Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради про стягнення заробітної плати. Вимоги обґрунтувала тим, що наказом Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради від 15.05.2023 року за №3-к [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера з 16.05.2023 року за згодою сторін. За час роботи на посаді позивачу нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.08.2022 року по 14.05.2023 року в розмірі 50 720,76 грн, компенсація за дні невикористаної відпустки в розмірі 11406,93 грн, компенсація за невикористані дні соціальної відпустки в розмірі 9777,37 грн. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно проводити, виходячи з мінімальної заробітної плати в розмірі 6700 грн на місяць. Розрахунковий період: червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2023 року (6*6700 40200,00 грн). Загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунком при звільненні - 40200,00 грн. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить стягнути з Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради на користь [PERSON] заробітну плату в розмірі 112105,06 грн, з яких: 50 720,76 грн заробітна плата з 01.08.2022 року по 14.05.2023 року; 11406,93 грн компенсація за дні невикористаної відпустки; 9777,37 грн - компенсація за невикористані дні соціальної відпустки; 40200,00 грн середній заробіток за час затримки розрахунком при звільненні. Стягнути з Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі, що будуть визначені в заяві про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 08.12.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наказу Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради від 15.05.2023 року №2-к [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради, 16.05.2023 року за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпПУ). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Відповідно до довідки від 03.05.2022 року №3004-5001493722, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічний припис міститься у ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Суд зауважує, що позивач у позові зазначив суму заборгованості по заробітній платі за період з 01.08.2022 року по 14.05.2023 року становить 50 720,76 грн. При розрахунку заборгованості по заробітній платі суд вважає необхідним керуватись відомостями, які зазначені у наданих позивачем, оскільки інша інформація щодо розміру нарахувань позивачеві у матеріалах справи відсутня, а відповідач не надав докази на спростування зазначених обставин. Відповідно до положень статтей 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Положеннями статтей 4, 6 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (частина першастатті 6 Закону України «Про відпустки»). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Таким чином, з урахуванням того, що відповідачем не спростована сума компенсації за невикористані дні відпустки, сума компенсації за невикористані дні соціальної відпустки, заявлені позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки та компенсації за невикористані дні соціальної відпустки підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.117 ЦПК України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Судом встановлено, що відповідачем всупереч вимог ст. 116 КЗпП України позивачу не було виплачено у день звільнення усі належні йому суми. Докази проведення цих виплат на час розгляду справи відсутні. За таких обставин, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та з Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради на його користь підлягає стягненню 112105,06 грн, з яких: 50 720,76 грн заробітна плата за період з 01.08.2022 року по 14.05.2023 року; 11406,93 грн компенсація за дні невикористаної відпустки; 9777,37 грн - компенсація за невикористані дні соціальної відпустки; 40200,00 грн середній заробіток за час затримки розрахунком при звільнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі вказаного позову за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1121,05 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування понесених витрат на правову допомогу позивачем заявлено клопотання з посиланням на норму ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому судом не вирішується питання про стягнення витрат на надання правової допомоги.

Outcome: approved