Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обгрунтування своєї уточненої заяви [PERSON] вказала, що у2008 році, коли заявниці було 19 років і вона була студенткою II курсу, в місті Умань вона познайомилась із [PERSON] , [INFO] і в них почались відносини, які тривали близько пів року, в результаті яких заявниця завагітніла, про що [PERSON] було відомо, але останній почав зловживати алкогольними напоями, проявляти агресію та фізичне насильство по відношенню до заявниці, тому вона не була згода реєструвати шлюб. [INFO] у заявниці та [PERSON] народився син, [PERSON] , про що 03 лютого 2009 року Виконкомом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області було зроблено відповідний актовий запис №6 та видано Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] . Коли заявниця пішла оформлювати Свідоцтво про народження сина, вона повідомила про це батька дитини, адже була необхідна його присутність в органі ДРАЦС для внесення його даних в запис про батька. Але він у той день перебував у стані алкогольного сп`яніння, через що відомості про нього були внесені на підставі ст.135 Сімейного кодексу України. При цьому дитина зареєстрована за по-батькові [PERSON] - « [PERSON] », а ім`я та по-батькові батька зазначено " [PERSON] ", тобто [PERSON] 14 років тому назад вказала дійсні дані біологічного батька свого сина. Участі в житті свого сина [PERSON] не брав, інколи писав позивачці повідомлення, питав про стан її справ і їхнього сина. З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України такі дзвінки і повідомлення стали більш частішими. Вступивши до лав Збройних Сил України, [PERSON] ініціював питання стягнення з нього аліментів, адже став отримувати стабільний офіційний дохід. Саме тому 11.10.2022 р. [PERSON] звернулась до Уманського районного суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів. Дізнавшись про це, він власноруч написав 2 заяви, в яких підтвердив, що є батьком [PERSON] , [INFO] . Один екземпляр заяви він направив до суду, другий - надіслав (на всяк випадок, як він зазначив) представнику заявниці адвокату Ганчевій М.А. Крім того, він надіслав скрін-шот свого єДокументу із застосунку Дія, адже його паспорт було знищено під час виконання бойового завдання. Подати спільну заяву до органу ДРАЦС про визнання батьківства заявниця та [PERSON] не встигли, адже він постійно перебував в зоні проведення бойових дій, а заявниця разом із сином евакуйовані до Республіки Польща на час російсько - української війни. 09 листопада 2022 р. судом у справі №705/4098/22 було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі якого було відкрито виконавче провадження та здійснювалось щомісячне стягнення аліментів на користь заявниці. 19 січня 2024 р. від державного виконавця, який стягує з [PERSON] аліменти, стало відомо, що він зник безвісті 26 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання. За інформацією, наданою заявниці військовою частиною, у дитини [PERSON] у зв`язку з його зникнення виникло право на отримання його грошового забезпечення, що передбачено Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим Постановою КМУ від 30 листопада 2016 р. №884. Але для цього необхідно надати Свідоцтво про народження дитини, в якому батьком буде зазначено [PERSON] . На підставі вищевикладеного заявниця звертається до суду з вказаною заявою та просить суд: Встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , громадянина України, по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , який народився у с. Владиславка Білоцерківського району Київської області. Заявниця [PERSON] , представник [PERSON] - адвокат Гривачевська Л.М. в судове засідання не з`явились, Гривачевська Л.М. надала до канцелярії суду заяву та просила провести судове засідання без її участі та без участі [PERSON] , заяву про встановлення факту родинних відносин підтримує в повному обсязі (а.с.68). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення заяви [PERSON] заперечують, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, того що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , просить справу розглянути без участі представника військової частини [NUMBER] (а.с.70-71). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] , видано Виконкомом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області 03 лютого 2009 року, актовий запис № 6 (а. с. 18). В Свідоцтві про народженняСерія [NUMBER] мати зазначено: громадянка України [PERSON] . Відомості про батька були внесені на підставі ст.135 Сімейного кодексу України. При цьому дитина зареєстрована за по-батькові [PERSON] - « [PERSON] », а ім`я та по-батькові батька зазначено " [PERSON] ", тобто заявник [PERSON] 14 років тому назад вказала дійсні дані біологічного батька свого сина. 11.10.2022 року [PERSON] звернулась до Уманського районного суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів та 09.11.2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області ухвалено Судовий наказ у справі №705/4098/22 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с.19) на підставі якого було відкрито виконавче провадження та здійснювалось щомісячне стягнення аліментів на користь заявниці, що підтверджується копією Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 23.01.2023 року (а.с.14-15). [PERSON] власноруч написав 2 заяви, в яких підтвердив, що є батьком [PERSON] , [INFO] . Один екземпляр заяви він направив до суду, другий - надіслав (на всяк випадок, як він зазначив) представнику заявниці адвокату Ганчевій М.А., що підтверджується копією такої заяви від 19.10.2022 року (а.с.23) Крім того, він надіслав скрін-шот свого єДокументу із застосунку Дія (а.с.16-17), адже його паспорт було знищено під час виконання бойового завдання. Подати спільну заяву до органу ДРАЦС про визнання батьківства заявниця та [PERSON] не встигли, оскільки він постійно перебував в зоні проведення бойових дій, а заявниця разом із сином евакуйовані до Республіки Польща на час російсько - української війни. 09 листопада 2022 р. судом у справі №705/4098/22 було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі якого було відкрито виконавче провадження та здійснювалось щомісячне стягнення аліментів на користь заявниці. 19 січня 2024 р. від державного виконавця, який стягує з [PERSON] аліменти, стало відомо, що він зник безвісті 26 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання. За інформацією, наданою заявниці військовою частиною, у дитини [PERSON] у зв`язку з його зникнення виникло право на отримання його грошового забезпечення, що передбачено Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим Постановою КМУ від 30 листопада 2016 р. №884 та для цього необхідно надати Свідоцтво про народження дитини, в якому батьком буде зазначено [PERSON] . Статтею 7 Конвенції про права дитини гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Зі змісту норм ст. 121 СК України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України). Відповідно до вимог п. 3 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно процесуального кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Суд також враховує, що у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до абз. 9 п. 20 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно із п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011р., (далі - Правила) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Приймаючи рішення суд діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов`язків дитини. В ч. 1 ст. 134 СК України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявницею права на отримання неповнолітньою дитиною соціальних виплат є визнання факту родинних відносин і саме цей факт має для заявниці юридичне значення, суд задовольняє заяву в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved