Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У листопаді 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом та просив визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування домоволодінням, загальною площею 454,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зняти відповідачів з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 липня 2019 року за АТ «Укрсоцбанк» 27 червня 2019 року було зареєстровано право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку загальною площею 454,50 кв.м., сараю, навісу, альтанки, огорожі, свердловини, каналізаційної ями, замощення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1322 га, що розташована за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 3222486001:01:003:0006. Таким чином, єдиним і законним власником квартири є АТ «Укрсоцбанк». Згідно довідки Виконавчого комітету Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про зареєстрованих осіб в будинку за вищезазначеною адресою, власником якого є позивач зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які не є власниками будинку. Втративши право власності на будинок, відповідачі втратили відповідно до ст. 317 ЦК України, право користування ним. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2019 року у складі судді Пінкевич Н.С. відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження. Розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 1001 від 29 грудня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року прийнято справу до провадження, продовжено підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2021 року замінено позивача у справі з АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк». Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2021 року закрито провадження у справі №369/14218/19 за позовом АТ «АЛЬФА-БАНК» до [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в частині пред`явлених позовних вимог до відповідача [PERSON] Зупинено провадження у справі №369/14218/19 за позовом АТ «АЛЬФА-БАНК» до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до набрання законної сили рішенням суду по справі №369/5147/21. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 лютого 2024 року поновлено провадження у справі №369/14218/19. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та розглядати справу без участі відповідача. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно з інформаційною довідкою № 172249882 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 24 червня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т. В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 47540788 від 27 червня 2019 року 12:49:05 та зареєстровано право власності на нерухоме майно: домоволодіння та земельну ділянку кадастровий номер: 3222486001:01:003:0006, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , за АТ «Укрсоцбанк» (запис про право власності № 32172293 на підставі: Дублікат іпотечного договору № 014-256-ЗП, серія та номер: 478, виданий 05 червня 2019 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В.; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: 13.3-03/96-103В, виданий 27 лютого 2019 року, видавник АТ «Укрсоцбанк») (а.с.4). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 вересня 2019 року № 736 за адресою [ADDRESS] , зареєстрована, зокрема, [PERSON] , [INFO] (а.с.3), Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», як на підставу позову про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилається на те, що за ним зареєстровано право власності на домоволодіння, в якому зареєстрована відповідач. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. У відповідності до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 15 листопада 2023 року, у справі № 369/5147/21, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т. В. з індексним номером 47540788 від 27 червня 2019 року, яке стало підставою для внесення запису про право власності \~№ 32172293 за АТ «Укрсоцбанк» та, у подальшому за його правонаступником АТ «Альфа Банк», на підставі передавального акту між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа Банк», серія та номер 10221-10229, виданий\~11 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С. С., на об`єкт нерухомого майна (домоволодіння, об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1860820832224) та земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1860799832224, кадастровий номер 3222486001:01:003:0006), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (заява № 43768/07)). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). З врахуванням того, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року у справі № 369/5147/21, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність набуття АТ «Укрсоцбанк» права власності на домоволодіння, суд приходить висновку, що вимоги позивача у вказаній справі про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування домоволодінням, є необґрунтованими. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed