Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 13.05.2021 року між сторонами Рахівським районним судом Закарпатської області, було розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народилась одна дитина, син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні та вихованні, що стверджується довідкою Великобичківської селищної ради та актом обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання позивачки. На сьогоднішній день відповідач, як батько дитини, не виконує свого обов`язку стосовно її матеріального утримання, не піклується фізичним та духовним розвитком дитини, жодних коштів на утримання дитини позивачці не надає. Можливості належним чином утримувати спільну дитину неповнолітню дитину сина [PERSON] позивачка не має, оскільки не має постійного місця роботи та стабільних доходів, проживає на кошти, які надають позивачці її батьки, тому перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач тривалий час працює за кордоном, має стабільно високу заробітну плату в Чеській Республіці щомісяця, але коштів на утримання спільної дитини позивачці не надає, як не надає матеріальної допомоги і дитині. Відповідач є особою молодого, працездатного віку, має нормальний стан здоров`я, працює на сезонних роботах за межами України, де отримує стабільну, високу заробітну плату. У зв`язку з працевлаштуванням та роботою відповідача в чеській Республіці додати докази до позовної заяви про його доходи на є можливим, із-за відсутності механізму отримання такого документу. Угоди про добровільну сплату аліментів позивачці на утримання спільної дитини між сторонами немає. Враховуючи наведене позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини, захисту її прав як дитини. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене позивачка просить, стягнути з [PERSON] (відповідача), на її ( [PERSON] ) користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття. У відкрите судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує. У відкрите судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується трекінгом надсилання судової повістки та оголошеннями про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області 24.10.2019 року. Відповідно до вказаного свідоцтва: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 25.05.2021 року (справа № 305/495/21) про виправлення опису в судовому рішенні, після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище [PERSON] . Згідно позовної заяви та доданих матеріалів, а саме: довідки № 2171 від 12.10.2023 року виданої виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання у гр. [PERSON] від 12.10.2023 року, дитина [PERSON] перебуває на утриманні позивачки [PERSON] .. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~184\~СК України,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України). Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, та у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент ухвалення судом рішення малолітньому: [PERSON] , [INFO] , виповнилося 4 роки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 року становить 1281 гривня 50 копійок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дитині сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку та з урахуванням матеріального становища позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved