Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

ТОВ "Кредитсервіс" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 33 375 грн. 00 коп. за кредитним договором від 10 січня 2021 року та судових витрат по справі, а саме: судового збору в сумі 2684 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором №210110-002 від 10 січня 2021 року, який було підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором L18174 (10.01.2021 18:14:30). Відповідно до умов кредитного договору клієнту було надано кредит у сумі 15 000 грн. строком дії договору до 10 січня 2022. Відповідно до умов кредитного договору крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 5,9% (сума одноразової комісії складає - 885 грн.), які стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник має зробити 12 щомісячних платежів, повинен вносити платежі щомісячно до 10 числа відповідного місяця включно. На банківський рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 14 115 грн. із врахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором у розмірі 5,9%, що в грошовому еквіваленті становить суму 885 грн. Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися належним чином, внаслідок чого станом на 09 травня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 33 375 грн., з яких: 11 250 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 21 240 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 885 грн. - строкова заборгованість за процентами. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача досудову вимогу від 12 травня 2023 року, однак заборгованість не була сплачена. Зважаючи на викладені обставини, позивач змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 33 375 грн. 00 коп., а також судовий збір в сумі 2684 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Представник позивача ТОВ "Кредитсервіс" у судове засідання не з`явився, проте від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, у заяві також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являвся, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Представником відповідача адвокатом Якимчук О.М. подано клопотання, згідно якого вона позов визнала частково на суму 19 215 грн., з яких тіло кредиту - 11 250 грн. та відсотки - 7 965 грн. Крім того, просила суд справу розглянути без її участі та участі відповідача. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договорі №210110-002 від 10 січня 2021 року. Відповідно до умов цього кредитного договору ТОВ «Кредитсервіс» надав [PERSON] грошові кошти у сумі 15 000 грн., з умовою їх повернення в термін до 10 січня 2022 року. Крім того передбачено сплату одноразової комісії в розмірі 5,9%, що становить 885 грн., відсоткову ставку 5,9% в місяць, розмір та порядок сплати щомісячних платежів. Кредитний договір та паспорт кредитного продукту до нього підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором L18174 (10.01.2021 18:14:30), наявні документи, що посвідчують її особу. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням №143 від 11 січня 2021 року з врахуванням узгодженої одноразової комісії. ТОВ «Кредитсервіс» надсилав [PERSON] досудову вимогу щодо стягнення заборгованості. У п.2.1 договору зазначено, що строк дії договору становить з 10 січня 2021 року по 10 січня 2022 року. Відповідно до п. 2.2 договору відповідач зобов`язаний повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії договору згідно графіку, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання позичальником (відповідачем) своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.9.3 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил. [PERSON] 10 січня 2021 року підписано паспорт кредитного продукту «12 місяців», в якому вказані умови кредитування: сума кредиту 15 000 грн, строк кредитування - 12 місяців, реальна річна процентна ставка - 76,7 %, спосіб надання кредиту - безготівковий. З платіжного доручення №143 від 11 січня 2021 року вбачається, що на банківський рахунок [PERSON] в АТ «Комінбанк» на зазначений ним в кредитному договорі, кредитодавцем були перераховані кошти в розмірі 14 115 грн. Згідно розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором за період з 10 січня 2021 року по 09 травня 2023 року борг [PERSON] перед позивачем становить 33 375 грн. ТОВ «Кредитсервіс» 11 травня 2023 року за Вих. № 2023/311 направив на адресу [PERSON] досудову вимогу, в якій позивач повідомив про розмір заборгованості, відповідальність за порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та необхідність сплати наявної заборгованості в розмірі 33 375 грн., проте вказана вимога не була отримана [PERSON] . Згідно з наданим розрахунком заборгованості по Кредитному договору №210110-002 від 10 січня 2021 року за період з 10 січня 2021 року до 09 травня 2023 року у відповідача [PERSON] станом на 09 травня 2023 року існує заборгованість у загальному розмірі 33 375 грн. 00 коп., з яких: 11 250 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 21 240 грн. - прострочена заборгованість за процентами; строкова заборгованість за процентами - 885 грн. Згідно розрахунку [PERSON] сплачено в рахунок погашення відсотків - 2655 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За умовами кредитного договору №210110-002 від 10 січня 2021 року його невід`ємною частиною є Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил (п. 9.3. кредитного договору). Вказані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Правилами абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що закріплено положеннями ст. 205, ст. 207 ЦК України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року - у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року - №127/33824/19. У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, електронний договір має містити всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, провадження №61-16243 св 20. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що договір № 210110-002 від 10 січня 2021 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, тобто його укладання між сторонами підтверджено належними та допустимими доказами. Без проставлення клієнтом відповідної відмітки про ознайомлення його з Внутрішніми правилами, йому не був би доступний договір для ознайомлення та підписання. Таким чином, факт підписання договору відповідачем свідчить і про його попереднє ознайомлення з текстом Внутрішніх правил. Інакше договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, доказів на підтвердження позиції відповідача матеріали справи не містять, відповідачем не надано доказів неукладання договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 210110-002 від 10 січня 2021 року, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, доказів погашення заборгованості за укладеним договором в повному обсязі відповідачем суду не надано, суд вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за кредитним договором №210110-002 від 10 січня 2021 року. Визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення, суд зважає на таке. Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 210110-002 від 10 січня 2021 року заборгованість [PERSON] станом на 09 травня 2023 року не погашена, залишок заборгованості складає 33 375 грн., з яких: 11 250 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 21 240 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 885 грн. - строкова заборгованість за процентами. Суд не погоджується з розміром суми, яка підлягає стягненню, наданої позивачем в частині розрахунку суми боргу за відсотками за користування кредитом з таких підстав. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, є безпідставним нарахування до стягнення з боржника суми відсотків, що передбачені договором після спливу визначеного договором строку кредитування, після 10 січня 2022 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача: 11 250 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 965 грн. (5,9 % х 15 000 грн.) х 12 платежів) - 2655 грн. (сума, яка сплачена [PERSON] в рахунок погашення відсотків) заборгованість за відсотками, що в межах строку кредитування у відповідності до умов кредитного договору; 885 грн. - строкова заборгованість за процентами, а всього 20 100 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір 2684,00 грн. Крім того, судом встановлено, що позивачем ТОВ «Кредитсервіс» в особі директора Дьоми А.В. 25 січня 2023 року укладено договір про надання правової допомоги №25-01/2023 з Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог». Відповідно до Акту приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25.01.2023, Адвокатське об`єднання «Правовий діалог» надав клієнтові ТОВ «Кредитсервіс» послуги, пов`язані з підготовкою та направленням/подачею однієї позовної заяви за позовом ТОВ «Кредитсервіс» до [PERSON] про стягнення проблемної заборгованості. Згідно з Платіжної інструкції кредитового переказу коштів №4581 від 15 червня 2023 року, ТОВ «Кредитсервіс» сплатив на користь АО «Правовий діалог» в рахунок оплати правничої допомоги за підготовку і направлення позовної заяви відповідно до акту №32 від 09 червня 2023 року до Договору № 25-01/2023 від 25.01.2023 суму в розмірі 7 000,00 гривень. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому оскільки позов задоволено на 60,22 % (20 100 грн. х 100 : 33 375 грн.), то судовий збір, що підлягає відшкодуванню позивачу становитиме 1616 грн. 30 коп. (2684,00 грн. х 60,22 %), а також 4 215 грн. 40 коп. (7000,00 грн. х 60,22 %) витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial