Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Позивач, у лютому 2024 звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.03.2023р. у справі №344/15756/22 було вирішено збільшити розмір аліментів та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000грн. , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Дочка проживає з матір`ю в [ADDRESS] . З часу ухвалення рішення витрати на утримання дочки значно зросли, дівчинка часто хворіє важкими захворюваннями, тому просить змінити стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 3000грн. на 1/3 частку доходу відповідача. 14.03.2024р. відповідач подав відзив на позов, в якому вимоги заперечив. Зазначив про те, що позивач вчетверте звертається до суду про збільшення аліментів та в даному випадку про зміну способу їх стягнення. Проте, такі звернення пов`язані не з турботою дитини, а з переслідуванням колишнього чоловіка шляхом створення підстав для розлучення з новою сімєю, з метою повернення відносин з позивачем. Долучені позивачем докази про важке захворювання дитини. Як стверджує позивач, не відповідає захворюванням сезонного характеру та необхідності лікувальної фізкультури на поставу дитини, однак турбує психологічний стан дочки, яка має постійні конфлікти з матір`ю, через її поведінку та небажанням покращувати стан дитини. Натомість фінансовий стан позивача покращився з часу попереднього рішення суду, оскільки вона почала отримувати соціальну допомогу. Водночас, витрати у відповідача збільшилися, так як він сплачує аліменти на утримання двох дітей у новому шлюбі за договором від 05.03.2024р. Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача заперечив вимоги позову. Додатково зазначив, що дівчинка не проживає з позивачем у м.Івано-Франківську, живе з бабусею (матір`ю позивача) та відвідує навчальний заклад у Тернопільській області. Судом роз`яснено позивачу щодо самостійного вибору стягнення аліментів у твердому розмірі чи у частці від доходу, яка може коливатися в залежності від такого доходу, проте позивач підтримала ті вимоги, які подані до суду. Також судом неодноразово роз`яснено позивачу можливість звернення до суду про норми законодавства, які регулюють стягнення додаткових витрат,їх вид та порядок звернення до суду у разі лікування дитини. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Як вбачається із копії Свідоцтва про народження сторони є батьками\~ дівчинки [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.03.2023р. у справі №344/15756/22 було вирішено збільшити розмір аліментів та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с.8-11). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач доводила те, що дочка [PERSON] проживає з матір`ю в [ADDRESS] , а з часу ухвалення рішення суду\~ в березні 2023р., значно зросли витрати на утримання дочки, оскільки вона часто хворіє важкими захворюваннями. Заперечуючи позовні вимоги сторона відповідача зазначила, що дівчинка [PERSON] не проживає з позивачем у м.Івано-Франківську, живе з бабусею (матір`ю позивача) та відвідує навчальний заклад у Тернопільській області, а зазначені позивачем захворювання є сезонними. Насправді ж дитина конфліктує з мамою і тому має захворювання нервової системи, про яку саме вказує сама позивач. До матеріалів позову було долучено довідку про перебування [PERSON] \~ з 16 по 26.01.2024р. на лікуванні в медичному закладі (ГРВІ) та з 31.01 по 05.02.24р. (залишкові явища перенесеного ГРВІ) (а.с.13-15, 19-20), також долучено довідку від 23.01.24р. про наявність в [PERSON] викривлення хребта (а.с.17-18). Дитина також має проблеми по зору та їй виписано та придбано матір`ю окуляри (а.с.21,67) Позивач надала і власні виписки по лікуванню та захворюванні (а.с.16). Щодо місця проживання дівчинки, то судом встановлено, що дійсно мати зареєстрована сама за адресою в [ADDRESS] (а.с.24), а місце проживання дитини за цією адресою підтверджено заявою з ЖЕО (а.с.25). Водночас, у судовому засіданні та зі змісту медичної документації дівчинки, підтверджено доводи сторони відповідача про те, що дівчинка [PERSON] проживає у своєї бабусі та навчається в 6-му класі в ліцеї в с.Коропець Тернопільської області, що не спростувала позивач. Стороною позивача та відповідача долучено переписки між сторонами, зі змісту яких саме позивач направляє відповідачу смс-повідомлення, на які останній не відповідає (а.с.46, 85-89), зміст даних висловлень зі сторони позивача, остання пояснити суду належним чином не змогла. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,\~ ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача про те, що на даний час вона не бажає отримувати аліменти в твердій грошовій сумі, а висловлює бажання отримувати їх у частці від доходу, а саме 1/3 частка доходу відповідача. Дійсно,\~ фактичні витрати на дитину, яка зростає, постійно вимагає та потребує збільшення фінансування таких витрат на життєві потреби: харчування, одяг, навчання та придбання предметів пов`язаних з навчанням тощо. Разом тим, що стосується витрат позивачем зазначених в позові (витрати пов`язані з лікуванням дитини, придбанням ліків, придбанням окулярів, обстеженням в лікарів та здачі необхідних аналізів), то це є додатковими витратами в розумінні вимог СК України, пов`язаних із захворюванням дитини. Про це судом детально роз`яснено позивачу та її право на звернення до суду щодо додаткових витрат. Дохід відповідача з відрахуванням вже із заробітної плати складає: у грудні 2023р. 14880грн., січні 2024р. 9180грн., лютому 2024р 14160грн., березні 2024р. 15630грн.. Звідси. Стягнення ? частки аліментних платежів в середньому матиме розмір біля 3500грн. Стосовно стягнення 1/3 частки, то суд не вважає дану вимогу доведеною в повному обсязі, оскільки витрати на дитину, окрім витрат пов`язаних з лікуванням, не збільшились, позивач щодо цього доказів не надала, окрім того дитина з нею не проживає. Також у позивача змінився майновий стан отримання з червня 2023р. державної соціальної допомоги (а.с.26-27), так як на час ухвалення рішення суду у 2023р., вона не мала доходу. Водночас, суд критично оцінює наданий відповідачем доказ про зменшення у нього можливостей на оплату позивачу аліментів у частці від доходу на утримання дочки [PERSON] (з вимогою у відзиві на позов залишити аліменти у розмірі 3000грн. визначених судом, не зважаючи на те, що саме отримувач аліментів має право змінити спосіб стягнення), у зв`язку з тим, що ним укладено з своєю дружиною договір від 05.03.2024р. на сплату аліментів на 2-х дітей\~ у сумі 9000грн., шлюб з якою уклав 08.08.2016р. та з якою проживає на даний час. Обов`язок батька утримувати своїх дітей покладений вимогами СК України, не зважаючи на укладений чи розірваний шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні обов`язки щодо дитини. При цьому, суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини, стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial