Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В січні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 72456318 від 25 серпня 2022 року в розмірі 25 564,67 грн та кредитним договором № 3360188 від 30 грудня 2022 року в розмірі 25 929,60 грн, всього на загальну суму - 51 494,27 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 серпня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агенство необхідних кредитів» ( далі- ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики № 72456318. Також 30 грудня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна ( далі - ТОВ «Лінеура України») та [PERSON] укладено кредитний договір № 3360188. 26 липня 2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №9 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики № 72456318. Відповідно до Реєстру боржників від 26 липня 2023 року до вказаної додаткової угоди позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 25 564,67 грн, з яких: 7 050,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 18 514,67 грн - заборгованість за відсотками. Окрім того, 19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19102023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура України» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за кредитним договором № 3360188 від 30 грудня 2022 року, що укладений між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 19 жовтня 2023 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 25 929,60 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 21 929,60 грн - заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вище зазначену заборгованість за договорами та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Відповідач не подав відзив на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. Також вказаною ухвалою судді витребувано в акціонерного товариства "Універсал Банк" інформацію про надходження на картковий рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 7 050, 00 грн та в сумі 4 000,00 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, просить справу розглядати за її відсутності, про що зазначила в позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 25 серпня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» в електронній формі укладено договір позики №72456318. Відповідач [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) 3DWamuOS6d. Сума позики становить 7 050,00 грн (п.2.1. договору). Строк позики (строк договору) 30 днів (п.2.2 договору). Процентна ставка 2,5% за кожен день користування кредитом ( п. 2.3. договору). 26 липня 2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №9 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики № 72456318, боржником в якому виступає [PERSON] . Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором № 72456318 станом на 31 грудня 2023 року становить 25 564,67 грн, з яких: 7 050,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 18 514,67 грн - заборгованість за відсотками. 30 грудня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна»в електронній формі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3360188. Сума кредиту - 4 000,00 грн. ( п.1.2 договору). Строк кредиту 360 днів ( п.1.3. договору). Процентна ставка - 1,99% в день. 19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19102023, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право грошової вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 3360188, боржником в якому виступає [PERSON] . Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за договором № 3360188 станом на 31 грудня 2023 року становить 25 929,60 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 21 929,60 грн - заборгованість за відсотками. Згідно інформації наданої акціонерним товариством "Універсал Банк" від 22 лютого 2024 року , банківська картка [NUMBER] належить [PERSON] та 25 серпня 2022 року відбулось поповнення картки на суму 7 050,00 грн. Також [PERSON] належить банківська картка [NUMBER] , де 30 грудня 2022 року відбулось поповнення картки на суму 4 000,00 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, то суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за договором позики №72456318 від 25 серпня 2022 року, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. Відповідно до умов договору даного договору сума позики становила 7 050,00 грн, максимальна процентна ставка за один день користування кредитом - 2,5%. Строк кредитування 30 днів. Отже, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за договором № 72456318 від 25 серпня 2022 року складає 5 287,50 грн (7 050,00 х 2,5% х30). Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 72456318 від 25 серпня 2022 року в розмірі 12 337,50 грн та заборгованість за кредитним договором № 3360188 від 30 грудня 2022 року в розмірі 25 929,60 грн, всього на загальну суму - 38 267,10 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, що складаються з 3 028,00 грн сплаченого судового збору. Позовні вимоги позивача задоволено на 74,31 % (38 267,10 грн. х 100/ 51494,27 грн). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 250,11 грн ( 3 028,00 грн. х 74,31 % / 100) судового збору.

Outcome: partial