , відтак чотири роки підряд не брали участі своєю працею і коштами у веденні господарства двору. Зазначене підтверджується показами свідка [PERSON] в судовому засіданні. Також наведене вказано і відповідачем [PERSON] під час розгляду справи по суті. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відсутні дані звернень [PERSON] та [PERSON] в межах цього строку за витребуванням частки з майна колишнього колгоспного двору. Також дані відповідачі своїх заперечень щодо позову до суду не надали. Згідно довідки № 123 від 24.01.2024 року, виданої виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що згідно записів погосподарського обліку Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області за 1991-1995 роки села Нагірне, в домогосподарстві, яке розташоване по [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не числились (а.с. 87). В силу вимог ст. 126 ЦК УРСР, працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу \~України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Беручи до уваги вищенаведене в сукупності суд доходить висновку, що позов [PERSON] , поданий представником адвокатом Дащишак О.С., підлягає до задоволення, оскільки підтверджується викладеними обставинами, показаннями свідка [PERSON] та долученими доказами. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] позов визнали та згідні на його задоволення.

Outcome: approved