Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

До суду надійшла позовна заява акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», в якій представник позивача просить стягнути з Стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Кредитним договором №6695682127 від 18 жовтня 2021 року в розмірі 174 142,47 (сто сімдесят чотири тисячі сто сорок дві) гривні 47 копійок. В обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на те, що 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №6695682127. Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в 1.2 Кредитного договору, отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 17 грудня 2021 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (Клієнт) та АТ «ТАСКОМБАНК» (Фактор) укладено Договір факторингу №171221. Разом із ти, умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Як наслідок, станом на 29.03.2023 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором №6695682127 складає 174 142,47 (сто сімдесят чотири тисячі сто сорок дві) гривні 47 копійок. Представником відповідача адвокатом Кізленком В. А. на адресу суду надано письмові пояснення, в яких представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, оскільки розрахунок заборгованості не є первинним документом та не може підтверджувати факт існування самої заборгованості чи її розмір, а копії платіжних інструкцій, надані позивачем, не відповідають вимогам первинних документів та не підтверджують факту отримання відповідачем кредитних коштів. Представник також вказує на неможливість встановлення належного виконання кредитодавцем свої зобов`язань зі змісту, наданих позивачем, банківських виписок. Не погодившись з поясненнями представника відповідача, представник позивача надав суду додаткові пояснення, в яких посилався на безпідставність та необґрунтованість тверджень представника відповідача, оскільки відповідно до Кредитного договору № 6695682127 від 18 жовтня 2021 року Відповідач надав доручення Кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту, суми грошових коштів за визначеними реквізитами, що підтверджено платіжною інструкцією № |262723667 від 18.10.2021 року платіжною інструкцією № [262723668 від 18.10.2021 року, платіжною інструкцією № |262723669 від 18.10.2021 року, витягом з реєстру оплачених страховок ТОВ «РАДАРМ», витягом з реєстру оплачених страховок ТОВ «САППОРТ.УА» та витяг з бухгалтерської довідки щодо оплати початкових %%. Також зазначив про визнання відповідачкою отримання кредитних коштів, адже відповідно до наданого розрахунку заборгованості та виписок по особовому рахунку вбачається, що відповідачкою вносились кошти на погашення кредиту. Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що копії платіжних інструкцій, наданих банком, не відповідають нормам законодавства, містять підписи невстановлених осіб та не співвідносяться з наданими банківськими виписками, що викликає сумнів в їх достовірності, а надані банком бухгалтерські довідки та інші незрозумілі довідки не містять жодних ідентифікуючих ознак, з яких можна було б встановити їх причетність до Кредитного договору № 6695682127. Разом з поясненнями надав суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 29 січня 2024 року задоволено клопотання про витребування доказів та витребувано від акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» оригінали документів: - \~ \~ \~ \~ платіжна інструкція № 1262724495 від 18.10.2021 року; - \~ \~ \~ \~ платіжна інструкція № 1262724510 від 18.10.2021 року; - \~ \~ \~ \~платіжна інструкція № 1262724503 від 18.10.2021 року; - \~ \~ \~ \~платіжна інструкція № 1262723667 від 18.10.2021 року; - \~ \~ \~ \~платіжна інструкція № 1262723668 від 18.10.2021 року; - \~ \~ \~ \~платіжна інструкція № 1262723669 від 18.10.2021 року; Представник позивача в судове засідання не з`явилась, проте надала суду клопотання, в якому надала додаткові пояснення по справі та просила суд провести розгляд даної справи за їх відсутності. Відповідач та представник відповідача у судове засідання двічі не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Суд визнає неявку відповідача та її представника з неповажних причин. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі наведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №6695682127, про що свідчить належним чином завірена його копія з усіма необхідними реквізитами. Факт укладення такого договору відповідачем не оспорується. Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в 1.2 Кредитного договору, на підтвердження чого позивач надав суду платіжні інструкції, а саме: 1)платіжна інструкція № 1262724495 від 18.10.2021 року; 2)платіжна інструкція № 1262724510 від 18.10.2021 року; 3)платіжна інструкція № 1262724503 від 18.10.2021 року; 4)платіжна інструкція № 1262723667 від 18.10.2021 року; 5)платіжна інструкція № 1262723668 від 18.10.2021 року; 6)платіжна інструкція № 1262723669 від 18.10.2021 року. Суд такі платіжні інструкції вважає належними, допустимими та достовірними доказами, які підтверджують фактичні обставини виконання кредитодавцем своїх обов`язків за кредитним договором, а до твердження представника відповідача щодо невідповідності таких платіжних інструкцій вимогам первинних документів та неможливості з них встановлення факту отримання відповідачем кредитних коштів, суд ставиться критично. Натомість, судом неможливо встановити оплату страхового платежу за договором страхування ПАТ «СК «ТАС» у розмірі 12297,38 грн. та страхового платежу за договором страхування ПАТ «СК «ТАС» у розмірі 1900 грн., оскільки докази, які б вказували на проведення такого платежу щодо Кредитного договору №6695682127 у суду відсутні, тому сума стягнення підлягає зменшенню. Суд погоджується з доводами позивача щодо визнання відповідачкою отримання кредитних коштів, адже відповідно до наданого розрахунку заборгованості та виписок по особовому рахунку вбачається, що відповідачкою вносились кошти на погашення кредиту. В підтвердження наявності заборгованості за Кредитним договором № 6695682127 від 18 жовтня 2021 року позивач надав виписки по особовому рахунку, з яких вбачається, що Відповідач не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та не сплачувала кошти. Виписка є належним доказом заборгованості. Вищевказане кореспондується з позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18, провадження N0 61- 9618св19, виписка по картковому рахунку, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача. Крім того, також відповідно до позиції Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі № 200/5647/18, провадження № 61-3689св21 належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Доказів повного виконання відповідачем своїх обов`язків за таким договором у суду немає. Як наслідок, станом на 29.03.2023 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором №6695682127 згідно з Розрахунком заборгованості по кредитному договору складає 174 142,47 (сто сімдесят чотири тисячі сто сорок дві) гривні 47 копійок в т.ч.: - \~ \~ \~ \~заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 128 278,65 грн; - \~ \~ \~ \~заборгованість по простроченим процентам (в т. ч. прострочена) - 13,24 грн; - \~ \~ \~ \~заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 45 850,58 грн; Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідачі не спростували, контррозрахунку боргу не надали. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором не заявлялось. Суд констатує, що не може брати на себе функції експерта у справі та здійснювати перерахунок суми заборгованості. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Проте суд враховує неможливість встановлення оплати страхових платежів за договором страхування ПАТ «СК «ТАС» у розмірі 12297,38 грн. та страхового платежу за договором страхування ПАТ «СК «ТАС» у розмірі 1900 грн., що в загальному складає 14\~197,38 грн., відповідно, сума заборгованості повинна бути зменшена на таку суму та дорівнюватиме 159\~945, 09 грн. Як вбачається з копії договору факторингу та копії витягу з реєстру прав вимоги, 17 грудня 2021 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (Клієнт) та АТ «ТАСКОМБАНК» (Фактор) укладено Договір факторингу №171221Ю. Відповідно до\~умов вищезазначеного\~Договору,\~позивач є\~новим Кредитором\~ [PERSON] за\~Кредитним договором\~№6695682127\~від 18\~жовтня 2021\~року.Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору факторингу, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Суд застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.? Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь- якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані представником позивача докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. У свою чергу відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та які б спростовували заявлені вимоги представником позивача; підписання кредитного договору, за яким виникло між сторонами правовідношення, не оспорювала. Встановлено, що відповідач у порушення умов договору своєчасно, у порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору, факт отримання відповідачем суми кредиту та прострочення зобов`язання, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли цивільні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але у порядку та на умовах договору не повернуто, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 159\~945, 09 грн, тобто приблизно 91,85 % від ціни позову, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 2465,25 грн (2684,00 х 91,85 % = 2465,254). На підставі викладеного,

Outcome: partial