Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Адвокат Соколов Д. І. в інтересах позивача звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 жовтня 2023 року позивач з мобільного додатку «ДІЯ» дізнався, що є боржником у виконавчому провадженні № [NUMBER], а з відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень дізнався, що 19 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER], згідно якої [PERSON] є боржником, а Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» є стягувачем. Позивач посилається на те що виконавче провадження № [NUMBER] було відкрито на підставі виконавчого напису № 2434, який вчинений 24 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, відповідно до якого пропонується звернути стягнення з позивача, який є боржником за Кредитним договором № GP-6365095 від 19 травня 2014 року, укладеним між ним і АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач. Заборгованість нарахована за період 26 березня 2017 року по 26 березня 2018 року, а загальна сума заборгованості за виконавчим написом становить 35 317 гривень 64 копійки. Позивач вважає, що вчинення спірного виконавчого напису за кредитним договором є незаконним з огляду на рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, оскільки під час вчинення спірного виконавчого напису нотаріусу не було надано нотаріально посвідченого кредитного договору, що є порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій в частині переліку документів та є підставами для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився, а його представник - адвокат Соколов Д. І. не заперечував проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням позову представником відповідача. Просив не вирішувати питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Бойченко Д. О. в судове засідання не з`явився. Відзив на позов не надав. Проте надав заяву про визнання позову (а.с.79), яку просив вирішити без участі представників відповідача. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 24 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, остання пропонує стягнути зі [PERSON] грошові кошти на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в сумі 35 317 гривень 64 копійки, які є боргом за Кредитним договором № GP-6365095 від 19 травня 2014 року, укладеним між позивачем та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач (а.с.12 зворот). Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 березня 2017 року по 26 березня 2018 року, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 18 467 гривень 92 копійки, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3 777 гривень 39 копійок, простроченої заборгованості за комісією в розмірі 12 063 гривні 04 копійки, а також зі строкової заборгованості за кредитом в розмірі 957 гривень 04 копійки, строкової заборгованості за комісією в розмірі 50 гривень 70 копійок та строкової заборгованості за процентами в розмірі 01 гривня 55 копійок а також плати за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №2434. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києа - Вольф Т. Л. про відкриття виконавчого провадження від 19 травня 2018 року, було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] по виконанню спірного виконавчого напису (а.с. 13). Як з`ясовано з матеріалів справи, позивач після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не надав суду копію Кредитного договору № GP-6365095 від 19 травня 2014 року, укладеного між ним і АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач, а відповідач не спростував посилання позивача про порушення приватним нотаріусом вимог ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат». Суд посилається на те, що згідно положень ст. ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд посилається на те, що відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із тим, що відповідачем не спростовано посилання позивача про недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як і заява про визнання позову відповідачем (а.с.79). У зв`язку з визнанням відповідачем позову в повному обсязі, а також у зв`язку з тим, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті і задоволенням позовних вимог, з нього підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок, сплачений позивачем під час звернення з позовом до суду з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а інші 50% судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок слід повернути позивачу з державного бюджету (а.с.7). На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved