Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила про те, що 08.08.2014 зареєструвала шлюб з відповідачем. На вихованні та утриманні мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] (було усиновлено відповідачем у 2017 році), та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку із чим в сім`ї постійно відбувалися сварки. Спільне господарство позивач з відповідачем не ведуть, проживають окремо. Примирення та збереження шлюбу є неможливим. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Малозначними справами є, зокрема, справи про розірвання шлюбу, згідно із п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 23.01.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 04.03.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від неї надійшла до суду письмова заява, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 08.08.2014 між сторонами був зареєстрований шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області було складено відповідний актовий запис № 1974. На вихованні та утриманні мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання останнього. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 605, 60 гривень. Решту судового збору (50%) слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved