Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . В обґрунтування, заявниця посилається на те, що між нею та [PERSON] , був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу була народжена спільна дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого виконавчим комітетом Ірлявської сільської ради 15.10.2022 року. Заявниця зазначає, що під час шлюбу неодноразово потерпала від психологічного та фізичного насильства зі сторони [PERSON] , образ нецензурними словами, погрозами побиттям, застосовуванням фізичної сили, знущаннями тощо. Факти здійснення щодо [PERSON] домашнього насилля підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили, а саме: - постанова суду №308/3177/24 від 11,03.2024 року - постанова суду №308/5176/20 від 22.06.2020 року; - постанова суду №308/6544/23 від 18.05.2023 року; - постанова суду №308/6219/23 від 16.05.2023 року; - постанова суду №308/15725/22 від 28.11.2022 року; - постанова суду №308/1735/20 від 30.04.2020 року. На даний час, заявниця продовжує спілкування із [PERSON] з метою виконання батьківських обов`язків, однак здійснення психологічного насилля в її сторону та сторону дитини не припиняється. [PERSON] вчиняє насильство над нею протягом тривалого часу під час шлюбу. Агресивні дії в її сторону та сторону дитини щоразу посилюються. Заявниця вважає, що такі дії будуть продовжуватись і це може призвести до тяжких наслідків, як для неї, так і для дитини, що змусило її звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису. За таких обставин, заявниця просить видати обмежувальний припис, яким вжити до [PERSON] заборону на приближення до [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , ближче, ніж на 100 метрів, строком на 6 місяців. [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задоволити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. За правилами розділу IV глави 13 ЦПК України розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у подружжя народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого виконавчим комітетом Ірлявської сільської ради 15.10.2022 року. Однак, як встановлено в судовому засіданні, заявниця [PERSON] разом з її дитиною зазнає психологічного насильства з боку її чоловіка [PERSON] . Як стверджує [PERSON] , остання разом з своїм сином, бояться [PERSON] , оскільки його дії є агресивними та непередбачуваними. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема: дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала дитина), особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону); домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону); кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону); обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону); особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону); психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону). Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини мають батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що Ужгородським міськрайонним судом неодноразово виносилися постанови про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст.173-2 КУпАП України, зокрема: постанова суду №308/3177/24 від 11.03.2024 року, постанова суду №308/5176/20 від 22.06.2020 року, постанова суду №308/6544/23 від 18.05.2023 року, постанова суду №308/6219/23 від 16.05.2023 року, постанова суду №308/15725/22 від 28.11.2022 року, постанова суду № 308/1735/20 від 30.04.2020 року. Однак встановлено, що незважаючи на численні факти притягнення [PERSON] до відповідальності, останній належних висновків для себе не робить, а продовжує вчиняти домашнє насильство по відношенню до своєї дружини та їх малолітнього сина, про що свідчить дана позовна заява про видачу обмежувального припису. Відтак систематичні випадки насильницьких дій заінтересованої особи щодо заявника впродовж останніх декількох місяців, систематичне жорстоке поводження з заявником при дитині та сторонніх особах, приниження честі та гідності заявника, свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза життю та здоров`ю заявника та загроза психічному здоров`ю дитини. Заявник постійно переживає за своє життя та здоров`я, а також дитини, а [PERSON] систематично продовжує свої неправомірні дії, чим завдає заявнику та дитині постійних душевних страждань. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що життя і здоров`я заявниці, а також здоров`я дитини, зокрема, психічне, перебувають під постійною загрозою. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності домашнього насильства, а саме у даному випадку психологічного насильства, що вчинив [PERSON] щодо своєї дружини [PERSON] та їх сина, оцінюючи при цьому вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів заявниці та дитини вимоги заявниці слід задовольнити, заборонивши [PERSON] , наближатися до [PERSON] та [PERSON] , [INFO] - ближче ніж на 100 метрів. Поряд з цим, при вирішення питання на який саме період слід видати обмежувальний припис, суд вважає, що період тривалістю в один місяць буде достатнім для врегулювання конфліктної ситуації та зняття між сторонами напруги, що в подальшому не позбавляє заявницю, у разі необхідності, звернутися до суду із заявою про продовження встановлених обмежень. За таких обставин, подана [PERSON] заява підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed