Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду з позовом\~до [PERSON] та [PERSON] про визначення розміру часток, визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] померла\~ [PERSON] , яка являлася матір`ю\~ [PERSON] та [PERSON] , і колишньою дружиною\~ [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , набутої нею на підставі Біржової угоди купівлі-продажу нерухомості зареєстрованої на Рівненській універсальній товарно-майновій біржі «ГАРАНТ» 27 квітня 2001 року за реєстраційним № Н-60/04/01, та в подальшому 05 травня 2001 року в Рівненському МБТІ, в реєстровій книзі за номером 120-117-33487. Згідно з цією ж біржовою угодою іншими співвласником квартири є відповідачі у справі. Оскільки [PERSON] за життя не склала заповіту, не була одружена, єдиними спадкоємцями першої черги за законом є її доньки, сторони спору. Намагаючись реалізувати своє право на спадщину позивачка, як спадкоємець першої черги, у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Інші особи, зокрема [PERSON] , заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавав, а [PERSON] відмовилася від прийняття належної їй спадщини після смерті матері на користь позивачки, тому остання являється єдиною спадкоємицею. Повідомленням щодо оформлення спадщини, приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського Віталія Станіславовича від 18.07.2023 № 35/01-16,\~у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено з підстав не визначення розміру частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Таким чином, будучи єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті матері, позивачка позбавлена можливості оформити право на належну їй частку квартири, з обставин, які від неї не залежать та не можуть бути нею усунуті. Позивача просить суд\~визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/4 частині за кожним співвласником; визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У заяві від 05.02.2024 [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та становлять по частині за кожним співвласником. Визнати з [PERSON] право власності на частку квартири за адресою [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Розгляд справи просив провести без його участі. Від відповідача [PERSON] 12.02.2024 до суду надійшла заява про визнання позовних вимог. Просила визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та становлять по частині за кожним співвласником. Також просила визнати з [PERSON] право власності на частку квартири за адресою [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Розгляд справи просилп провести без її участі. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 05\~лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 20.03.2024 закрито підготовче провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у заяві від 20.02.2024 просить позов задоволити, справу просить розглянути без її участі, не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у заяві від 05.02.2024 просив справу розглянути у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у заяві від 12.02.2024 просила справу розглянути за її відсутності. Згідно з ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено із копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , що видане 14.07.1999,\~ [PERSON] та [PERSON] одружилися [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , що видане 14.07.1999, матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , що видане 08.07.1999, матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , що видане 21.06.2013 [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , що видане 18.01.2020, між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано. Як встановлено із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 03.01.2023,\~ [PERSON] померла [INFO] . Із довідки про останнє місце реєстрації померлого, що видана 14.04.2023 ДЦТТЗНАП РМР Юрчишина Лілія була зареєстрована в за адресою: [ADDRESS] з 08.05.2001 року та знята з реєстраційного обліку 03.01.2023 року у зв`язку зі смертю [INFO] Відповідно до копії біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 27 квітня 2001 року\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , який діє від свого імені та в інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [PERSON] , яка діє від свого імені, від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON] та [PERSON] , яка діє зі згоди своїх батьків, [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки №1347 від 20.04.2023, що видана КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» квартира належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованої на Рівненській універсальній товарно-майновій біржі «Гарант» 27.04.2001р. р№Н-60/04/01 та зареєстрована на паперових носіях в РМБТІ 05.05.2001р. в реєстровій книзі за номером 120-117-33487. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 14.04.2023 після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа у приватного нотаріуса Хомутовського В.С., за номером у нотаріуса 12/23, номером у Спадковому реєстрі 70528206. Судом досліджено спадкову справу №70528206, номер у нотаріуса №12/2023, заведену після смерті [PERSON] , надану приватним нотаріусом Хомутовським В.С. на вимогу ухвали суду від 20.03.2024 про витребування доказів. Як вбачається із копії повідомлення щодо оформлення спадщини від 18.07.2023 №35/01-16, нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері\~ [PERSON] , померлої [INFO] , щодо частки квартири за адресою: [ADDRESS] , належній померлій на праві спільної сумісної власності, у зв`язку з відсутністю визначення часток учасників спільної власності.\~ Згідно довідки по спадковій справі №12/2023, виданої приватним нотаріусом Хомутовським В.С., №7/02-14 від 15.01.2024, відповідно до відомостей, які містяться у справі, з урахуванням відмови від прийняття спадщини іншого спадкоємця, позивачка є єдиним спадкоємцем [PERSON] . Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦІК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК). Частиною першою статті 1269 ЦК визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п. п. 4.16-4.18 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Підставою для відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру стало не визначення розміру частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на квартиру. Згідно з біржовою угодою купівлі-продажу нерухомості від 27.04.2001, Покупцями квартири [ADDRESS] є 4 особи: нині покійна\~ [PERSON] її колишній чоловік [PERSON] , відповідач по справі та її неповнолітні доньки\~ [PERSON] , позивачка у справі та [PERSON] , відповідачка у справі. При цьому жодних застережень щодо розміру часток співвласників у праві спільної власності на квартиру договір не містить. Квартира належить цим особам на праві спільної сумісної власності. Таким чином, спадкування частки [PERSON] передбачає необхідність визначення розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на відповідне майно. Згідно із частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 355 ІІК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Частина перша статті 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування, у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 року № 20 "Про судову практику у справах з позовами про захист права приватної власності, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі з частки спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1, 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року роз`яснено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи викладене, частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними. У разі припинення права спільної сумісної власності кожному з них мало б належати на праві спільної часткової власності по 1/4 частки квартири\~за кожним співвласником. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами та не заперечуються відповідачем. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, позов належить задовольнити.

Outcome: approved