Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

ТОВ «УК «Житло Сервіс Рівне» (надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідачі), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 7873 грн. 60 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «УК «Житло Сервіс Рівне» надає послуги з управління багатоквартирними будинками, в тому числі і будинку боржника [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] . 01 лютого 2020 року між позивачем та уповноваженою особою будинку укладено договір про надання послу з управління багатоквартирним будинком. Протягом дії цього договору, а саме з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 7873,60 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою суду від 10.07.2023 року відкрито провадження у справі. 11.08.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що ознайомившись зі змістом договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.02.2020 року, відповідач зазначає, що жодних договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) від позивача не отримував. Зазначений договір був підписаний, так званою, уповноваженню особою [PERSON] . Жодних доказів на (протоколів, рішень загальних зборів), якими уповноважили [PERSON] на підписання зазначеного договору позивачем не додано. Відповідачу не відомо про рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , про укладення договору про наданні послуг з управління багатоквартирним будинком. Жодних повідомлень про дату ті місце проведення зборів співвласників, прийняті рішення на таких зборам відповідачу доведено до відома не було, як і не було доведено рішень зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) про визначення вартості послуг з управління будинком. В додатку 1 до Типового договору, доданого позивачем до позовної зазначено список співвласників. будинку [ADDRESS] , де графі №з/п 9, зазначено прізвище ім`я, по батькові співвласника квартири [ADDRESS] - [PERSON] , позов ж подається до [PERSON] . Жодних аргументацій, чому позов подається саме до [PERSON] , позов не містить, як і підтверджень того, що відповідач є одноосібним власником квартири [ADDRESS] . Позивачем також, в своєму позові необґрунтовано, що доданий до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.02.2020 року «Кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території» продовжує діяти на сьогоднішній день. Оскільки, відповідно до положень чинного законодавства, щороку до 01 квітня управитель звітує перед Співвласниками про виконання кошторису витрат за попередній звітний рік, та подає Співвласникам на погодження новий кошторис витрат. Також позивачем не надано доказів, що доданий до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.02.2020 року «Кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території», був затверджений загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку в 2020 році. Що ж стосується розрахунку заборгованості з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] ( [ADDRESS] ) за період 01.05.2020-30.04.2023, то позивачем під час формування даного розрахунку пропущена позовна давність, визначена статтею 257 Цивільного кодексу України. Позивач звернувся до суду 16.06.2023 року, а розрахунок заборгованості здійснює з 01.05.2020 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Як встановлено судом, 01 лютого 2020 року між ТОВ «УК «Житло Сервіс Рівне» та співввласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] в особі [PERSON] було укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п. 1 договору ТОВ «УК «Житло Сервіс Рівне» зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються сплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що список співвласників і площ квартири та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. Відповідно до п. 6 вказаного договору кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Відповідно до п.11 договору плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Як слідує з додатку 1 до Типового договору, Список співвласників будинку [ADDRESS] , зазначено квартиру [ADDRESS] площею 66,5 кв.м. співвласник - [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] . Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «УК «Житло Сервіс Рівне» на підставі кошторису витрат на утримання та управління житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Як слідує з розрахунку заборгованості ТОВ «УК «Житло Сервіс Рівне» по особовому рахунку [NUMBER] , у відповідача [PERSON] наявна заборгованості в розмірі 7873,60 грн. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України). Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц. Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 02 вересня 1998р., квартира [ADDRESS] (загальна площа 66,5 кв.м.) належить на праві приватної власності (сумісної): [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що заборгованість власниками квартири в добровільному порядку не відшкодована, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1968,40 грн. відповідно до своєї частки у спільному майні. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно з частинами 1,5 ст. 261 ЦК України, встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 264 ЦК України, визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Наведене свідчить, що законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.05.2020 р. по 30.04.2023 р., а позов поданий до суду 19 червня 2023 року і з урахуванням загалом вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, позивачем строк звернення з вказаним позовом до суду не пропущено. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 671 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено на 25 %. На підставі викладеного,

Outcome: partial