Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

З позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг ( електронний договір) № 5489371 від 04.02.2022 у розмірі 68691,63 гривень, до суду звернувся ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. Ухвалою суду від 25.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Зазначену ухвалу разом з позовом та додатками до нього надіслано відповідачу за місцем реєстрації його місця мешкання, відомості про що містяться в матеріалах справи. Станом на день розгляду справи ніяких клопотань з боку учасників справи суду не надходили. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні також не надходило. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про можливість розгляду справи за відсутністю представника позивача, в якій позовні вимоги підтримано та зазначено про можливість проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи, відзиву на позову не надано. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст.\~76, ч. 2 ст.\~77 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04.02.2022 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Електронний договір № 5489371 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого, позичальник отримав кредит у розмірі 15000 грн. шляхом переказу коштів на платіжну картку, строк кредитування 360 день, дата останнього платежу 30.01.23, процентна ставка 1,99 %. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно повернути кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Договір № 5489371 про надання кредиту було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «М918242». Підписуючи цей договір, споживач підтвердив, що з укладенням цього договору йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до\~ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~розміщена на Веб-сайті. Позичальник ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику. 04.02.2022 р. позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «М918242» був підписаний Додаток № 1 до договору № 5489371 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача» та Паспорт споживчого кредиту, з підписанням яких відповідач був ознайомлений та погодився з загальною вартістю кредиту, порядком та сумами платежів. Виконання кредитором ТОВ «Авентус Україна» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 15000 грн. підтверджується довідкою платіжного провайдера, згідно якої на банківську картку вказану позичальником в заяві на отримання кредиту, а також згідно умов п. 2.1 договору № 5489371, було успішно проведено транзакцію про перерахунок коштів в сумі 15000 грн. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03.09.2015 р., який набрав чинності 30.09.2015 р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6\~ст. 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону № 675-VIII). Без отримання листа на адресу електронної пошти і sms-повідомлення, без здійснення входу на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна», реєстрації в особистому кабінеті за допомогою логіна і пароля, договір про надання кредиту № 5489371 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем не був би укладений, а тому суд вважає, що укладення договору про надання споживчого кредиту у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позичальника [PERSON] цей правочин відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а відповідачем в свою чергу, суду не надано доказів здійснення дій, які сприяли б укладенню договору не ним особисто. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19. В абзаці другому ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Отже, договір про надання споживчого кредиту №5489371 від 04.02.2022 р. було укладено сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 29.05.2023 р. між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінтраст Україна " перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором 5489371 від 04.02.2022 р., в загальному розмірі 68691,63 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором № 5489371 від 04.02.2022 р. у загальному розмірі 68691,63 гривень, з яких 14973 грн.- тіло кредиту, 53718,63 грн.- нараховані проценти. Під час розгляду справи факти наявності непогашеної заборгованості та її розміру не були спростовані відповідачем окремим контррозрахунком, письмовими доказами на підтвердження часткового або повного погашення боргу, а отже позивач, який набув права вимоги за договором факторингу, має право вимагати стягнення даної суми заборгованості. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Згідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Таким чином, згідно наданих суду документів вбачається, що після укладення договору, [PERSON] користувався наданими кредитними коштами, здійснив часткове погашення заборгованості за наданим кредитом, проте допустив прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту, а тому нараховано прострочену заборгованість, а отже, відповідач, повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав, чим порушив вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, у зв`язку з чим, позивач має право вимагати стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 68691,63 гривень. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~і не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є обгрунтованими та позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем, що складає\~\~сплачена сума судового збору в розмірі 2147,20 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із положень ч.ч. 1-4\~ст.137 ЦПК України, слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. суду надано копії: договору про надання правової допомоги від 10.07.2023 р. № 10/07-2023, який було укладено між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», звіт про надання правової допомоги від 26.12.2023 р., рахунок на оплату по замовленню № 254/25/12 від 25.12.2023 р., платіжну інструкцію № 2457 від 26.12.20233 р. про сплату гонорару у розмірі 10000 грн. Отже розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в рамках цивільної справи № 947/40673/23 суд вважає доведеним.

Outcome: approved