Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Представник позивача - адвокат Прохоренко В.П., який діє на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 051222 від 05.12.2022 в інтересах АТ КБ «Глобус», звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту для фізичних осіб від 09.12.2020 у розмірі 22 917 грн 29 коп., з яких 14 597 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 8 320 грн 29 коп. - прострочена заборгованість по процентам. Крім того, просить покласти на відповідача судові витрати, які складається із сплати судового збору в розмірі 2 684 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, в тому числі: 3 000 грн гонорар адвоката за послуги, 3 000 грн - гонорар успіху. На обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 09.12.2020 між Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Глобус» та [PERSON] укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» шляхом подачі Заяви-анкети на приєднання до вказаного договору. У Заяві-анкеті відповідачем зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування та графік платежів, визначено, що сума кредиту 14 597 грн 00 коп., строк кредитування 24 місяців з 09.12.2020 по 08.01.2022, пільговий період 6 місяців з 09.12.2020 по 09.06.2021, комісія за управління кредитом 3 % на місяць, розмір процентної ставки 0,00010 % річних, схема повернення кредиту ануїтет, реальна процентна ставка 66,06073 % річних. Відповідно до п.п. 1.7., 1.8., 1.9., 1.12. Договору датою набрання чинності Договору визначається Заявою-Анкетою на приєднання до Договору, якщо інше не передбачено умовами Договору. Місцем укладення Договору є місцезнаходження структурних підрозділів Банку та/або Кредитного посередника Банку (відділення, точки продажів, магазини або іншого місця надання Банком послуг, в т.ч. через Мобільний додаток), в якому Клієнт подає Заяву-Анкету на приєднання до Договору. Укладаючи цей Договір, Сторони приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених Договором. Підписанням Заяви-Анкети на приєднання до Договору, в тому числі в елктронному вигляді з використанням Електронного підпису, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору з додатками (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору та Тарифами, що є чинними на дату укладення цього Договору. Укладенням Договору Сторони погодили, що примірник Заяви-Анкети на приєднання до Договору може надаватися Банком Клієнту в паперовій формі та/або надсилатись в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема, але не виключно за допомогою Мобільного додатку, в залежності від технічних можливостей Банку. Відповідач зобов`язався зокрема: використати споживчий кредит за цільовим призначенням і своєчасно повернути його відповідно до умов цього Договору та додатків; своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісії та штрафні санкції (за наявності) в порядку, передбаченому цим Договором (в т.ч. Заявою-Анкетою на приєднання до Договору); повністю повернути Банку суму отриманого Споживчого кредиту не пізніше Дати остаточного повернення Кредиту, яка визначена Заявою-Анкетою на приєднання до Договору та Графіком платежів. Відповідно до Графіка платежів, відповідач зобов`язаний у період з моменту отримання Кредиту до 1 (першого) числа кожного місяця, вказаного у Графіку платежів, сплачувати визначену суму платежу у розмірі 916 грн 70 коп. оскільки відповідачем не здійснено погашення (повернення) грошових коштів відповідно до Графіку платежів та Договору, відповідачем грубо та систематично порушено умови Договору. Позивачем відповідно до Тарифів на банківські операції та послуги при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб в рамках програми цільового роздрібного кредитування для фізичних осіб «Кредит на товари» здійснено нарахування: 50% річних на прострочену суму заборгованості по кредиту у розмірі 8 320 грн 29 коп. - прострочена заборгованість по процентам. Відповідач був зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати надіслання Банком відповідної Вимоги, повернути суми заборгованості по кредиту, що залишилась (за наявності), сплатити проценти, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим Договором та/або Тарифами, а також відшкодувати збитки, завдані Банку. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 01.03.2023 виникла заборгованість у розмірі 22 917 грн 29 коп., з яких: 14 597 грн 00 коп. - прострочена заборгованість по кредиту та 8 320 грн 29 коп. - прострочена заборгованість по процентам. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 травня 2023 року позовна заява прийнята, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача Верхогляд М.Л. , який діє на підставі довіреності, в якій зазначено, що сторона позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 01.06.2023, 28.06.20223, 16.08.2023, 14.11.2023, 07.12.2023, 25.01.2024, 28.02.2024, 03.04.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу, яка вказана в позовній заяві та підтверджена як місце його реєстрації інформаційною відповіддю на запит № 58196 від 04.05.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, які повернулись до суду без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 51, 59, 67, 79, 83, 91, 98), що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23), шляхом направлення смс повідомлення у додаток «Viber», про що свідчать довідки про його отримання (а.с. 42, 49, 57, 66, 74, 82) та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 48, 56, 65, 73, 81, 89, 97). Заяв, клопотань тощо до суду від відповідача не надходило. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Зі змісту п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов таких висновків. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 09.12.2020 року між Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Глобус» та [PERSON] укладено Договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування АТ «КБ «Глобус», шляхом підписання заяви-анкети № 40597052 на приєднання до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування (а.с.16). Зі змісту заяви-анкети № 40597052 від 09.12.2020, яка підписана відповідачем [PERSON] , вбачається, що в ній наявні всі умови кредитування, а саме: сума кредиту, загальна вартість кредиту, схема повернення кредиту, кінцева дата повернення кредиту, реальна процента ставка та графік повернення кредитних коштів. Підписанням Заяви-Анкети на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування АТ «КБ «Глобус» відповідач [PERSON] підтвердив, що при підписанні анкети-заяви ознайомлений в паперовій формі з умовами та правилами надання споживчого кредиту, в тому числі інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчий кредит Підписанням Заяви-Анкети на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування АТ «КБ «Глобус» відповідач [PERSON] підтвердив, що на момент укладення Договору він ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту, в тому інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, які йому роз`яснені та зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згоден та погоджується на отримання послуг та / або комплексу послуг згідно з умовами Договору за допомогою мобільного додатку; свій примірник заяви-анкети, розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, паспорт споживчого кредиту він отримав в день укладення Договору (підписання анкети-заяви). Як вбачається зі змісту вказаного договору свої зобов`язання позивач виконав. Пунктом 1.7 Договору визначено, що дата набрання чинності Договору визначається Заявою-Анкетою на приєднання до Договору, якщо інше не передбачено умовами Договору. Місцем укладання Договору є місцезнаходження структурних підрозділів Банку та/або Кредитного посередника Банку (відділення, точки продажів, магазини або іншого місця надання Банком послуг, в т.ч. через Мобільний додаток), в якому Клієнт подає Заяву-Анкету на приєднання до Договору. Згідно з п. 1.8 Договору, укладаючи цей Договір, Сторони приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених Договором. Відповідно до п. 1.9 Договору, підписанням Заяви-Анкети на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору з додатками (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору та Тарифами, що є чинними на дату укладання цього Договору. Згідно з п. 1.12 Договору, укладенням Договору Сторони погодили, що примірник Заяви-Анкети на приєднання до Договору може надаватися Банком Клієнту в паперовій формі та/або надсилатись в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема, але не виключно за допомогою Мобільного додатку, в залежності від технічних можливостей Банку. Пунктом 4.1. Додатку 1 до Договору визначено Зобов`язання Клієнта, зокрема: використати Споживчий кредит за цільовим призначенням і своєчасно повернути його відповідно до умов цього Договору та додатків; своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісії та штрафні санкції (за наявності) в порядку, передбаченому цим Договором (в т.ч. Заявою-Анкетою на приєднання до Договору); повністю повернути Банку суму отриманого Споживчого кредиту не пізніше Дати остаточного повернення Кредиту, яка визначена Заявою-Анкетою на приєднання до Договору та Графіком платежів. Якщо Дата остаточного повернення Кредиту припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, сплата переноситься на наступний Робочий день Банку. Відповідно до Графіка платежів, Позичальник зобов`язаний у період з моменту отримання Кредиту до 1 (першого) числа кожною місяця, вказаного у Графіку платежів, сплачувати визначену суму платежу у розмірі 916 грн 70 коп. Оскільки, відповідачем [PERSON] не здійснено погашення (повернення) грошових коштів відповідно до Графіку платежів та Договору, ним порушено умови Договору. Позивачем відповідно до Тарифів на банківські операції та послуги при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб в рамках програми цільового роздрібного кредитування для фізичних осіб «Кредит на товари» здійснено нарахування: 50% річних на прострочену суму заборгованості по кредиту у розмірі 8 320 грн 29 коп. - прострочена заборгованість по процентам. Згідно з п.2.1.15.4. Додатку 1 до Договору, у разі несвоєчасного повернення заборгованості по Споживчому кредиту, у строки, передбачені Графіком платежів та цим Договором, Клієнт сплачує проценти з розрахунку процентної ставки зазначеної в діючих Тарифах, що нараховуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення. Відповідно до п. 2.2.11. Додатку 1 до Договору, погашення заборгованості за Договором, наявної на поточну дату, (при надходженні грошових коштів на рахунок) здійснюється в наступній черговості: 1) на сплату простроченої заборгованості по споживчому кредиту та прострочених процентів за користування споживчим кредитом; 2) на сплату строкової заборгованості по споживчому кредиту та нарахованих процентів за користування споживчим кредитом; 3) на сплату штрафних санкцій (пені, штрафи), інших платежів за Договором. Пунктом 9.7. Договору сторонами погоджено, що банк має право зупинити подальше надання послуг та/або комплекс послуг Клієнту та/або вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим Договором та/або Тарифами у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань за Договором, зокрема, непогашення заборгованості за Кредитом, несплати процентів, комісій, штрафних санкцій (за наявності). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 40597052 від 09.12.2020 станом на 01.03.2023 становить 22 917 грн 29 коп., з яких: 14 597 грн 00 коп. - прострочена заборгованість по кредиту та 8 320 грн 29 коп. - прострочена заборгованість по процентам. Банком на адресу відповідача [PERSON] направлено вимогу № 1-1923 від 16.11.2022 про виконання договірних зобов`язань, із зазначенням, що в разі несплати заборгованості по кредиту протягом 30 днів з моменту відправлення Банком даного листа, Банк буде змушений звернутись до суду з позовом щодо стягнення всієї суми заборгованості та відшкодування супутніх витрат (а.с. 20). Однак вимоги Банку не виконані, заборгованість не сплачено. Відтак, суд приходить до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення [PERSON] прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань. Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частину 1 ст. 526 ЦК України, якою встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - частина 1 ст. 610 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. ст.12,13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, суд встановив, що дійсно [PERSON] отримував кредитні кошти за Договором № 40597052 від 09.12.2020 та в добровільному порядку АТ КБ «Глобус» не повернув. Відповідач [PERSON] не надав доказів на спростування встановлених обставин або розміру заборгованості. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ «Глобус» заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 684 грн. Крім того, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ «КБ «Глобус» витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу, в тому числі: 3 000 грн - гонорар адвоката за послуги та 3 000 грн - гонорар успіху адвоката. Згідно з положеннями п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Між позивачем та адвокатом укладено договір № 051222 від 05.12.2022 про надання правничої допомоги, предметом якого є надання адвокатом правової допомоги, яка полягає у: наданні правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань тощо; складанні заяв, запитів, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництві і захисті прав та інтересів клієнта у всіх державних та недержавних установах, в тому числі у судах, а також перед фізичними та юридичними особами. Види правової допомоги, умови надання, вартість/фактичні витрати, тощо погоджуються сторонами в цьому договорі та в актах приймання-передачі послуг. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 (справа № 904/4507/18) вказано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу у цій справі, до ухвалення рішення по справі та в прохальній частині позовної заяви було заявлено про стягнення витрат на оплату правової допомоги. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У постанові Великої Палати від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу по даній справі позивачем надано наступні копії документів: договір № 051222 від 05.12.2022 про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладений між позивачем АТ «КБ «Глобус» в особі Голови Правління Мамедова С.Г. та адвокатом Прохоренком В.П.; довіреність від 05.12.2022; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3352 Прохоренка В.П.; акт № 40597052 від 20.04.2023 прийому-передачі послуг за Договором № 051222 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05.12.2022 з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Прохоренком А.В. на загальну вартість наданих послуг 3 000 грн.; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 2379 про сплату АТ «КБ «Глобус» ФОП Прохоренку В.П. суму 3 000 грн за професійну правову допомогу зг. Дог. № 051222 від 05.12.2022 та акту № 40597051 від 20.04.2023. Відповідно до п. 3.2 умов Договору, ставка гонорару адвоката за послуги за одну годину роботи складає 1 500 грн. Сторони погодили, окрім гонорару адвоката за послуги, за кожне судове рішення на користь Банку, клієнт сплачує адвокату гонорар успіху, який встановлюється у розмірі 3 000 грн. Строки та порядок оплати адвокату гонорару успіху визначається за окремою домовленістю сторін (п. 3.5). Товариство звернулося до суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. в тому числі 3 000 грн. гонорару успіху. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, виснувала про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови ВП ВС року у справі № 904/4507/18). Враховуючи вищевикладене, характер та об`єм виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та тривалості судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача реально понесені та документально підтверджені витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3 000 грн. При цьому, суд, дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду, дійшов висновку, що «гонорар успіху» не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи в місцевому суді. За вказаних обставин суд вбачає, що відсутні підстави для покладення на позивача відшкодування «гонорару успіху», який сплачує заявник на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору. На підставі викладеного,

Outcome: approved