Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Слідче управління про зняття арешту з майна. Позов мотивує тим, що [INFO] померла його матір - [PERSON] . Він будучи спадкоємцем, звернувся до державного нотаріуса Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області - Мороз Л.В. з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері. Інших спадкоємців, прийнявших спадщину немає однак, отримав відмову, оскільки на житловий будинок [ADDRESS] , який належав його матері на праві власності, накладено арешт 12.07.2006 року за № 3452488 Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області. Підставою обтяження є повідомлення, 5 /ОП-107, 28.01.2004, УВВС сл/ Константінов. З метою зняття арешту з будинку [ADDRESS] , позивач звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області та отримав копію вироку від 05.07.2004 року в згідно якого арешт на майно засудженої - [PERSON] будинок [ADDRESS] знятий, але при житті вона не зверталась до відповідного органу з заявою про зняття арешту з майна. Посилаючись на вказане [PERSON] змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 13.09.2023 позов прийнятий до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.12.2023 року здійснено заміну відповідачів: Перша Первомайська державна нотаріальна контора Миколаївської області, ЦНАП Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Миколаївській області Слідче управління. 14.12.2023 року предстаником відповідача надано відзив на позов у котрому останній просить закрити провадження у спарві у зв`язку із тим, що вироком суду у справі 1-95, 2004 арешт на будинок [ADDRESS] знятий, а тому відсутній предмет спору у справі. 14.02.2024 року представником позивача - адвокатом Цехотською Т.В. надано відповідь на відзив у котрому на задоволенні позову наполягає. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від адвоката Цехотської Т.В. надійшла через канцелярію суду заява із клопотанням про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 31.01.2019 року Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що 31.01.2019 року складено відповідний актовий запис № 118 (а.с. 26). [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.27). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Постановою завідувача Першої первомайської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видчі свідоцтва про право на спадщитну на житловий будинок [ADDRESS] після, який належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Причиною відмови стало те, що за результатами перевірки встанволено наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису № 3452488 про арешт (архівний запис), об`єктом обтяження є житловий будинок [ADDRESS] (а.с.21). Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно 12.07.2006 за № 3452488 реєстратором Другої первомайської державної нотаріальної контори на будинок [ADDRESS] накладено обтяження (повідомлення 5/ОП-107, 28.01.2004, уввс сл/Константінов). Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.07.2004 року (справа №1-95, 2004), що 21.07.2004 року набрав законної сили звільнено з-під арешту житловий будинок [ADDRESS] (а.с.20). Згідно відповіді заступника начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області на запит адвоката Цехотської Т. у органів досудового розслідування відсутні підстави для знаяття арешту на майно [PERSON] (а.с.22). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст. 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. П. 21.1 Постанови Великої Палати Верховного суду від 30.06.2020 року по справі № 727/2878/19 було сформовано правовий висновок:«Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства». Тобто, Велика Палата Верховного суду визначила в даному пункті дві підстави для розгляду справи в порядку цивільного чи/то господарського судочинства, а саме: особа, на майно якої накладено арешт, не була учасником кримінального провадження; завершеного (вироком, постановою про закриття провадження) у порядку передбаченому КПК України 1960 року. В даному випадку на вказані правовідносини розповсюджуються положення саме цивільно-процесуального законодавства України. Згідно зі статтею 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому у застосуванні відповідного заходу відпала потреба. Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому КПК України 2012 року. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає. Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства. Так, арешт на спірне нерухоме майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній на підставі положень КПК України 1960 року, а згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства. Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду України викладеного у справі № 911/1247/18 від 21.08.2019 року, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положеньстатті 19 ЦПК України,статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції. Захист майнового права фізичною чи юридичною особою відповідно до вимог ЦПК України може здійснюватись в порядку цивільного судочинства. На сьогодні позивач не може оформити спадщину після смерті матері через наявність арешту. Відтак, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, враховуючи, що скасувати арешту в позасудовому порядку не можливо, та позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про скасування арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. Твердження сторони відповідача, про те що провадження у справі слід закрити не знайшло підтвердження під час судового розгляду, а представником відповідача не надано обгрунтованої відповіді, щодо наведеної у відзиві позиції. Враховуючи викладене та

Outcome: approved