Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ [PERSON] звернулася до Черняхівського районного суду Житомирської області з заявою за змістом якої просить встановити факт її проживання однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Подана заява обґрунтовується тим, що з 1999 року заявник перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з яким спільно проживала за адресою: [ADDRESS] , виховували неповнолітнього сина, мали спільний бюджет, робили ремонт в будинку. В березні 2023 року [PERSON] відбув до місця проходження військової служби, а саме до військової частини [NUMBER] . Під час виконання [PERSON] бойових завдань по захисту Батьківщини, він отримав важкі поранення, внаслідок яких помер [INFO] , перебуваючи на лікуванні в медичному закладі м. Львова. Факт проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, заявник просила встановити з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] . ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15.12.2023, справа № 293/2100/23 передана на розгляд судді Збаражському О.М. Ухвалою суду від 20.12.2023 заява [PERSON] прийнята до розгляду. Провадження по справі зупинено до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №560/17953/21. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13.02.2024 ухвала Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.12.2023 про зупинення провадження у справі №293/2100/23 скасована, справу направлено до суду для продовження її розгляду. Ухвалою від 27.02.2024 суд призначив судове засідання на 26.03.2024. Ухвалою від 26.03.2024, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 11.04.2024. 11.04.2024 в судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали, просили її задовольнити. Заінтересована особа повноважного представника в судове засідання не направила. Згідно заяви поданої до суду 02.04.2024, представник Черняхівської селищної ради просив розглянути заяву [PERSON] без участі представника Черняхівської селищної ради. В ході розгляду справи, судом у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Згідно акту складеного та підписаного членами комісії Головинського старостинського округу Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20.11.2023, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав з 1999 року до дня призвання по мобілізації в ЗСУ з цивільною дружиною [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 15144, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно картки соціально-психологічного вивчення кандидата для проходження військової служби за мобілізацією у ЗСУ, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до листа [INFO] від 13.11.2023, [PERSON] була повідомлена про те, що її чоловік [PERSON] отримав важкі вогнепально-осколкові поранення 04.09.2023, від наслідків цих поранень помер [INFO] (а.с.23). Згідно витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в м.Львів, у віці 47 років (а.с.19,23,28). Відповідно до довідки виданої Головинським старостинським округом Черняхівської селищної ради Житомирської області від 13.11.2023, [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] , [INFO] (а.с.18). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що остання є безробітною, з 12.07.2010 отримувала виплати по безробіттю (а.с. 107). Згідно квитанцій про переказ грошових коштів, вбачається, що [PERSON] щомісячно, починаючи з квітня 2023 року по вересень 2023 року включно переказував грошові кошти на рахунок [NUMBER] (а.с.101-104). В судовому засіданні встановлено, що вказаною банківською карткою користувалась заявник [PERSON] . Заявником також додана до заяви копія трудової книжки [PERSON] , копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] (а.с. 108,109-110). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є сусідами заявниці та підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина більше 20 років, виховували сина, вели спільне господарство, жили добре, обробляли земельну ділянку, разом робили ремонт будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матір`ю [PERSON] , підтвердила те, що її донька проживала з [PERSON] , однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1999року до дня його смерті. Жили добре, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, здійснювали купівлю майна для спільного користування, брали спільну участь у витратах на утримання житла, разом виховували сина. [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до вимог пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно статті 315 Цивільного процесуального кодексу України до фактів, що мають юридичне значення належить встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 319 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1264 ЦК України). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Так, предметом розгляду є доведеність факту проживання як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Дослідивши належність, допустимість, достовірність кожного наявного в матеріалах справи доказу окремо, а також їх достатність і взаємозв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати доведеним факт спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи те, що встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину, іншої можливості встановити цей факт заявник не має, у суду відсутні відомості щодо можливого порушення прав інших осіб, у зв`язку зі встановленням факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а тому заява підлягає до задоволення. Разом з тим, визначаючи період спільного проживання, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю в період з 1999 року по 31.12.2003 включно, оскільки чинним законодавством не було передбачено можливості встановлення такого факту. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: partial