Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 06 грудня 2019 року у справі № 607/26361/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. У спільному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , який проживає з позивачкою. Усі обов`язки, щодо утримання та виховання дитини [PERSON] несе самостійно. Після розірвання шлюбу відповідач погоджувався нести витрати на утримання сина, проте з плином часу змінив думку та ухиляється від виконання покладеного на нього згідно Сімейного кодексу України, обов`язку щодо утримання дитини. Стан здоров`я відповідача, на скільки відомо позивачці, задовільний та його матеріальне становище дозволяє надавати утримання дитині. Вихованням дитини самостійно займається позивачка. Її звернення з позовом зумовлено необхідністю піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, забезпечення необхідним харчуванням, медичного догляду та лікування дитини, сприяння у наданні сину доступу до культурних та інших духовних цінностей. Ухвалою судді від 30 січня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без руху. На виконання ухвали суду від 30 січня 2024 року позивачкою подано заяву про усунення недоліків у справі, яка зареєстрована судом 02 лютого 2024 року. Ухвалою судді від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/1923/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 21 березня 2024 року судом зареєстрована заява [PERSON] із доданою до неї довідкою щодо місця проживання позивачки та [PERSON] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву у якій просила проводити розгляд у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі . Представник відповідача [PERSON] , адвокат Матвійчук В. В. у судове засідання не з`явився, проте подав заяву у якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши позовну заяву, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Сторони попередньо перебували у зареєстрованому шлюбі від якого в них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 31 жовтня 2013 pоку Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 2547. Батьками у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06 грудня 2019 року у справі № 607/26361/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 30 серпня 2012 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1234, розірвано. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 17 червня 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] та [PERSON] 17 червня 2021 року зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданою ОК «Молодіжний Тернопіль» 12 березня 2024 року, [PERSON] із сином [PERSON] , який не зареєстрований, проживають за адресою [ADDRESS] . За встановлених обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Державиучасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~8,\~9,\~10\~ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України)\~сімейні відносини\~можуть бути\~врегульовані за\~домовленістю (договором)\~між їх\~учасниками.\~Регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини.\~Сімейні відносини\~регулюються на\~засадах справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України). Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривень. Отож, в ході судового розгляду суд з`ясував, що дитина проживає із матір`ю. Позивачка самостійно забезпечує дитину, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги дитині. Водночас, [PERSON] є працездатним, інших утриманців не має. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто, відповідно може отримувати високий постійний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. В свою чергу відповідач, діючи через представника, визнав позовні вимоги. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати їх спільну дитину, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову 26 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору на користь держави. Враховуючи зміст наведених норм процесуального закону та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», визнання позову відповідачем яке було підтримане позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved