Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариств "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 31.12.2022 року, в розмірі 7 314 грн 77 коп. та суми сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС здійснює свою господарську діяльність відповідно до Статуту, Положення про Зміївську ТЕС, ліцензій, публічного індивідуального договору про надання послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. 05.04.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 1747, відповідно до якого позивач зобов`язався надавати відповідачу своєчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором. З часу укладання вказаного договору № 1747 від 05.04.2016 року Змїївською ТЕС відповідачу [PERSON] надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення за особовим рахунком № [NUMBER] , на якому обліковується житлове приміщення, а саме, квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а. с. 1-2). Всупереч нормам діючого законодавства, відповідач своєчасно не здійснювала оплату наданих послуг в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 31.12.2022 виникла заборгованість яка, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, складає 7 314 грн 77 коп., що підтверджується відповідним розрахунком позивача. До Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" відповідач з відмовою від отримання комунальних послуг не звертався, жодних заяв не направляв. Комунальні послуги отримує своєчасно, а тому позивач змушений для захисту своїх інтересів звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.04.2023 року\~відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. 31.07.2023 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, в зв`язку з тим, що в матеріалах справи є довіреність від юридичної особи № 189/22 від 01.12.2022 року, яка видана на ім`я [PERSON] , яка за посадою є заступником начальника юридичного відділу відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго", у розумінні закону не є нотаріально посвідченою, відтак представник позивача не набула цивільної процесуальної дієздатності для здійснення представництва юридичної особи у цій справі. Підставою для залишення позову без розгляду та повернення позовної заяви позивачу, як вважав представник відповідача, є правова позиція щодо представництва в судах, викладені в постановах Верховного Суду (справі № 908/592/19), зокрема в рішенні Великої Палати Верховного Суду, яка 8 червня 2022 року в справі № 303/4297/20 провадження № 14-105цс21. Оскільки ні трудового договору (контракту), ні посадової інструкції заступника начальника юридичного відділу відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" Чигриної Лариси Григорівни до позовної заяви не додано, повноваження діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень у встановленому законом порядку не підтверджені. Тому позовна заява подана особою, яка не має повноважень на ведення справи, (а.с.30-39). 18.12.2023 року, 25.01.2024 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли доповнення до заяви про залишення позову без розгляду (а. с. 74-78, 90-105). 17.09.2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області(а.с.44-49), а в подальшому, 07.10.2023 року - про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.52-57) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.12.2023 року задоволено клопотання представника [PERSON] про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області В судове засідання 03.04.2024 року з`явилася представник позивача (за довіреністю) О.Срібна. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення судового розгляду не подавали. Відповідальний працівник Саксаганського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області повідомив про неприбуття представника [PERSON] для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Відповідно до положень статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невипрадане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Враховуючи викладене та відсутність заперечень з боку представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що житлово-комунальні послуги до квартири відповідача подавали й подаються постійно та належної якості, з відмовою від їх отримання відповідач не зверталася, а отже зобов`язана сплатити їх вартість в повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши доводи позовної заяви та докази, надані сторонами, судом встановлено, що: Згідно паспорта серії [NUMBER] , виданого Зміївським РС ГУДМСУ в Харківській області 27.05.2015 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 07 грудня 2004 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (на даний час смт.Слобожанське) Чугуївського району Харківської області (а. с. 5). Відповідно до Довідки Слобожанської селищної ради Зміївського району Харківської області № 01-21/414 від 12.04.2023, наданої на виконання вимог ч.6, ч.7 статті 187 ЦПК України, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). 05.04.2016 року між ПАТ "Центренерго" в особі заступника директора теплової електростанції відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" Слюсарова\~В.\~В., що діє від імені ПАТ "Центренерго" на підставі довіреності № 99/22 від 01.04.2016, та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 1747 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов укладеного договору, відповідач зобов`язалася оплачувати надані комунальні послуги в установлений строк (а с. 6-7). Згідно Довідки Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" № 08/125 від 21.03.2023, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкритий на ім`я [PERSON] (а.с. 13). Згідно розрахунку оплати за надані комунальні послуги по особовому рахунку №\~ [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість відповідача станом на 31.12.2022 року становить 6 909 грн 38 коп., а з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних, сума заборгованості складає 7 314 грн 77 коп. (а. с. 8-10, 11-12). Доказів на спростування факту надання комунальних послуг та розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Щодо тверджень представника відповідача про підписання позову не уповноваженою особою та відсутності належно підтверджених повноважень представника позивача, суд зазначає наступне: Згідно Довіреності № 189/22 від 01.12.2022 року, позивач ПАТ «Центренерго» уповноважив заступника начальника юридичного відділу відокремленого підрозділу Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» Чигрину Ларису Григорівну, яка має право на заняття адвокатською діяльністю, з дотриманням вимог чинного законодавства представляти інтереси ПАТ «Центренерго» в усіх органах державної влади, у всіх судах системи судоустрою України, тощо з усіма правами, якими наділяється ПАТ «Центренерго» у відповідних правовідносинах. [PERSON] наділяється правом підписувати від імені ПАТ «Центренерго» будь-які документи, необхідні для виконання наданих цією довіреністю повноважень… без права відмови від позову, зменшення позовних вимог чи укладення мирових угод (а.с.14) За змістом положень статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Згідно ч.1 статті 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Згідно ч.2, ч.3 статті 244 Цивільного кодексу України, представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до статті 246 Цивільного кодексу України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами. Таким чином, закон не вимагає нотаріального посвідчення довіреності, виданої юридичною особою своєму представнику, а тому підписання позову представником позивача не суперечить положенням діючого законодавства і вчинено в межах повноважень, наданих такою довіреністю. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 1\~- 4 статті\~12 ЦПК\~України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. ч. 1,\~5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 статті 319, ч. 1 статті 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства.\~Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки\~виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі-Закон) визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (пункт 5 ч. 1 статті 1 Закону). За змістом п. 6, п. 13 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний споживач. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 1 статті 2 Закону, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно п. 2 ч. 1 статті 5 Закону, до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Згідно статті 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.\~Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 8 Закону, виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором\~або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем належними й допустимими доказами підтверджено виникнення між сторонами правовідносин, пов`язаних з наданням комунальних послуг, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Відповідачем, в свою чергу, не надано доказів на спростування факту надання послуг позивачем чи правильності розрахунку розміру заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ "Центренерго" Зміївська ТЕС належним чином виконав свої обов`язки з постачання житлово-комунальних послуг, а відповідач скористався наданими послугами, однак не розрахувався за їх споживання, а тому має сплатити заборгованість та штрафні санкції, встановлені законом за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом статей 264, 265 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 статті 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2\~684 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved