Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 6890,48, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. В позовній заяві позивач зазначає, що 28.12.2018 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортних засобів № АО/0071882, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 06.03.2019 року по вул. Великій Морській в м. Миколаєві, трапилась дорожньо - транспортна пригода, за участю транспортних засобів: «Renault», д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Sprinter», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Mersedes», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортний засіб «Mersedes», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно Постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.03.2019 року по справі № 404/1921/19, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого транспортного засобу «Mersedes», д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АО/0071882. На підставі страхового акту № ОЦ/173/000/19/0120 від 28.05.2019 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 6890,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2361 від 28.05.2019 року. Так як, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія була застрахована Полісом № АО/0071882 в ПрАТ «УПСК», воно звернулось до нього з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АО/0071882 від 28.12.2018 року. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда 20 грудня 2022 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито спрощене провадження та призначено справу до розгляду. 08 січня 2024 року представником відповідача - адвокатом Бойко Я.Р. подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначає, що право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 28.05.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №2361 від 28.05.2019 року. Тобто, останнім днем звернення позивача до Суду було 28.05.2022 року. Позовну заяву було подано до суду 25.08.2022 року, тобто вказаний строк було пропущено аж на три місяці. Аргументи позивача щодо поновлення такого строку у зв`язку з воєнним станом в Україні вважає хибний висновок, зазначаючи про те, що запровадження в Україні воєнного стану не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку на звернення позивача до суду з позовною заявою про відшкодування збитків в порядку регресу. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду в справі № 500/1912/22 від 29.09.2022 та з позицією Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22. Зазначає, що сам лише факт дії воєнного стану не є достатнім для поновлення пропущених процесуальних строків. Натомість чинне законодавство вимагає від учасників процесуальних правовідносин подавати відповідні клопотання таким чином, щоб вони відповідали вимогам для поновлення таких строків. Просила у позові відмовити. 12 січня 2024 року представником позивача - адвокатом Самойленко П.М. подано до суду відповідь на відзив. В обґрунтування зазначає, що строк позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України продовжується на строк дії військового стану, а тому позивач не пропустив вищевказані строки звернення до суду, а отже потреба в їх поновленні відсутня. Просить позов задовольнити Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову, посилаючись на обставини зазначені у відзиві. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2018 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортних засобів № АО/0071882, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 06.03.2019 року по вул. Великій Морській в м. Миколаєві, трапилась дорожньо - транспортна пригода, за участю транспортних засобів: «Renault», д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Sprinter», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Mersedes», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортний засіб «Mersedes», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно Постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.03.2019 року по справі № 404/1921/19, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого транспортного засобу «Mersedes», д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АО/0071882. На підставі страхового акту № ОЦ/173/000/19/0120 від 28.05.2019 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 6890,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2361 від 28.05.2019 року. Так як, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія була застрахована Полісом № АО/0071882 в ПрАТ «УПСК», товариство звернулось до нього з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АО/0071882 від 28.12.2018 року. Відповідно ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В свою чергу, відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування вимог позивача. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування заподіювачем шкоди витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування є законні та обґрунтовані. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності слід зазначити наступне. У п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", роз`яснюється, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв`язку з порушенням умов договору страхування. Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов`язання перед страхувальником (стаття 992 ЦК) і не можуть бути стягнуті у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі - моментом здійснення відповідної виплати страхового відшкодування. Висновок по те, що строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування, викладений в постанові Верховного Суду № 200/13392/13-ц від 10 січня 2019 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено ПрАТ «УПСК» 28.05.2019 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Згідно з положеннями ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення. Із штампу поштового відправлення на конверті, яким позивачем направлено позовну заяву до суду, встановлено, що позивач звернувся із позовом до відповідача 26.08.2022 року, тобто із пропущеним трирічним строком позовної давності, оскільки виплата страхового відшкодування здійснена 28.05.2019 року, і такий строк обчислюється з цієї дати. При цьому, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним пропущено строк для звернення до суду з позовом з поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском трирічного строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed