Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У липні 2023 року позивач - [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування. У грудні 2023 року, позивач уточнила заявлені позовні вимоги, уточнивши склад сторін, долучив в якості позивачів [PERSON] , [PERSON] , в якості відповідача Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державний нотаріус Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори. В обґрунтування заявлених уточнених позовних вимог, позивачі вказують, що [INFO] помер [PERSON] , актовий запис № 639. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 22 вересня 2003 року, актовий запис № 308. [PERSON] є донькою [PERSON] , згідно до свідоцтва про народження, в графі батьки зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] » , після укладання шлюбу, прізвище позивача змінилося на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 44. Позивачам та померлому [PERSON] належить квартира на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 14 березня 1994 року Управлінням соціальних підрозділів виробничого обєднання « Кривбасруда», згідно з розпорядженням № 22 від 21.02.1994 року, за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька, відкрилась спадщина у вигляді 1\\4 частини квартири, з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач, але нотаріус постановою від 18 серпня 2021 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, через пропуск встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини та через те, що частки у спільному майні не визначені та рекомендувала звернутися до суду. [PERSON] зверталась до суду для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу, від 03 травня 2022 року по справі 211\\8293\\21, позивачу по справі [PERSON] , було задоволені позовні вимоги позивача та надано додатковий строк 3 ( три) місяці для подання заяви про прийняття про прийняття спадщини після батька, після отримання рішення суду позивач [PERSON] направила державному нотаріусу оригінал рішення суду та заяву про прийняття спадщини, але оскільки обсяг спадкового майна та частки у спільній сумісній власності не визначений, отримати спадщину позивач можливості не має, тому, позивачі звертаються до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу задля визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, оскільки державний нотаріус відмовила у видачі спадщини, враховуючи смерть власника частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , єдиний спосіб оформити спадщину після смерті батька у позивача це звернення до суду з даним позовом, з вимогами щодо визначення часток праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, із наведених підстав, позивачі просять заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду 28 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 09 квітня 2024. В судове засідання позивачі та представник позивача не з ?явилися, надали через канцелярію суду заяви, в яких заявлені позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач - Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, в судове засідання не з ?явився, представником до початку судового засідання подано заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не прибула, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно частини 1 до статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорююваних прав, свобод чи законних інтересів. За частиною 1 статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , актовий запис № 639, копія свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] . [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 22 вересня 2003 року, актовий запис № 308, копія свідоцтва серія [NUMBER] , укладання шлюбу та його розірвання підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян України про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, від 17 січня 2023 року, № 00038161765 Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , згідно свідоцтва про народження, згідно до якого, в графі батьки зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] », після укладання шлюбу, прізвище змінилося на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 44, копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Позивач [PERSON] є сином позивача [PERSON] та братом [PERSON] , згідно до свідоцтва про народження. Позивачам та померлому [PERSON] належить квартира на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 14 березня 1994 року Управлінням соціальних підрозділів виробничого обєднання « Кривбасруда», згідно з розпорядженням № 22 від 21.02.1994 року, за адресою: [ADDRESS] . Частки у праві спільної сумісної власності визначені не були, договір про поділ вказаного між співвласниками майна не укладався. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді 1\\4 частини квартири, з заявою про прийняття спадщини звернулася донька [PERSON] , але нотаріус постановою від 18 серпня 2021 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, через пропуск встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини та через те, що частки у спільному майні не визначені та рекомендувала звернутися до суду. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу, від 03 травня 2022 року по справі 211\\8293\\21, позивачу по справі [PERSON] , було задоволені позовні вимоги позивача та надано додатковий строк 3 ( три) місяці для подання заяви про прийняття про прийняття спадщини після батька, оригінал рішення знаходиться в матеріалах спадкової справи, яка досліджена судом. Згідно до матеріалів спадкової справи, витребуваної судом, яка заведена після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, заповіт за життя не посвідчувався , свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змістуст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що частки в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не були визначені, а отже слід визначити, що [PERSON] , померлому [INFO] , за його життя належало в праві спільної сумісної власності 1/4 частку квартири, частки позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вказаній квартирі є рівними та становлять кожному по 1\\4 частині. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) до фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд доходить до висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а отже позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачами не заявлялись вимоги про відшкодування понесених ними витрат під час звернення до суду, судові витрати по справі залишити за позивачами . На підставі викладеного,

Outcome: approved