Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що їй належить земельна ділянка площею 3,55 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серії Р2№668373 від 22.08.2002 рок та земельна ділянка площею 1,61 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серії Р2№665673 від 22.08.2002 року, які розташовані на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області. У вищезазначених державних актах виявлено помилку у написанні її прізвища, а саме замість правильного « [PERSON] » її прізвище зазначено як « [PERSON] ».05.11.1977 року вона уклала шлюб з [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб, заповненого на російській мові прізвище позивачки зазначено як « [PERSON] ». Для уникнення розбіжностей у написанні прізвища, вона повторно отримала свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 12.03.2024, де прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] ». У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № [NUMBER] прізвище також зазначено правильно, а саме « [PERSON] ». Для подальшого розпорядження належним майном на праві приватної власності позивачкою земельними ділянками їй необхідно встановити, що Державні акти на право приватної власності на землю дійсно належать їй, адже через неправильний переклад з російської на українську мову її прізвище в них і в паспорті різняться. Отримати новий Державний акт з виправленим прізвищем неможливо, оскільки відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав (ч. 1 ст. 5 Закону). А тому просить суд встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №665673 від 22.08.2002 року, виданого Бездрицькою сільською радою Сумського району Сумської області та Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №668373 від 22.08.2002 року, виданого Бездрицькою сільською радою Сумського району Сумської області дійсно належить позивачці. Від заявниці надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник заінтересованої\~особи Бездрицької\~сільської ради\~Сумського району\~Сумської областів судове засідання не з`явився, направив листа про розгляд справи без участі представника сільської ради, заперечень по суті заяви немає, щодо прийняття рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії МА879533 прізвище, ім`я та по батькові заявниці « [PERSON] » (а.с. 5). У той же час, у Державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 №668373, виданому 22.08.2002 року площею 3,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та у Державному акті на право приватної власності на землю власності на землю серії Р2 №665673, виданому 22.08.2002 року площею 1,61 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, власником зазначено « [PERSON] » (а.с.8-9). Факт належності спірного Державного акту підтверджується: копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Бездрицькою сільською радою Сумського району Сумської області, в якому зазначено, що 05.11.1977 року [PERSON] уклала шлюб з « [PERSON] (рос.) та після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (рос.) (а.с.10); Витягом №00043999590 від 12.03.2024 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, з якого вбачається, що прізвище до державної реєстрації шлюбу заявниці зазначено « [PERSON] », прізвище після державної реєстрації шлюбу зазначено « [PERSON] » (а.с.12); Копією повторного свідоцтва про шлюб в якому зазначено, що 05.11.1977 року [PERSON] уклала шлюб з « [PERSON] та після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.11); Копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] виданого 18.07.2014 року Пенсійним фондом України, де прізвище заявниці зазначено « [PERSON] (а.с.13); Копією дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2009 року згідно якого [PERSON] належить спадкове майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та складається з земельних ділянок загальною площею 5,23 г, з яких: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 3,54 га та ведення особистого селянського господарства 1,69 га, що знаходяться на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, які належали померлій на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 №665674,№668374, виданих Бездрицькою сільською радою 22.08.2002 року (а.с.14); Копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68650744 від 22.02.2022 року, де наявна інформація про заведення спадкової\~справи (номер\~у Спадковому\~реєстрі:\~46297321,\~номер у\~нотаріуса:\~83/2009),\~спадкоємець [PERSON] (а.с.15). Згідно вимог п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належності громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У відповідності з положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Таким чином, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що заявником доведено перед судом обставини, на які вона посилається, суд вважає необхідним заяву задовольнити та встановити факт належності [PERSON] державних актів на право приватної власності на землю. На підставі викладеного,

Outcome: approved