Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів з позовною заявою в новій редакції від 11.11.2022 року та з урахуванням клопотання про заміну співвідповідача по справі про визначення порядку користування спільним приміщенням, посилаючись на те, що вона та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є співвласниками квартири спільного заселення [ADDRESS] , загальною пл. 169.80кв.м., яка складається з двох окремих приватизованих частин: з приміщень 4-1 - 4-8 загальної площею 68,87 кв.м., які перебувають у приватній власності відповідачів та з приміщень 4-1, 4-2, 4-9 - 4-16 загальною площею 101,63 кв.м., які перебувають у її приватній власності. Разом з тим, коридори позначені у технічному паспорті під №4-1 пл. 3,60 кв.м. та під №4-2 пл. 14,90 кв.м. знаходяться у спільному володінні та користуванні власників обох частин квартири [ADDRESS] . Вказує, що неодноразово усно зверталась до відповідачів, з метою добровільного врегулювання питання, щодо визначення порядку користування приміщенням коридору спільної квартири [ADDRESS] . В свою чергу відповідачі, які проживають в сусідньому приміщенні квартири [ADDRESS] , відмовляються виходити на контакт та на її усні пропозиції не реагують. Вона не має можливості особисто зустрітися із [PERSON] та з?ясувати її думку щодо порядку користування приміщення спільного коридору №4-2, з\~підстав утворюваних для неї штучних труднощів співвласницею сусідньої квартири [PERSON] . Все спілкування з [PERSON] відбувається через посередника [PERSON] , яка і чинить перешкоди та не бажає добровільно вирішувати питання щодо порядку користування спільним коридором. Відтак, зазначила, що з метою реалізації наданого законом права на визначення порядку мирного користування спільним приміщенням коридору та недосягненням згоди з відповідачами, вона змушена звернутись із даним позовом до суду. Крім того, вказує, що відповідачі самовільно (без дозвільних документів від РГК «Чернівцігаз») та без дозволу з боку колишнього співвласника приміщення ( [PERSON] , яка є матір?ю позивача), встановили в приміщенні спільного коридору №4-2 газову колонку (газовий котел), шляхом проведення газової труби вздовж усього коридору. Вона переконана, що самовільно встановлена відповідачами газова колонка та проведена до неї газова труба, без дозвільних документів, можуть нести підвищений рівень небезпеки для її життя та життя співмешканців квартири, так як роботи проводились без залучення спеціалістів від РГК «Чернівцігаз». Також зазначила, що між нею і власниками сусідньої квартири, зокрема [PERSON] постійно виникають побутові сварки та конфлікти, щодо порядку користування приміщенням спірного коридору та наявним в ньому майном (шафою), у зв?язку із чим вона бажає мінімізувати такі конфлікти та зустрічі із сусідами, розділивши коридор №4-2 на три окремі приміщення, що в свою чергу надасть можливість усунути конфлікти із співмешканцями сусідньої квартири та убезпечить останню від протиправних дій в частині встановлення газової колонки. Вказує, що 16.05.2022 року звернулась до судового експерта, який виготовив висновок експерта №5/22 від 21.09.2022 року, згідно з яким було запропоновано наступне: «наявна технічна можливість розподілу приміщення 4-2 квартири спільного заселення [ADDRESS] на три окремі приміщення та встановлення порядку користування ними, відповідно до якого одна з частин приміщення відводиться у спільне користування співвласниками, а інші дві в користування кожного із співласників окремо. При цьому окремі входи до частин приміщення, які пропонуються в окреме користування кожного з співласників, влаштовуються із частини, яка пропонується у спільне користування. А тому просила визначити порядок користування приміщенням коридору квартири [ADDRESS] спільного заселення, позначеного у технічному паспорті [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~ Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2023 року замінено співвідповідача [PERSON] по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування спільним приміщенням, на належного співвідповідача [PERSON] . Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в новій редакції позовної заяви, письмових поясненнях, з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи №11/23 від 14.12.2023 року, а саме Варіанту 2, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату і час судового засідання, в заяві від 19.02.2024 року вказала, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та у задоволенні позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] та її адвокат Усманов М.А. у судовому засіданні позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, в задоволенні позову просили відмовити оскільки позов є незаконним, безпідставним, необґрунтованим та невмотивованим. Крім того, зазначили, що задоволення позовних вимог та здійснення запропонованого переобладнання коридору буде неефективним та не раціональним використанням приміщення, а отже порушуватиме житлові права відповідачів. В останньому судовому засіданні визнали позов і просили здійснити розподіл по варіанту № 2. Також готові частково компенсувати витрати позивача по оплаті проведених експертиз, та повністю по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~у заяві\~від 16.05.2023\~року просив\~розглянути цивільну\~справу у\~його відсутності,\~просив вирішити на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату і час судового засідання, в заяві від 28.02.2024 року повідомив суд, що не може бути присутнім на розгляді справи №727/9943/22, оскільки перебуває закордоном. Просив справу розглянути без його участі та в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №312760267 від 19.10.2022 (а.с. 9-12, 193-198) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2022 №306044252 (а.с. 14, 199), квартира загальною площею 101,63 кв.м. за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування серія та номер: 1173, виданого 28.07.2022 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинською О.Б. Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , (загальна площа 101,63 кв.м.), виготовленого Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації станом на 05.07.2021 (а.с. 17-19, 189-192), квартира розташована на 2-му поверсі, будинок зведений 1940 року; матеріал зовнішніх стін - цегла, матеріал перекриття - дерево; підлоги паркетні, будинок обладнано газопостачанням, водопостачанням, електропостачанням та каналізацією. В примітці до експлікації приміщень квартири зазначено, що коридор 4-1 площею 3,6 кв.м., коридор 4-2 площею 4-2 14,9 кв.м. - загального користування. Відповідно, частка у приміщенні загального користування номер 4-1 коридор становить 2,05 м.кв., 4-2 коридор становить 8,48 м.кв. Відповідно до довідки ЧМК БТІ №1421 від 05.07.2021 р. (зв.а.с. 30, 188) на даний час загальна площа квартири спільного заселення [ADDRESS] складає 90,33 кв.м., в тому числі житлова площа 55,3 кв.м. (2 кімнати). Примітка: площі квартири змінилися за рахунок проведення уточнюючої інвентаризації та допущення арифметичної помилки при проведенні первинної інвентаризації. Квартира спільного заселення загальною площею 68,87 кв.м. за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.01.1997 р. (а.с. 181, 201). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується відповіддю Відділу державної реєстрації актів цивільного стань у м. Чернівці Західного Міжрегіональногоо управління міністерства юстиції (а.с. 110). З витягу з державного реєстру актів цивільного стану №00039402122 від 25.04.2023 року [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 124-125). Згідно з технічним паспортом на частину квартири спільного заселення [ADDRESS] загальною площею 68,87 кв.м., що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виготовленого Чернівецьким державним обласним бюро технічної інвентаризації (зареєстровано представництвом ФДМ України і записано у реєстрову книгу за №22183), зазначена квартира розташована на 2-му поверсі, матеріал зовнішніх стін - цегла, матеріал перекриття - дерево, будинок обладнано газопостачанням, водопостачанням, електропостачанням та каналізацією (а.с. 182, 202). Коридор 4-1 пл. 36 кв.м. та коридор 4-2 пл. 14,9 кв.м. загального користування. Відповідно, частка у приміщенні загального користування номер 4-1 коридор становить 1,55 м.кв., 4-2 коридор становить 6,42 м.кв. Згідно з відповіддю УПП в Чернівецькій області від 26 жовтня 2022 року №206оз/41/29/02-2022, відповідно до бази данних ІПНП, 25.11.2021 року о 17.05 год. [PERSON] здійснювався виклик на спецлінію «102» з приводу конфліктних відносин між сусідами (а.с. 38). Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Верховний Суд України у постанові від 17 лютого 2016 року в справі № 6-1500цс15 дійшов висновку, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21). До позовної заяви позивачем було додано висновок експерта №5/22 від 21.09.2022 року, згідно з яким зазначено, що технічна можливість розподілу приміщення 4-2 квартири [ADDRESS] на дві ізольовані частини відповідно до часток співвласників з влаштуванням двох окремих входів до приміщення 4-2 із дотриманням вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва - відсутня. Наявна технічна можливість розподілу приміщення 4-2 квартири спільного заселення [ADDRESS] на три окремі приміщення та встановлення порядку користування ними, відповідно до якого одна з частин приміщення відводиться у спільне користування співвласниками, а інші дві - в користування кожного із співвласників окремо. При цьому окремі входи до частин приміщення, які пропонуються в окреме користування кожного з співвласників, влаштовуються із частини, яка пропонується у спільне користування. Варіант встановлення порядку користування частинами приміщення 4-2 квартири спільного заселення [ADDRESS] відображено на зображенні №3. Відповідно до зазначеного варіанту пропонується: - частину приміщення 4-2(1), площею 5,3 м2, заштриховану на зображенні червоним кольором - виділити в користування співвласникам частини квартири, яка складається з приміщень 4-1 - 4-8 загальною площею 68,87кв.м.; частину приміщення 4- 2(2), площею 7,4 м2, заштриховану на зображенні зеленим кольором - виділити в користування співвласнику частини квартири, яка складається з приміщень 4-1, 4-2, 4-9 - 4-16, загальною площею 101,03 кв.м. (99,33 кв.м.); - частину приміщення площею 4-2(3), площею 2,2 м, заштриховану на зображенні синім кольором - виділити у спільне користування співвласників, з частками у власності та , що відповідає площі 1,1 м2 кожному із співвласників. Для реалізації запропонованого варіанту необхідно ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 4-2 та 4-9; звузити дверний проріз між приміщеннями 4-1 та 4-2 та влаштувати перегородки із дверними прорізами в місцях, позначених на зображенні №3 (а.с. 20-26). Оскільки, відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначила, що даний висновок містить всього один варіант розподілу приміщення коридору квартири [ADDRESS] спільного заселення та експертом не наведено ні одного іншого альтернативного варіанту встановлення порядку користування спірного коридору, тому позивач просила суд призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання. Експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи (частини третя, четверта статті 74 ЦПК України). Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №11/23 від 14.12.2023 року, експертом запропоновано два варіанти встановлення порядку користування приміщенням 4-2 квартири спільного заселення [ADDRESS] , відповідно до яких одна з частин приміщення відводиться у спільне користування співвласниками, а інші дві - в користування кожного із співвласників окремо, з урахуванням можливості відступу від ідеальної частки не більше ніж на 1,5 м2 за рахунок частки [PERSON] . Відповідно до Варіанту 1 встановлення порядку користування частинами приміщення 4-2 квартири спільного заселення [ADDRESS] , відображеного на зображенні № [NUMBER] , пропонується: частину приміщення 4-2(1), площею 5,5 м2, заштриховану на зображенні червоним кольором - виділити в користування співвласникам частини квартири спільного заселення, яка складається з приміщень 4-1 - 4-8 загальною площею 68,87 кв.м.; частину приміщення 4-2(2), площею 6,4 м2, заштриховану на зображенні зеленим кольором - виділити в користування власнику частини квартири спільного заселення, яка складається з приміщень 4-1, 4-2, 4-9 - 4-16, загальною площею 101,63 кв.м.; частину приміщення площею 4-2(3), площею 3,0 м2, заштриховану на зображенні синім кольором - виділити у спільне користування співвласників, з частками у власності та , що відповідає площі 1,5 м2 кожному із співвласників. Відповідно до Варіанту 1 встановлення порядку користування частинами приміщення 4-2 відступ від ідеальної частки становить 0,58 м2 на користь співвласників частини квартири спільного заселення, яка складається з приміщень 4-1 - 4-8 загальною площею 68,87 кв.м., за рахунок частки власника частини квартири спільного заселення, яка складається з приміщень 4-1, 4-2, 4-9 - 4-16, загальною площею 101,63 кв.м. Для реалізації Варіанту 1 необхідно: - влаштувати перегородки із дверними прорізами, в місцях позначених на зображенні №5; - ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 4-2 та 4-9; - змістити дверний проріз між приміщеннями 4-1 та 4-2; - у разі необхідності - перемістити газовий лічильник з попереднім отриманням відповідних дозвільних документів. Відповідно до Варіанту 2 встановлення порядку користування частинами приміщення 4-2 відступ від ідеальної частки становить 1,18 м2 на користь співласників частини квартири спільного заселення, яка складається з приміщень 4-1 - 4-8 загальною площею 68,87 кв.м., за рахунок частки власника частини квартири спільного заселення, яка складається з приміщень 4-1, 4-2, 4-9-4-16, загальною площею 101,63 кв.м. Для реалізації Варіанту 2 необхідно: - влаштувати перегородки із дверними прорізами, в місцях позначених на зображенні №6; - ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 4-2 та 4-9; - змістити дверний проріз між приміщеннями 4-1 та 4-2; - у разі необхідності - перемістити газовий лічильник з попереднім отриманням відповідних дозвільних документів. Технічна можливість розподілу приміщення спільного коридору 4-2 за умови забезпечення вільного доступу власників квартири [ADDRESS] на балкон (до приміщення загального користування) безпосередньо з приміщення 4-2 - відсутня. При цьому доступ на балкон у всіх співвласників є зі сходової клітини, за умови демонтажу встановлених перегородок, наявність яких не відповідає матеріалам технічної інвентаризації (а.с. 160-180). Матеріали справи містять також лист судового експерта [PERSON] про те, що у висновку допущено технічну помилку, для усунення якої: твердження на сторінках 17 (абзац 1 та 4), 20 (абзац 5) та 21(абзац 2) "- у разі необхідності - перемістити газовий лічильник з попереднім отриманням відповідних дозвільних документів." слід читати в наступній редакції: " у разі необхідності - перемістити газовий та/або електричний лічильник з попереднім отриманням відповідних дозвільних документів (а.с. 217). У висновку експерт, відповідно до "Методичних рекомендацій щодо проведення досліджень з поділу, виділу та порядку користування нерухомим майном" розмежовує поняття: «поділ майна полягає у припиненні режиму спільності й виникненні на його основі режиму роздільності майна. Головним значенням поділу майна, що є у спільній сумісній власності, є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі. Поділ може бути проведений як за договором між співвласниками, так і в судовому порядку. При поділі кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному майні. Порядок користування житловим будинком (квартирою) (з технічної точки) - технічна можливість встановлення порядку користування при якому окремі приміщення, зазвичай підсобні приміщення (кухня, санвузол, коридор та інші), будинку (квартири) виділяються в спільне користування співласників, а інші приміщення, зазвичай житлові кімнати, виділяються в окреме користування кожного співвласника. При встановленні порядку користування житловим будинком (квартирою) кожному із співласників пропонується в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок». Оскільки, у поставлене питання експерту було сформовано «чи можливі інші варіанти поділу приміщення коридору…» та «чи наявна технічна можливість будь-якого розподілу приміщення спільного коридору…» - на ці питання експерт зазначає, що така технічна можливість відсутня, однак встановлення порядку користування приміщенням 4-2 квартири спільного заселення [ADDRESS] можливе та запропоновано 2 варіанти. У цій справі спір стосується не поділу коридору, а встановлення порядку спільного користування ним, тому відповідь експерта про можливість поділу приміщення не стосується заявлених позовних вимог. З урахуванням того, що між сторонами не досягнуто домовленості з визначення реального розподілу коридору квартири [ADDRESS] спільного заселення, позначеного у технічному паспорті [ADDRESS] та порядку користування ним, надавши належну оцінку висновку експерта №11/23 від 14.12.2023 року та врахувавши думки сторін, суд дійшов до висновку щодо покладення його в основу судового рішення, відповідно до Варіанту 2. Даний порядок користування частинами приміщення 4-2 є найбільш прийнятним для співвласників і відхилення від рівності часток від ідеальної частки становить 1,18 м2 на користь співвласників частини квартири спільного заселення, яка складається з приміщень 4-1 - 4-8 загальною площею 68,87 кв.м., за рахунок частки власника частини квартири спільного заселення, яка складається з приміщень 4-1, 4-2, 4- 9 - 4-16, загальною площею 101,63 кв.м, щодо зменшення своєї частки позивач не заперечує. При прийнятті цього рішення суд враховує, що вказаний вище варіант експертизи не завдає шкоди раціональному використанню приміщенням 4-2 загального користування, не позбавляє можливості кожного з співвласників користуватись своєю частиною, враховуючи проходи до квартир чи балкону. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач [PERSON] до своєї квартири має також окремий вхід, з галереї загального користування, де вона незаконно перегородила балкон, і відповідно тим приміщення користується тільки вона, облаштоване позивачкою перегородження впливає на житлові права співмешканців, оскільки наприклад, проїхати туди на інвалідному кріслі - не представляється можливим, не заслуговують на увагу суду, оскільки є недоведеними належними та допустимими доказами. У висновку експерта №11/23 від 14.12.2023 року містяться відомості, що за результатами проведеного візуально-інструментального обстеження приміщень квартири спільного заселення [ADDRESS] , встановлено наявність балкону, вихід на який здійснюється із приміщення спільного коридору 4-2 квартири спільного заселення [ADDRESS] , а також із приміщення 4-13 та зі сходової клітини. Зазначений балкон, відповідно до наданих на дослідження копій правовстановлюючих документів та матеріалів інвентаризації не є складовою частиною квартири спільного заселення [ADDRESS] , а є приміщенням загального користування, співвласниками якого є усі власники квартир та нежитлових приміщень в житловому будинку. Слід також зазначити, що у просторі балкону влаштовано перегородки, які не відображені у жодній із копій матеріалів інвентаризації, наданих на дослідження. Експерту не надається можливим встановити коли і ким встановлені ці перегородки. Зазначені перегородки перешкоджають вільному доступу усіх співласників до балкону у повному обсязі. Виходячи з наведеного вище технічна можливість розподілу приміщення спільного коридору 4-2 за умови забезпечення вільного доступу власників квартири [ADDRESS] на балкон (до приміщення загального користування) безпосередньо з приміщення 4-2 - відсутня. Водночас доступ на балкон у всіх\~співвласників є зі сходової клітини, за умови демонтажу самовільно встановлених перегородок, наявність яких не відповідає матеріалам технічної інвентаризації. Отже, суд не вбачає можливим встановити ким і коли були встановлені перегородки на балконі загального користування, наявність яких не відповідає матеріалам технічної інвентаризації. У цивільному\~судочинстві діє\~принцип диспозитивності,\~який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що встановлення порядку користування приміщенням 4-2 квартири спільного заселення [ADDRESS] згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №11/23 від 14.12.2023 року відповідно до Варіанту 2 відповідає вимогам закону, не завдає шкоди раціональному використанню приміщення, відповідає інтересам кожного із сторін, не призведе до порушення житлових прав сторін та матиме наслідком максимальну ізоляцію сторін, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи. Згідно з положенням пункту 1 частини першої та частини сьомої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом було встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією про сплату (а.с. 1) та підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки позовну заяву задоволено судом повністю. Також, позивачем сплачено за проведення експертизи 5/22 від 21.09.2022 року кошти у розмірі 8000 грн. та 4301,64 грн. за проведення експертизи №11/23 від 14.12.2023 року (а.с. 150). Відповідачем [PERSON] за проведення експертизи №11/23 від 14.12.2023 року сплачено 1433,88 грн. (а.с. 151). Відповідно вартість двох експертиз становить 13735,52 грн., суми 6867,76 грн., отже у зв`язку з домовленістю між сторонами з приводу відшкодування судових витрат, з відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~на користь\~позивача за проведені експертизи необхідно стягнути кошти в розмірі (6867,76 грн. - 1433,88 грн.) 5433,88 грн. Суд приходить до висновку, що судові витрати не підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] , оскільки в суду відсутні відомості щодо прийняття ним спадщини у вигляді частини квартири спільного заселення [ADDRESS] загальною площею 68,87 кв.м. На підставі викладеного та

Outcome: approved