Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Сарненської районної ради» та Чемернянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] в приміщенні школи її дочці [PERSON] , [INFO] , фельдшером зроблено щеплення від поліомієліту. Одразу після щеплення дитина захворіла, їй встановили діагноз - гострий в`ялий параліч, що є побічною дією вакцини від поліомієліту і була зафіксована як несприятлива подія після імунізації. Службовою перевіркою, яка проведена 25 березня 2016 року комісією, створеною згідно з Наказом по управлінню охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації від 16 березня 2016 року № 33, та медичними документами встановлені численні порушення відповідачами проведення процедури вакцинації. Посилаючись на те, що службовими особами відповідачів було порушено вимоги та процедуру проведення вакцинації, внаслідок чого настали тяжкі наслідки, вважає, що останні зобов`язані відшкодувати їй матеріальні збитки, понесені нею на лікування дитини, та моральну шкоду, яка спричинена діями відповідачів, внаслідок яких погіршився стан здоров`я дитини. З урахуванням зазначеного, [PERSON] просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 54989 грн. на відшкодування майнової шкоди та 500760 грн на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати. Від представника відповідача Комунального некомерційного підприємства Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Сарненської районної ради надійшов відзив, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та на думку позивача, завданою шкодою, не надано доказів на підтвердження розміру моральної шкоди. Також вважають, що шкода, завдана позивачу не підпадає під положення статті 1167 ЦК України. Від представника відповідача Чемернянської Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем не надано доказу спричинення йому матеріальної та моральної шкоди. Позивачем не надано належних доказів спричинення йому матеріальної шкоди саме внаслідок незаконних дій відповідачів, причинний зв`язок між діями відповідачів та спричиненою матеріальною шкодою жодним чином не доведений. Позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів завдання моральної шкоди, в чому полягали наслідки такої шкоди, її розмір, а отже відсутні підстави визначені законом для стягнення компенсації за завдану моральну шкоду. Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 26.04.2023 року замінено відповідача Комунальне некомерційне підприємство Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Сарненської районної ради на належного відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської міської ради (34500, вул. Ярослава Мудрого, 3, м. Сарни Рівненської області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38440010); замінено відповідача Чемернянську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області на належного відповідача Чемернянську гімназію Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області (34500, вул. Центральна, 20-А, с. Чемерне Сарненського району Рівненської області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 22558872); третю особу Сарненську районну раду на Сарненську міську раду (34500, вул. Широка, 31, м. Сарни Рівненської області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04057770), у цивільній справі за позовом [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Представником третьої особи Управління Державної казначейської служби у Сарненському районі Рівненської області подано пояснення на позовну заяву, згідно яких позовну заяву вважає не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Позивач та її представник позов підтримали з підстав викладених в заявах по суті. У вступному слові позивач зазначила, що було проведено вакцинацію її дочки [PERSON] , [INFO] без отримання згоди в батьків. Крім того, на час проведення вакцинації не була виміряна температура в дитини та не було проведено огляду стану її здоров`я, оскільки в дитини на час проведення вакцинації була герпесна інфекція. Разом з тим, фельдшер не врахував вік [PERSON] , яка на той час досягла 11 років, при якому вакцинація не проводиться. Внаслідок чого в її дочки настав поствакцинальний параліч. Представники відповідачів просили в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Представник Комунальне некомерційне підприємство «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської міської ради Штундер Л.В. в судовому засіданні повідомила, що первинні медичні документи пропали при пересилці поштою з обласної лікарні безпосередньо батькам дитини. На запитання відповіла, що доказів, які б підтверджували отримання медичних документів батьками немає. Представник Сарненської міської ради просив проводити розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Коніщук І.В. заперечила, щодо обґрунтованості матеріальних збитків. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 22 лютого 2016 року тридцятьом учням середньої школи с. Чемерне Сарненського району Рівненської області проведено щеплення від поліомієліту ОПВ (серія М 5104-1), серед яких була і малолітня дочка позивача - [PERSON] , [INFO] . Щеплення провела [PERSON] , завідувач фельдшерсько-акушерським пунктом с. Чемерне Сарненського району Рівненської області. Згідно з довідкою про проведення службової перевірки, складеною 25 березня 2016 року комісією, створеною згідно з Наказом по управлінню охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації від 16 березня 2016 року № 33, [PERSON] , [INFO] захворіла гостро, коли після другого уроку в школі у дитини раптово виникли скарги на запаморочення, терпкість ніг, слабкість. Дитина вимушено лежала, не могла сидіти та пересуватись. 23 лютого 2016 року із вищевказаними скаргами [PERSON] госпіталізовано до дитячого відділення Комунального закладу «Сарненська центральна районна лікарня». 24 лютого 2016 року [PERSON] скеровано до Комунального закладу «Рівненська обласна дитяча лікарня» в неврологічне відділення з діагнозом: «Дебют демієлінізуючого захворювання? Вестибуло-атактичний синдром. Поліневропатія?» і госпіталізовано в неврологічне відділення. Із анамнезу хвороби відомо, що 22 лютого 2016 року дитину вакциновано ОПВ (серія М 5104-1). При зверненні у дитини на поверхні нижньої губи були герпетичні висипання. 25 лютого 2016 року передано термінове повідомлення в територіальний орган Держсанепідемслужби № 18 про випадок «Несприятливої події після імунізації» (ОПВ, 22 лютого 2016 року). 21 березня 2016 року лікарями Комунального закладу «Сарненська центральна районна лікарня» поставлений діагноз [PERSON] - «Конверсійний розлад. Астазія? Абазія?». 22 березня 2016 року [PERSON] направлено до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» з діагнозом: «Енцефаломієліт. Herper labialis. Несприятлива подія після імунізації ОПВ (22 лютого 2016 року) Розсіяний енцефаломієліт, дебют». Згідно з довідкою про проведення службової перевірки від 25 березня 2016 року у медичній документації дані про медичний огляд [PERSON] не зазначені; бланк інформованої згоди представлений не згідно з формою, затвердженою Міністерством охорони здоров`я України від 31 грудня 2009 року № 1086; перед проведенням щеплення вакциною ОПВ дитині [PERSON] . фельдшером [PERSON] не було проведено термометрію. За результатами службової перевірки 25 березня 2016 року члени комісії дійшли висновку, що вакцинація ОПВ вакциною (серія М 5104-1) не могла бути причиною тих неврологічних розладів, які спостерігалися у дитини [PERSON] . Не виключається, що вірусна герпетична інфекція спровокувала у клінічному варіанті перебігу даної інфекції, а саме можливий дебют розсіяного енцефаломієліту. 27 березня 2016 року позивач звернулася за медичною допомогою до приватної клініки «Борис» (м. Київ), через скарги [PERSON] , що вона не може встати, не може стояти, самостійно йти та довго сидіти. Згідно з консультативним заключенням невропатолога приватної клініки «Борис» від 27 березня 2016 року, [PERSON] поставлений діагноз - «Астазія-Абазія?», можливо пов`язана із загальною слабкістю, що виникла внаслідок вакцинації ОПВ (декомпенсація латентної герпетичної інфекції)». 14 квітня 2016 року позивачка звернулася за медичною допомогою до державної бюджетної установи охорони здоров`я м. Москви «Морозівська дитяча лікарня», в якій [PERSON] було поставлено діагноз «Гострий в`ялий параліч». 06 червня 2016 року вказаний діагноз остаточно підтверджений Державною установою «Рівненським обласним лабораторним центром Держсанепідемслужби України», а саме: «Гострий в`ялий параліч». 02 червня 2016 року ДЗ «Український центр з контролю та моніторингу захворювань МОЗ України» проінформувало про остаточну класифікацію та заключні діагнози хворих з гострими в`ялими паралічами, які встановлені комісією МОЗ України 31.05.2016 р. [PERSON] , остаточний діагноз поліомієліт відхилено, заключний діагноз інші неспецифічні неврологічні захворювання з виділенням РЗ. Результати лабораторії ДЗ «УЦКМЗ МОЗ» 21.03.2016 - РЗ, РРЛ ВООЗ - 24.03.2016 РЗ (вакцинний). Відповідно до наказу КП «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської районної ради від 29 лютого 2016 року № 89-к завідувачу фельдшерсько-акушерським пунктом с. Чемерне Сарненського району Рівненської області [PERSON] , яка здійснювала щеплення дитині, оголошено догану за порушення проведення профілактичного щеплення, а 09 березня 2016 року [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі статті 38 КЗпП України, за власним бажанням. Відповідно до листа КП «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської районної ради від 15 березня 2016 року № 01-14/115, під час щеплення були виявлені недоліки в роботі фельдшера, а саме: не проведено попередній огляд дитини лікарем перед щепленням, за що фельдшеру було оголошено догану. Листом КП «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської районної ради від 05 квітня 2016 року [PERSON] повідомлено, що її дитина [PERSON] була щеплена 22 лютого 2016 року вакциною ОПВ «OPVERO» для профілактики поліомієліту пероральна тривалентна жива рідка, серія М5104-1, виробництва Санові Пастер С. А. , Франція, наданою Дитячим Фондом ООН (ЮНІСЕФ) як гуманітарну допомогу. Дата розморозки - з 04 листопада 2015 року, термін придатності - до 04 травня 2016 року (6 місяців від терміну розморозки). [PERSON] має сертифікат № 175 , виданий 28 травня 2015 року згідно з протоколом здачі екзамену Тутовицької дільниці на допуск введення вакцин. Відповідно до Інструкції до вакцини ОПВ «OPVERO», вакцина може мати такі побічні дії: підвищення температури тіла, озноб, слабкість, біль в м`язах, біль в суглобах, неврологічні реакції, поствакцинальний параліч. Згідно з листом Управління освіти та науки Рівненської обласної державної адміністрації від 15 червня 2016 року № Г-77/01-08/16, відповідно до чинного законодавства дійсно було порушено процедуру здійснення щеплення. Медична сестра, яка проводила щеплення, звільнилася із навчального закладу. Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації вказано на неправомірні дії керівництва закладу щодо здійснення контролю за організацією та медичним обслуговуванням вихованців школи із наступним притягненням до відповідальності винних осіб. Відповідно до витягу з протоколу діагностичного засідання Сарненської районної психолого-медико-педагогічної консультації від 07 вересня 2016 року № 38/1023, надано психолого-педагогічний висновок: порушення функцій опорно-рухового апарату: стан після імунізації ОПВ, та рекомендовано [PERSON] навчання за програмою для дітей із порушеннями опорно-рухового апарату. Згідно висновку соціально-психологічного дослідження №22-10-19, встановлено, що [PERSON] завдана моральна шкода внаслідок каліцтва її дочки [PERSON] після щеплення [INFO] . Психіка підексперементної особи, за досліджуваних психотравмуючих обставин, відповідає психіці середньо унормованої особистості потерпілого. Громадська оцінка моральної шкоди [PERSON] в соціальному оточенні потерпілих, які постраждали від подібних правопорушень, з урахуванням судової практики у подібних справах, може бути оцінена в сумі 120 мінімальних заробітних плат на день дослідження (500760 грн.). Листом КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Рівненської обласної ради від 06.02.2020 року повідомило, що 06.02.2020 року надійшли постанова про доручення проведення комісійної судово-медичної експертизи на ім`я [PERSON] з матеріалами кримінального провадження. У зв`язку з виконанням вказаної експертизи просили слідчого надати оригінал медичної карти амбулаторного хворого, без надання карти проведення комісійної експертизи неможливе. Відповідно до довідки №2 виданої Амбулаторією загальної практики сімейної медицини Тутовицької дільниці, встановлено, що карти амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] , 2004 року народження в амбулаторії ЗПСМ Тутовицької дільниці немає в наявності. З постанови про закриття кримінального провадження від 19.10.2020 року встановлено, що [PERSON] повідомила, що копію медичної картки [PERSON] їй надав головний лікар ПМСД. Згідно відповіді КНП «Сарненський РЦ ПМСД» від 05.03.2020 медична картка (історія розвитку дитини (форма №112/о) та медична картка амбулаторного хворого (форма №025/о) [PERSON] не зберігаються у структурних підрозділах, оскільки була отримана власноручно мамою [PERSON] . В подальшому з метою встановлення місця знаходження медичної картки [PERSON] було вирішено допитати в якості свідка [PERSON] , однак, остання відмовилась від дачі письмових показань та повідомила, що медичної картки вдома немає, а копію медичної картки залишила в одній із лікарень в російській федерації під час лікування дитини. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1865 [PERSON] , встановлено, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні неврології КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня», повний діагноз: енцифаломієліт. Herper labialis. Несприятлива подія після імунізації ОПВ (22.02.16 р.). Розсіяний енефаломієліт, дебют? Гастродуденіт хелікобактер негативний ДШР 1 ступеня. Синдром згущення жовчі. Дерматит, ймовірно аліментарного походження. Емоційні реакції ситуативного характеру. [PERSON] проходила перший курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця з 08.08.2016 по 20.08.2016р. з діагнозом: стан після імунізації ОПВ (22.02.2016р.). Нижній в`ялий парапарез. Атактичний синдром з порушенням функції ходи. Згідно повідомлення заступника начальника Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області від 20.09.2023 року встановлено, що 05.02.2020 року заступником начальника СВ Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області [PERSON] було винесено постанову про доручення проведення комісійної судово-медичної експертизи [PERSON] у кримінальному провадженні №12016180200000302 від 17.03.2016р. 16.03.2023 року КЗ «Обласним бюро СМЕ» було повернуто постанову про доручення проведення комісійної судово-медичної експертизи без виконання тому, що не було надано оригінал медичної картки амбулаторного хворого на [PERSON] , що підтверджується копією постанови слідчого, повідомленням начальника КЗ «Обласним бюро СМЕ». 19.10.2020 року заступником начальника СВ Сарненського РП ГУНП в Рівненській області Титечком В.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12016180200000302 від 17.03.2016 року у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.140, ч.1 ст.137 КК України. Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно до положень частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом статті 1199 ЦК України у разі ушкодження здоров`я малолітньої особи або неповнолітньої особи, фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Згідно з положенням частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діями заподіювача шкоди та вина останнього в заподіянні шкоди тощо. Згідно з вимогами частини першої статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди. Відповідно до пункту «е» частини першої статті 7 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров`я шляхом встановлення відповідальності за порушення прав і законних інтересів громадян у сфері охорони здоров`я. Відповідно до статті 80 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» особи, винні у порушенні законодавства про охорону здоров`я, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законодавством. У статті 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» вказано, що у разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до статті 12 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюку, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади з питань оборони, внутрішніх справ, охорони державного кордону, Служби безпеки України. Медичні працівники, які проводять профілактичні щеплення, повинні мати відповідну підготовку з питань їх проведення та зобов`язані надати об`єктивну інформацію особам, яким проводиться щеплення, або їх законним представникам про ефективність профілактичних щеплень та про можливі поствакцинальні ускладнення. Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Особам, які не досягли п`ятнадцятирічного віку чи визнані у встановленому законом порядку недієздатними, профілактичні щеплення проводяться за згодою їх об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників. Особам віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років чи визнаним судом обмежено дієздатними профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації та за згодою об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників цих осіб. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом присутності свідків. Частиною другою статті 39 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» батьки (усиновлювачі), опікун, піклувальник мають право на отримання інформації про стан здоров`я дитини або підопічного. Згідно з частиною першою статті 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» згода інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта необхідна для застосування методів діагностики, профілактики та лікування. Щодо пацієнта віком до 14 років (малолітнього пацієнта), а також пацієнта, визнаного в установленому законом порядку недієздатним, медичне втручання здійснюється за згодою їх законних представників. Згідно з пунктом 2 Положення про організацію і проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року № 551) (далі - Положення), організація діяльності щодо проведення щеплень покладається на керівника закладу охорони здоров`я (далі - ЗОЗ) в установленому законодавством порядку. Відповідно до пункту 5 вказаного Положення щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року № 551), та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку. Згідно Календаря профілактичних щеплень в Україні, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року № 551 вакцинація дітей для профілактики поліомієліту проводиться за віком 2 місяці, 4 місяці, 6 місяців, 18 місяців, 6 років та 14 років. Інактивована вакцина для профілактики поліомієліту (далі - ІПВ) застосовується для перших двох щеплень, а у разі протипоказань до введення оральної поліомієлітної вакцини (далі - ОПВ) - для всіх наступних щеплень за цим Календарем. Вакцина ОПВ застосовується для третього - шостого щеплень (щеплення за віком - 6 місяців, 18 місяців, 6 років та 14 років) за відсутності протипоказань до ОПВ. Вакцина ІПВ може бути застосована для третього - шостого щеплень як окремо, так і в складі комбінованих вакцин. Особливості вакцинації дітей проти поліомієліту, що не отримали щеплення за віком, наведено в главі 2 цього розділу, згідно якого, якщо остання доза вакцинального комплексу (перша ревакцинація) проти поліомієліту збігається з віком проведення ревакцинації в 6 років або 14 років, перша ревакцинація зараховується як ревакцинація за віком у 6 років або 14 років. Щеплення дітей з порушенням цього Календаря призначаються лікарем з такого розрахунку, щоб дитина встигла одержати чотириразове щеплення проти поліомієліту до 17 років 11 місяців 29 днів. У разі неможливості отримати 4 дози вакцини проти поліомієліту дитиною до 17 років 11 місяців 29 днів вводять стільки доз, скільки дитина встигне отримати до виповнення їй зазначеного віку. Для проведення першого та другого щеплення незалежно від віку використовується інактивована вакцина проти поліомієліту. Пунктом 7 Положення передбачено, що відповідальним за проведення профілактичних щеплень є керівник ЗОЗ. Порядок проведення профілактичних щеплень визначається наказом керівника ЗОЗ з чітким визначенням відповідальних осіб і функціональних обов`язків медичних працівників, які беруть участь у їх проведенні. Обсяги профілактичних щеплень узгоджуються зі структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних (міських) державних адміністрацій у травні та листопаді кожного року. Згідно з пунктом 8 Положення для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, фельдшер, молодший спеціаліст з медичною освітою: в усній або письмовій формі запрошують до ЗОЗ осіб, які підлягають щепленню (при щепленні неповнолітніх запрошують також батьків або інших законних представників, що їх замінюють), у день, визначений для проведення щеплень; у дошкільних, загальноосвітніх навчальних закладах заздалегідь інформують батьків або осіб, що їх замінюють, про проведення імунізації дітей, які підлягають профілактичному щепленню. Пунктом 9 Положення визначено, що медичний огляд перед щепленням є обов`язковим. При виявленні негативних змін у стані здоров`я особи призначається додаткове медичне обстеження згідно з чинними протоколами надання медичної допомоги особам відповідно до медичних показань. Медичні огляди дітей перед щепленням у ЗОЗ проводяться у присутності батьків, або опікунів, піклувальників, або інших законних представників безпосередньо у день щеплення. У разі проведення щеплень у дошкільних закладах або загальноосвітніх навчальних закладах медичні огляди проводяться у присутності медичного працівника ЗОЗ. Обов`язковою умовою для проведення медичних оглядів дітей у ЗОЗ є дотримання температурного режиму у приміщенні не нижче 20°C та достатнє освітлення. Медичний огляд дітей перед щепленням складається з таких етапів: 1) збирання анамнезу життя з урахуванням тривалості та тяжкості перебігу перенесених гострих захворювань, оцінка реакції на попередні щеплення та перебігу поствакцинального періоду; 2) термометрія; 3) огляд шкіри, слизових оболонок кон`юнктиви очей, порожнини рота, аускультація; 4) у разі необхідності - клінічне обстеження органів та систем організму; 5) заповнення форми первинної облікової документації № 063-2/о «Інформована згода та оцінка стану здоров`я особи або дитини одним з батьків або іншим законним представником дитини на проведення щеплення або туберкулінодіагностики», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 грудня 2009 року № 1086, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 серпня 2010 року за № 594/17889 (далі - форма № 063-2/о); 6) оформлення медичного висновку лікаря за результатами обов`язкового медичного огляду (безпосередньо у день щеплення) щодо стану здоров`я дитини, яка підлягає щепленню. Медичний висновок у разі відсутності захворювання визначається терміном «здоровий», при виявленні ознак захворювання конкретизують діагноз із відповідним записом у первинній медичній документації. Згідно з пунктом 10 Положення у медичній документації здійснюється відповідний запис лікаря про дозвіл на проведення щеплення та вкладається форма № 063-2/о. Відповідно до п.17 Положення у разі виявлення медичних протипоказань до щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року № 551, особа направляється на комісію з питань щеплень, створену наказом по ЗОЗ. Для вирішення складних та суперечливих питань щодо проведення щеплень наказом Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій створюється комісія з питань щеплень при обласному або міському ЗОЗ. Згідно Переліку медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року № 551 для всіх вакцини та анатоксини протипоказаннями є: тяжкі ускладнення від попередньої дози у вигляді анафілактичної реакції або токсичної еритеми. Алергічна реакція на будь-який компонент вакцини, анатоксину. Гостре захворювання або загострення хронічного захворювання. Вроджені комбіновані імунодефіцити, первинна гіпогаммаглобулінемія. Імуносупресивна терапія. Таким чином, суд бере до уваги, що при процедурі проведення щеплення мають бути дотримані такі законодавчі вимоги: медичні працівники, які проводять щеплення, зобов`язані надати об`єктивну інформацію особам, яким проводиться щеплення або їхнім батькам про щеплення; медичні працівники, які проводять щеплення, зобов`язані перед щепленням провести медичний огляд особи, якій роблять відповідне профілактичне щеплення; медичні працівники, які проводять щеплення, зобов`язані встановити наявність чи відсутність медичних протипоказань; медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані у разі виявлення медичних протипоказань не здійснювати профілактичного щеплення; медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані отримати згоду батьків на проведення профілактичного щеплення у дітей, які не досягли віку 15 років. Судом встановлено, що 22 лютого 2016 року перед проведенням щеплення вакциною ОПВ дитині [PERSON] . фельдшер [PERSON] не провела термометрію, у медичній документації дані про медичний огляд дітей не зазначила. 23 лютого 2016 року, при огляді дитини лікарем, виявлено герпетичну інфекцію. 29 лютого 2016 року фельдшеру, яка здійснювала щеплення дитини, за порушення проведення профілактичного щеплення оголошено догану, що підтверджується довідкою про проведення службової перевірки від 25 березня 2016 року. Фельдшер, яка проводила щеплення дитини, зобов`язана була перед щепленням провести медичний огляд дитини та встановити наявність чи відсутність медичних протипоказань, а у разі їх виявлення - не здійснювати профілактичного щеплення; зобов`язана була надати батькам дитини об`єктивну інформацію про щеплення та отримати їхню згоду на проведення профілактичного щеплення дитині. Пунктом 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 31 грудня 2009 року № 1086 «Про затвердження форми первинної облікової документації № 063-2/о «Інформована згода та оцінка стану здоров`я особи або дитини одним з батьків або іншим законним представником дитини на проведення щеплення або туберкулінодіагностики», затверджено форму бланку інформованої згоди та оцінки стану здоров`я особи або дитини одним із батьків або іншим законним представником дитини на проведення щеплення або туберкулінодіагностики (форма № 063-2/о) Отже, саме така форма є обов`язковим документом при щепленні або туберкулінодіагностиці особи або дитини. Згідно з довідкою про проведення службової перевірки від 25 березня 2016 року члени комісії виявили, що бланк інформованої згоди та оцінки стану здоров`я особи або дитини одним із батьків або іншим законним представником дитини на проведення щеплення або туберкулінодіагностики (форма № 063-2/о) представлений не згідно з формою, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 грудня 2009 року № 1086. При проведенні щеплення не була отримана інформована згода батьків дитини на проведення профілактичного щеплення (форма № 063-2/о), яка передбачена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 грудня 2009 року № 1086 «Про затвердження форми первинної облікової документаці № 063-2/о «Інформована згода та оцінка стану здоров`я особи або дитини одним з батьків або іншим законним представником дитини на проведення щеплення або туберкулінодіагностики». Крім того, матеріали справи взагалі не містять інформованої згоди, а позивачка заперечує факт підписання нею згоди на щеплення дитини, яке проведено 22 лютого 2016 року, надана представником відповідача згода від 19.02.2016 року не відповідає вищезазначеним вимогам. Представник КНП «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги » Сарненської районної ради зазначив, що надати оригінал інформованої згоди від 22.02.2016 року немає можливості, оскільки оригінал перебуває в розпорядженні позивача. В судовому засіданні представник КНП «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги » Сарненської міської ради вказала, що первинні медичні документи були втрачені при пересиланні. Аналіз встановлених обставин і досліджених доказів у їх сукупності та взаємозв`язку дозволяє дійти висновку, що проведення вакцинації дочки позивача, спричинило погіршення здоров`я останньої, що виявилося у ослабленні імунної системи, ураження нервової системи, розвитком реакцій, які призвели до розвитку відповідної клінічної симптоматики. Наявність вказаних інфекцій діагностовано позивачем на наступний день після проведення вакцини, при цьому наявними матеріалами не підтверджено їх існування до проведення вакцинації. Посилання представників відповідачів, що згідно інструкції до вакцини ОПВ «ОПВЕРО» побічні реакції можуть виникнути в період від 4 до 8 тижнів після вакцинації не заслуговують на увагу, з огляду на те, що такі реакції та періоди зазначені в інструкції за умови проведення вакцинації з дотриманням всіх вимог. Оскільки, про проведенні вакцинації були допущені порушення, зокрема, вакцина була введена під час хворобливого стану дитини (герпесна інфекція), у віці який не передбачений календарем щеплень (11 років) без отримання призначення лікаря для проведення щеплення з недотриманням календаря щеплень. Таким чином, суд дійшов висновку про підтвердження належними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між проведенням щеплення від поліомієліту ОПВ 22 лютого 2016 року та погіршенням стану здоров`я [PERSON] . За положеннями статті 80 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» особи, винні у порушенні законодавства про охорону здоров`я, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законодавством. Загальні питання відшкодування шкоди регулюються положеннями параграфа першого глави 82 ЦК України, а питання відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я параграфом другим цієї глави. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Разом з тим за положеннями статті 1199 ЦК України у разі ушкодження здоров`я малолітньої особи або неповнолітньої особи, фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Отже, до таких витрат, зокрема, можуть бути віднесені витрати на обстеження для з`ясування наслідків пошкодження здоров`я та витрати пов`язані з лікуванням. При чому, позивач повинен довести факт пошкодження здоров`я, наявність дій або бездіяльності відповідача та наявність матеріальної шкоди спричиненої такими діями або бездіяльністю. Відсутність вини у спричинені шкоди та відсутність причинного зв`язку між діями або бездіяльністю повинна довести особа, яка підозрюється що шкода спричинена її діями або бездіяльністю. На підтвердження розміру понесених витрат на лікування позивачем зазначено, що такі витрати складаються з: лікування в міжнародній клініці відновного лікування на суму 42714 грн., медичні послуги надані ФОП [PERSON] на суму 8102 грн.,оплата інших послуг в міжнародній клініці відновного лікування на суму 7860 грн. та оплату експерту при проведенні соціально-психологічного дослідження моральної шкоди в сумі 4173 грн. Дослідивши надані на підтвердження заявленої вимоги докази, суд дійшов висновку, що доведеними є матеріальні витрати на суму 19955 грн., а саме: позивачем оплачено згідно квитанції до прибуткового касового ордера №28 від 09.08.2016 року ФОП [PERSON] 8102 грн., згідно фіскального чека №007 від 09.08.2016 року ТЗОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» - 7680 грн.; згідно квитанції 0.001502231093.1 оплачено ФОП [PERSON] 4173 грн. за проведення соціально-психологічного дослідження моральної шкоди. Доказів щодо оплати лікування в міжнародній клініці відновного лікування на суму 42714 грн. позивачем не надано, а саме відсутні квитанція на оплату, позивачем наданий лише рахунок на оплату. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням того, що через допущення порушення при проведенні вакцинації працівниками Комунального некомерційного підприємства «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської міської ради та Чемернянської гімназії Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області - неповнолітній дитині, яка з раннього віку до цього часу змушена боротися з негативними наслідками для свого здоров`я, зазнала фізичних страждань і душевних переживань, з урахуванням характеру та їх обсягу, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках позивача, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши висновок соціально-психологічного дослідження №22-10-19 суд дійшов висновку що з відповідав слід стягнути 500760 грн. моральної шкоди. Що стосується витрат на правничу допомогу, то суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як убачається з матеріалів справи, разом із позовною заявою було подано ордер на надання правової допомоги від 12.06.2019 року укладений між позивачем та адвокатом Гула С.Є., ціна якого становить 15000 грн. та договір про надання правової допомоги №1323 згідно якого вартість послуг становить 15000 грн. Велика Палати Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 роз`яснила, що неврахування умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України. Тому визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Разом з тим у разі встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Між тим, узгодження між позивачем та її адвокатом фіксованої суми гонорару не є безумовною підставою для стягнення судом цих витрат з іншої сторони, адже цей розмір є необґрунтованим, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, непропорційний до складності справи для адвоката, тривалості її розгляду, а також виконаних робіт, тобто кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю судових засідань тощо. Виходячи з критерію обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у справі повинен становити 15000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Законом України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Судовий збір, що підлягає стягненню, щодо майнової шкоди складає: 1921 х 19955 / 54989 = 697,11 грн.; щодо моральної шкоди складає: 500760 / 100 х 1,5 = 7511,40 грн. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial