Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

19.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 03.03.2023 № 78445122 у сумі 46\~000,00 грн, кредитним договором від 25.03.2023 № 41136-03/2023 у сумі 18\~130,00 грн, кредитним договором від 17.03.2023 № 6469568 у сумі 19\~537,00 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договорів. Ухвалою судді від 21.02.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.03.2024. 04.03.2024 представник відповідача через систему «Електронний суд» подав до суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа; позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 17.03.2023 № 6469568, від 25.03.2023 № 41136-03/2023 та від 03.03.2023 № 78445122, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань; позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем коштів ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»; наданий позивачем витяг не містить підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», що свідчить про те, що витяг виготовлено позивачем самостійно і що позивач може зазначити у вказаному витязі будь-яку інформацію на власний розсуд; оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно, тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 12.03.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив. Ухвалою суду від 12.03.2024, за клопотанням представника позивача, витребувано,\~у строк\~до 15.04.2024,\~у АТ\~КБ «ПриватБанк»: інформацію щодо наявності у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , карткового рахунку відкритого у банку станом з 01.03.2023; інформацію щодо належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , карткового рахунку № [NUMBER] та № [NUMBER] ; інформацію щодо надходження на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 11\~500,00 грн в період з 03.03.2023 по 10.03.2023, а також грошових коштів у розмірі 7\~000,00 грн в період з 17.03.2023 по 21.03.2023; інформацію щодо надходження на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 5 200,00 грн в період з 25.03.2023 по 01.04.2023; виписки по картках банку (рахунках) № [NUMBER] та № [NUMBER] за період з 03.03.2023 по 01.04.2023. Відкладено судове засідання на 17.04.2024. 13.03.2024 представник відповідача через систему «Електронний суд» подав заперечення на відповідь на відзив, в якому наполягав на відсутності доказів отримання відповідачем кредитних коштів. У судове засідання 17.04.2024 сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідача та його представник про причини неявки не повідомили. За правилом частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78445122, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк (строк позики), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с. 10-11). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора с9qSwozV84. Відповідно до пункту 2.1 договору\~сума позики\~ 11\~500,00 грн; строк позики (строк договору) 30 днів, процентна ставка (базова)/день 2,5%, дата повернення позики 02.04.2023; знижена процентна ставка/день 0,75%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною)/день 2,70%. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та\~повернення, на залишок позики (пункт 4 договору). Згідно з пунктом 5 договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-liense/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 14/06/21, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с. 13-14). Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників від 23.08.2023 № 9 за Договором факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21 клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр боржників № 9 кількістю 5827 (а.с. 17). Із витягу з Реєстру боржників № 9 до Договору факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором позики від 03.03.2023 № 78445122 у сумі 46\~000,00 грн (а.с. 18). 25.03.2023 між ТJD «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 41136-03/2023, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 5\~200,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності строком на 10 днів (до 03.04.2023), а клієнт зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 26-27). Договір підписаний електронним підписом позичальника W1756. У пункті 2.1 договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 2.3 договору у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами. Згідно із пунктом 4.3 договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору. 03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 3072023, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с. 29-30). Згідно з актом приймання-передачі письмового та електронного Реєстру Боржників від 03.07.2023 за Договором факторингу від 03.07.2023 № 3072023 клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр Боржників Клієнта від 03.07.2023, складений відповідно до умов Договору. 27.10.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 27102023, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с. 32-33). Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 27.10.2023 за Договором факторингу від 27.10.2023 № 27102023 клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр Боржників Клієнта кількістю 5722 (а.с. 34). Із витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 27.10.2023 № 27102023 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 41136-03/2023 у сумі 18\~130,00 грн (а.с. 35). 17.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір № 6469568 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 33-38). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора А9969. Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5 договору сума кредиту складає 7\~000,00 грн; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у пункті 1.4. цього договору. Знижена процентна ставка 1,493% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 16.04.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки (пункти 1.5., 1.5.1, 1.5.2 договору). Згідно з пунктами 1.7, 1.8 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 19 652,26% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 57 148 грн 00 коп. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 56 103 грн 25 коп. Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС товариства (пункт 1.1. договору). 24.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 24112023, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с. 46-48). Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників № 2 за Договором факторингу від 24.11.2023 № 24112023 клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр боржників № 2 кількістю невідомо (а.с. 49). Із витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу від 24.11.2023 № 24112023\~вбачається,\~що ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» набуло\~права грошової\~вимоги,\~зокрема,\~до відповідача\~за кредитним\~договором від 17.03.2023 № 6469568 у сумі 19\~537,00 грн (а.с. 50). Згідно з частиною другою статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 Кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою: - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; - якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; - якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 Кодексу). Ураховуючи встановлені обставини справи та зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір кредитів (позики), грошову одиницю, в якій надані кредити (позики), строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення правочинів на таких умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин, є встановленим факт укладення [PERSON] вищевказаних кредитних договорів із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Заперечення відповідача про те, що ним вищевказані кредитні договори не укладалися, спростовуються як доказами, наданими позивачем, так і відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду, відповідно до якої станом на 01.03.2023 у [PERSON] наявні такі карткові рахунки: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Карткові рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] належать [PERSON] . Інформація щодо надходження на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 11 500,00 грн від 03.03.2023 та грошових коштів у розмірі 7 000,00 грн від 17.03.2023 наявна у виписці. Інформація щодо надходження на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 5 200,00 грн від 25.03.2023 наявна у виписці. Виписки по картках банку (рахунках) № [NUMBER] та № [NUMBER] за період з 03.03.2023 по 01.04.2023 додаються до відповіді банку. Згідно з частинами першою та третьою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до [PERSON] , а саме копії: договорів факторингу, укладених ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісними кредиторами 14.06.2021, 24.11.2023, договорів факторингу між ТОВ «СТА ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» від 03.07.2023 і між ТОВ «СТА ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 27.10.2023; актів прийому-передачі Реєстру боржників за договорами факторингу від 23.08.2023, 03.07.2023, 27.10.2023, 24.11.2023; витягів з Реєстру боржників до договорів факторингу від 23.08.2023, 27.10.2023, 24.11.2023; реєстрів боржників від 27.10.2023, 23.08.2023, 24.11.2023; платіжних інструкцій в національній валюті від 31.10.2023, 29.08.2023, 28.11.2023. Доводи відповідача про те, що копії витягів з реєстру боржників до договорів факторингу не містять реквізитів, які повинні бути відображені в оригіналі документу, зокрема, відсутні підписи клієнта та відтиски печаток, а тому відсутні підстави вважати, що до позивача перейшло право вимоги, є помилковими. Так, згідно п.п. 1.2 договорів факторингу від 14.06.2021, 24.11.2023, 27.10.2023 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У матеріалах справи наявні копії актів прийому-передачі Реєстру боржників за договорами факторингу від 23.08.2023, 27.10.2023, 24.11.2023, таким чином є підтвердженим факт переходу до позивача права вимоги до [PERSON] . Витяги з реєстру боржників до договорів факторингу засвідчені представником ТОВ «ФК ЄАПБ» та містять печатку позивача, що відповідає правилам діловодства. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор, набуло право вимоги до відповідача за укладеними кредитними договорами. Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Проте, всупереч умовам кредитних договорів, договору позики, не виконав своїх зобов`язань, не погасив наявну заборгованість ані попередньому кредитору, ані новому. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з пунктом 18 Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78445122 від 03.03.2023, якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1 п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору, за кожен день користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень). Пунктом 4.3 Договору про надання фінансового кредиту № 41136-03/23 від 25.03.2023 передбачено, що у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти, передбачені в п. 2.3 цього Договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору. Пунктом 1.4 Договору № 6469568 про надання споживчого кредиту від 17.03.2023 встановлено строк кредиту 360 днів. Відповідач з власної волі уклав договір позики на визначених умовах кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за понадстрокове користування кредитними коштами, а вищевикладені умови договорів дають підстави для висновку про іншу домовленість сторін щодо виплати процентів аніж до дня повернення позик. Отже, посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, є помилковими, оскільки правомірність нарахування процентів за користування [PERSON] отриманими коштами підтверджується пунктом 18 Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78445122 від 03.03.2023, пунктом 4.3 Договору про надання фінансового кредиту № 41136-03/23 від 25.03.2023, пунктом 1.4 Договору № 6469568 про надання споживчого кредиту від 17.03.2023. Ураховуючи все вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у повному обсязі, а позов задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved