Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2022 року по 13.02.2024 року у розмірі 30\~422, 50 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що [INFO] у\~сторін народився\~син -\~ [PERSON] .Згодом стосунки\~у сторін\~погіршились,\~вони припинили\~спільне проживання.\~Судовим наказом\~від 07.02.2019\~року,\~виданим Пустомитівським\~районним судом\~Львівської області\~у справі\~№450/140/19,\~зобов`язано стягувати\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на користь\~ [PERSON] аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дитини:\~сина [PERSON] \~у розмірі\~50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісячно починаючи\~з 16\~січня 2019\~року.\~Рішенням Пустомитівського\~районного суду\~Львівської області\~від 19.12.2022\~року у\~справі №450/3124/22,\~розмір аліментів,\~збільшений до\~2833\~грн.\~на місяць.На підставі\~судового наказу\~від 07.02.2019\~року 25.02.2020\~року заступником\~начальника відділу\~Пустомитівського районного\~відділу ДВС\~було відкрито\~виконавче провадження\~№АСВП:61386230.\~Проте,\~починаючи з\~2019\~року відповідач\~аліменти на\~утримання дитини\~не сплачував,\~окрім кількох\~оплат у\~червні,\~вересні і\~листопаді 2022\~року та\~березні 2023\~року.У січні\~2023\~року позивач\~звернулась в\~Пустомитівський районний\~суд з\~позовною заявою\~про стягнення\~пені за\~прострочення сплати\~аліментів.\~У позовній\~заяві [PERSON] \~просила стягнути\~з [PERSON] \~пеню за\~прострочення сплати\~аліментів у\~розмірі 36896,\~97\~грн.\~за період\~з 16\~січня 2019\~року по\~30\~листопада 2022\~року.\~Станом на\~час подання\~позовної заяви\~розмір пені\~за прострочення\~сплати аліментів\~значно перевищував\~розмір заборгованості\~зі сплаті\~аліментів,\~а згідно\~вимог Сімейного\~кодексу України,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~не більше\~100\~відсотків заборгованості.\~У зв`язку\~з цим,\~Позивач просила\~стягнути пеню\~за прострочення\~сплати аліментів\~у розмірі\~100%\~боргу по\~сплаті аліментів,\~який згідно\~розрахунку заборгованості\~здійсненого в\~межах виконавчого\~провадження №АСВП:61386230,\~станом на\~30.11.2022\~року становив\~36\~896,\~97\~гри.\~Рішенням Пустомитівського\~районного суду\~Львівської області\~від 08.08.2023\~року,\~вирішено стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~пеню за\~прострочення сплати\~аліментів у\~розмірі 36\~896,\~97\~грн.\~Тобто даним\~рішенням вирішено\~стягнути пеню,\~розмір якої\~становив 100%\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~станом по\~30.11.2022\~року.\~Після цього,\~ [PERSON] надалі\~продовжував не\~сплачувати аліменти\~на утримання\~дитини,\~що підтверджується\~розрахунком заборгованості\~зі сплати\~аліментів станом\~на 13.02.2024\~року,\~виданим Пустомитівським\~ВДВС,\~у зв`язку\~з цим,\~заборгованість зі\~сплати аліментів\~станом на\~13.02.2024\~року складає\~74\~046,60\~грн.\~Рішенням Пустомитівського\~районного суду\~у справі\~№450/340/23\~від 08.08.2023\~року з\~відповідача стягнуто\~пеню за\~прострочення сплати\~аліментів за\~період з\~16\~січня 2019\~року по\~30\~листопада 2022\~року,\~у [PERSON] \~виникло право\~на стягнення\~пені за\~прострочення аліментів\~за період\~часу з\~01\~грудня 2022\~року.\~Оскільки розмір\~пені за\~прострочення зі\~сплати аліментів\~значно перевищує\~суму 100%\~заборгованості,\~стягненню підлягають\~100%\~заборгованості за\~період з\~01.12.2022\~року по\~13.02.2024\~року у\~розмірі 30\~422,5\~грн.Відповідач злісно\~ухиляється від\~обов`язку утримувати\~свою дитину,\~про який\~йому добре\~відомо,\~тим самим\~порушуючи право\~дитини своєї\~дитини на\~достатній рівень\~життя.\~Відповідач не\~вживає всіх\~залежних від\~нього заходів\~щодо належного\~виконання обов`язку\~утримувати дитину.Враховуючи вищенаведене просить позов задоволити. 15.03.2024 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання у справі. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, однак представник подала на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про місце та час судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думку представника позивача, висловлену у письмовій заяві, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.02.2019 року у справі № 450/140/19 вирішено стягувати [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 16 січня 2019 року. На підставі судового наказу № 450/140/19, який виданий 06.02.2020 року, заступником начальника відділу Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Максимів Оксаною Іванівною відкрито виконавче провадження № 61386230 від 25.02.2020 року. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.12.2022 року ухвалено збільшити розмір аліментів, встановлений судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2019 року у справі № 450/140/19 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 2\~833 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.08.2023 року у справі № 450/340/23, провадження № 2/450/619/23 ухвалено стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 36\~896, 97 грн. Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 12.09.2023 року. Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду від 08.08.2023 року стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2019 року по 31.11.2023 року. Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Горбатюк Марії Богданівни, у виконавчому провадження № 61386230 загальна заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 13.02.2024 року становить 74\~046, 60 грн. При цьому, враховуючи рішення Пустомитівського районного суду від 08.08.2023 року, у позивача виникло право на стягнення пені за прострочення аліментів за період часу з 01.12.2022 року по 13.02.2024 року. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Наведений порядок обчислення пені за несплату аліментів наведений у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16. Аналізуючи розрахунок заборгованості по аліментах, суд вбачає, що пеня повинна бути нарахована за період з 01.12.2022 року по 13.02.2024 року. Однак, згідно наданого представником позивача розрахунку, всього за період з 01.12.2022 року по 13.02.2024 року нараховано 67 949, 50 грн. пені. Однак враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 30 422, 50 грн., що становить 100% розміру заборгованості по аліментам за період з 01.12.2022 року по 13.02.2024 року, згідно наданого суду розрахунку заборгованості. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, оскільки частково здійснював їхню сплату, однак не вжив усіх заходів для виконання такого обов`язку в повному обсязі, не сплатив визначені вищевказаним рішенням суду в рахунок сплати аліментів на утримання своїх дітей, крім того в ході судового розгляду не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин або, що така була відсутня на момент звернення до суду із позовом, що розглядається. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, виходячи із суті та змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, враховуючи визначений позивачем об`єкт та предмет спору, а тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved