Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначають, що 11.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі, укладено кредитний договір №2679953. Відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами та виконати свої обов`язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених кредитним договором. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 26415,55 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 7966,42 грн.; заборгованість за відсотками - 18449,13 грн. 19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 року до договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] 28.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладено кредитний договір №9703308. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 4716 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 4716 грн. 27.10.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27102023/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27.10.2023 до договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 9703308. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь: заборгованість за кредитним договором №2679953 від 11.12.2021 року на загальну суму 26415,55 грн., заборгованість за кредитним договором № 9703308 від 28.01.2022 року на загальну суму 4716 грн., сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.02.2024 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора (про що свідчить реквізити та підпис сторін), укладено кредитний договір № 2679953, відповідно до умов якого, останній надано кредитні кошти в розмірі 8 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 2679953 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 26415,55 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 7966,42 грн.; заборгованість за відсотками - 18449,13 грн. 19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.07.2023 року до договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] 28.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладено кредитний договір № 9703308, відповідно до умов якого, останньому надано кредитні кошти в розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 9703308 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 4716 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 4716 грн. 27.10.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27102023/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.10.2023 до договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 97033088. Першою та третьою частинами статті 512 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, на підставі договорів факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитними договорами №2679953 від 11.12.2021 року, № 9703308 від 28.01.2022 року Вищевказані договори укладені між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитних договорів шляхом заповнення заяв про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти. Підписанням договорів відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. З огляду на викладене, враховуючи, що кредитні договори підписані [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позичальником та відповідачем не були би укладені. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У силу статті 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 599 ЦК Українизобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до положень статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У строк, передбачений договорами [PERSON] кошти, отримані в борг не повернула, безпідставно ухилившись від взятих на себе зобов`язань. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договорів, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором №2679953 від 11.12.2021 року у розмірі 26415,55 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 7966,42 грн., заборгованість за відсотками - 18449,13 грн.; за кредитним договором № 9703308 від 28.01.2022 року у розмірі 4716 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 4716 грн. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved