Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити обтяження накладене колгоспом «Прибузький» внесені до Державного реєстру прав на нерухоме майно згідно повідомлення № б/н від 01.01.1993 року К-п «Прибузький», № реєстра: 11763-65, внутр.№ 9301412526EF512С494Е, коментар: [ADDRESS] на та виключити житловий будинок [ADDRESS] , належний [PERSON] ( [INFO] , Паспорт серії [NUMBER] виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 20.08.2001 року, РНОКПП: [NUMBER] ), з Єдиного реєстру обтяжень об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування заяви посилається на те, що в результаті ворожого ракетного обстрілу його будинок отримав значні пошкодження, через застосунок Дія було зафіксовано пошкодження будинку, а 16.08.2023 року подано заяву про виплату за зруйноване майно. 22.02.2024 року позивачем у приватного нотаріуса Миколаївського міського округу Козленок С. І. було написано та зареєстровано заяву про проведення державної реєстрації припинення права власності та державну реєстрацію знищення об`єкта нерухомості (будинок [ADDRESS] ), реєстровий № 210 від 22.02.2024 року. Під час перевірки пакету документів нотаріусом, позивачу стало відомо про те, що на належне йому на праві приватної власності майно було накладено заборону. Оскільки, наявність заборони (обтяження) на нерухоме майно позивача позбавляє його вільно розпоряджатися належним йому майном та належним чином отримати належну йому за законом компенсацію за зруйноване майно, він змушений звернутись з даним позовом до відповідача за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 05 березня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач: [PERSON] в судове засідання не з`явився, від представника позивача - адвоката Місяченко О. А. надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Від Галицинівської сільської ради Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Третя особа: Управління цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації та організації діяльності центрів надання адміністративних послуг, у судове засідання свого представника не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені відповідно до положень статті 128, 130 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч.2ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 06.04.2010 року та рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01.10.2018 року . Згідно рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області № 477/1227/18 від 01.10.2018 року за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та має наступні характеристики: Літ. А - житловий будинок, загальною площею 63,1кв.м., житловою площею 38,8кв.м.; Літ. Б - гараж; Літ. В - сарай; №1,2 - огорожі. 17.12.2018 року право власності на вказаний будинок зареєстровано позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 152919780. В подальшому позивачем отримано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що оформлено рішенням Галицинівської сільської ради № 25 від 07.03.2019 року та в результаті право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок (кадастровий номер 4823384200:07:004:0032), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 359879445. Бабуся позивача ( [PERSON] ) дійсно в 1992 році уклала з агрофірмою «Прибужжя» типовий договір № 593 про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS] . Ціна договору 3515,00 рублів. Відповідно до квитанції до прибуткового ордеру від 02.02.1993 року [PERSON] було сплачено за договором вартість придбаного будинку. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Реєстру забором відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 367249364 від 25.02.2024 року заборона накладена згідно повідомлення: б/н, виданий 01.01.1993, видавник: Колгосп «Прибузький»; суб`єкт обтяження: [PERSON] ; реєстраційний номер обтяження: 3390457, 29.06.2006 р. Опис предмета обтяження: ціле, добудоване, жиле; додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 11763-65, внутр.№ 9301412526ЕF512С494Е, коментар: [ADDRESS] на. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області № 5/129 від 22.05.2007 року ліквідоване Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Прибузьке», Жовтневого району Миколаївської області, с. Прибузьке, код 00857628, зареєстроване рішенням Жовтневої райдержадміністрації № 0010019 від 08.02.2000 р. За наслідками реорганізації, правонаступником колгоспу «Прибузький» стала Прибузька сільська рада. 17.08.2016 року згідно ЗУ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» шляхом об`єднання Галицинівської, Лиманівської, Прибузької та Української сільських громад Миколаївського (Вітовського) району утворили Галицинівську сільську територіальну громаду в Україні, Миколаївської області. Згідно з ч.1ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.1, ч.2ст.321 ЦК України). Згідно зст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01 січня 2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для існування такого обмеження щодо нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності позивачу, оскільки існування такої заборони відчуження об`єкту нерухомого майна порушує права позивача, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача про виключення житлового будинку з Єдиного реєстру обтяжень об`єктів нерухомого майна також підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про припинення обтяження на нерухоме майно. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, однак позивач не просив стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved