Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у грудні 2023 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визначити місце проживання спільного з [PERSON] малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою її місця проживання: [ADDRESS] , а також просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. та 7000 грн 00 коп. витрат на правничу (правову) допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.04.2013 між сторонами укладено шлюб в якому у них народився син, [PERSON] , [INFO] , проте з березня 2022 року позивачка та її син проживають окремо від [PERSON] у [ADDRESS] . Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Зі сторони відповідача періодично почали надходити образи, які виникали на побутовому рівні, унаслідок чого, [PERSON] подала позов про розірвання шлюбу. Крім того, 01.11.2023 року у м. Ватутіне, [PERSON] побив [PERSON] на очах у сина, у зв`язку з чим [PERSON] отримав психологічну травму та потребує психотерапевтичної допомоги з боку фахівців. По факту нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] позивачеві [PERSON] відкрито кримінальне провадження від 08.11.2023. Відповідач не має постійної роботи та заробітку, агресивний по відношенню до позивача, що може негативно позначитись на вихованні та психологічному стані дитини, у свою чергу, позивач офіційно працевлаштована, слідкує за станом здоров?я дитини, її розвитком, виховує, піклуються про неї, а також забезпечує дитину, а тому просить суд визначити місце проживання дитини разом з нею. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподіллено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 41-42). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 18.12.2023 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче засідання (а.с. 44-45). 30.01.2024 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва зустрічну позовну заяву за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Уманської міської ради про визначення місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднавши їх в одне провадження (а.с. 122-124). 08.04.2024 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва зустрічну позовну заяву залишено без розгляду (а.с. 174-175). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 176). Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, 05.04.2024 представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позову (а.с. 171-172). Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 19.03.2024 надійшло клопотання про слухання без участі представника третьої особи (а.с. 160-161). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина, [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 20). Позивач [PERSON] відповідно до довідки від 09.04.2022 №7126-5000875218 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно договору дарування квартири від 24.10.2022 [PERSON] , [INFO] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 10-13). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.02.2024 за адресою: [ADDRESS] , житло розміщене на 5 поверсі у 5-ти поверховому будинку складається із 2 кімнати, в якій створені умови для виховання та розвитку дитини, умови проживання задовільні (а.с. 165). Як вбачається з довідки №259 від 04.12.2023 виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТГ «ІНТЕК-ГАЗ» [PERSON] працює директором ТОВ «ІТГ «ІНТЕК-ГАЗ» з 26.03.2015 на умоваї неповного робочого класу, з посадовим окладом 40000 грн 00 коп. (а.с. 21). Згідно довідки №164 від 04.12.2023 виданої Комунальним закладом дошкільної освіти №7 «Сонечко» комбінованого типу Ватутінської міської ради Черкаської області, [PERSON] , [INFO] відвідує комунальний заклад дошкільної освіти №7 «Сонечко» із травня 2022 року (а.с. 22). [PERSON] , [INFO] згідно психологічного висновку спеціаліста від 10.11.2023 отримав внаслідок події, що відбулася в його присутності, психологічну травму та потребує психотерапевтичної допомоги з боку фахівців - психологів; перебуває в підвищеному емоційному навантаженні та потребує психокорекційної допомоги для покращення психоемоційного стану (а.с. 26-30). Згідно висновку органу опіки та піклування Ватутінської міської ради від 08.03.2024 №775/02-21, встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою її місця проживання (а.с. 162-165). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Частиною 1 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». З урахуванням вищевикладеного, встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що дитина повинна проживати разом з матір`ю з метою захисту прав та інтересів. Суд вважає, що встановлення саме такого порядку проживання буде повністю відповідати інтересам дитини а також не буде порушувати права батьків щодо виховання та спілкування з дитиною. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених вище, враховуючи висновок органу опіки та піклування Ватутінської міської ради від 08.03.2024 №775/02-21, а також визнання позову відповідачем. V. Розподіл судових витрат що стосується відшкодування судових витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, слід зазначити наступне. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За змістом законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що надання правової допомоги надавалося адвокатом Горсткою Я.В. на підставі Договору від 16.11.2023 про надання правової допомоги, акту від 05.12.2023 про надання послуг з професійної правничої допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 16.11.2023 та квитанції до прибуткового касового ордеру від 05.12.2023 згідно договору про надання правової допомоги від 16.11.2023 у розмірі 7000 грн 00 коп. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 за № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. У постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення зазначених витрат, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено в постанові ВП ВС від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 7000 грн 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. Ввідповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1073 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved