Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» - адвокат Скакун Л.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним та припинення права оренди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,974га, з кадастровим номером 7124387300:03:000:1717, що розташована в адміністративних межах Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області. 01.01.2015 між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» та [PERSON] було укладено Договір оренди земельної ділянки. За умовами вказаного Договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 02.01.2018 між ПАТ «Райз-Максимко», [PERSON] та ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» було укладено Додаткову угоду Б/Н до Договору від 01.01.2015 (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди), відповідно до якої орендаря - ПАТ «Райз-Максимко» замінено на нового орендаря ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ». До Додаткової угоди був складений акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди землі від 01.01.2015 Б/Н, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає вищевказану земельну ділянку. Право на оренду земельної ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове майно 19582909 від 21.03.2017. Орендар користувався земельною ділянкою та здійснював регулярні виплати орендодавцю в розмірі та строки, обумовлені укладеним договором, земельну ділянку використовував згідно її цільового призначення. Наприкінці квітня 2021 року до керуючого Монастирищенським відділом дільниці села Рижавка ТОВ «Поділля Агропродукт» звернувся [PERSON] з вимогою передати йому вище зазначену земельну ділянку, оскільки між ним та власником земельної ділянки [PERSON] укладено Договір оренди землі від 10.03.2021 та право оренди на вказану земельну ділянку зареєстровано ним 07.04.2021 за індексним номером 251593556. Право оренди ним було набуте на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57507079 від 07.04.2021, внесене державним реєстратором виконавчого комітету Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області Брітан Ю.Д. Вказаний Договір укладено 10.03.2021 строком на 7 років з правом передачі в піднайм (суборенду). У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до державного реєстратора та отримав інформацію, з якої йому стало відомо, що право оренди між ним та [PERSON] було припинено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57506695 від 07.04.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області Брітан Ю.Д. на підставі листа-повідомлення [PERSON] б/н від 20.01.2021. Позивач вважає, що він незаконно був позбавлений права оренди на земельну ділянку, оскільки він у визначений в Договорі строк добросовісно виконував всі умови Договору оренди землі, укладеного між ним та [PERSON] , сплачував орендну плату, обробляв земельну ділянку, будь-яких порушень умов Договору не допускав, тому за захистом своїх прав через представника вимушений з даним позовом звернутися до суду. Представник позивача Кришталь О.О. в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, розглянути справу без участі позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими, про що свідчать рекомендовані повідомлення про виклик до суду, в судове засідання не з`явилися, причини їх неявки суду не відомі. Третя особа - державний реєстратор Брітан Ю.Д. в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду не відомі. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що[PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,974га, з кадастровим номером 7124387300:03:000:1717, яка розташована в адміністративних межах Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. 01.01.2015 між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» та [PERSON] було укладено Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124387300:03:000:1717 Відповідно до п. 43 Прикінцевих положень вказаного Договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки за ПАТ «Райз-Максимко» було зареєстровано 21.03.2017 за номером запису про інше речове право 19582909. Тобто, як вбачається із зазначеного, сплив строку дії зазначеного Договору оренди землі починається з моменту його реєстрації, а саме з 21.03.2017 та діє протягом 5 років. 02.01.2018 між ПАТ «Райз-Максимко», [PERSON] та ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» було укладено Додаткову угоду Б/Н до Договору від 01.01.2015 (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди), відповідно до якої орендаря - ПАТ «Райз-Максимко» замінено на нового орендаря ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ». Відповідно до п. 7 даної Угоди, вона вступає в законну силу з дня її підписання сторонами та є невід`ємною частиною Договору оренди. До Додаткової угоди був складений акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди землі від 01.01.2015 Б/Н, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає вищевказану земельну ділянку. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, припинено право оренди земельної ділянки між ТОВ «Поділля Агро» та [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57506695 від 07.04.2021, державним реєстратором Брітан Ю.Д. відповідно до листа - повідомлення б/н від [PERSON] . Також, із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що 01.04.2021 державним реєстратором Брітан Ю.Д. було зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124387300:03:000:1717, на підстав укладеного Договору оренди земельної ділянки між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] 10.03.2021 строком на 7 років. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, беручи до уваги позицію представника позивача, судом встановлені наступні правовідносини. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочином є вольова дія, тобто поєднання волі та волевиявлення сторін. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Частиною другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються крім цього Закону, ще і Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Також, ст. 6 Закону зазначає, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом «Про оренду землі», та іншими законами України і договором оренди землі. А право оренди земельної ділянки, відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону, підлягає реєстрації відповідно до закону. Ст. 124 Закону, зазначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладання оренди може бути цивільно- правовий договір про відчуження права оренди. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Закону). Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Як вбачається з матеріалів справи, Договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» було укладено 01.01.2015 строком на 5 років, а право оренди було зареєстровано 21.03.2017 за номером запису про інше речове право 19582909. Тобто, строк дії Договору оренди землі необхідно відраховувати з моменту його реєстрації 21.03.2017 та до його закінчення - 21.03.2022. За умовами вказаного Договору оренди землі (п. 29), обов`язками орендодавця є, в тому числі, не вчиняти дій які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Одностороннє розірвання Договору не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 27 ЗК «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. Всупереч зазначеному, до закінчення дії Договору оренди землі від 01.01.2015 за ініціативою власника земельної ділянки, тобто орендодавця [PERSON] було припинено право оренди земельної ділянки між ТОВ «Поділля Агро» та [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57506695 від 07.04.2021, державним реєстратором Брітан Ю.Д. Крім того, 01.04.2021 державним реєстратором Брітан Ю.Д. було зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124387300:03:000:1717, на підставі укладеного Договору оренди земельної ділянки між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] 10.03.2021 строком на 7 років. Тобто, із зазначеного вбачається, що на момент укладення та державної реєстрації права оренди, а саме Договору оренди від 01.04.2021 з новим орендодавцем [PERSON] був чинним договір, укладений позивачем та орендодавцем 01.01.2015 року щодо тієї самої земельної ділянки, строк дії якого не закінчився, і той факт, що цей договір в установленому договором чи законом порядку розірваний, є неукладеним, нікчемним або визнаний недійсним судом, не встановлено. Тобто, [PERSON] уклав спірний договір оренди з [PERSON] , за яким було зареєстроване право оренди, ще до закінчення строку дії первинного договору оренди та до вичерпання встановленого первинним договором оренди строку для повідомлення первинним орендарем про своє бажання скористатись переважним правом щодо укладення цього договору оренди на новий строк. Як вбачається з тлумачень, викладених у Постанові ВП ВС від 25.01.2022 у справі №143/591/20, провадження №14-72цс21, закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 у справі №357/8277/19, орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (частина друга статті 24 Закону № 161-XIV); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (постанови від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18). Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду (постанови від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц(провадження № 14-25цс19), від 19 лютого 2020 року у справі № 387/515/18 (провадження № 14-430цс19 та інші), крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (частина третя статті 215 ЦК України). Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того ст Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Саме від задоволення вимог позивача (первинного орендаря) залежатиме подальша можливість законної реалізації його прав. Тому, із зазначеного можливо зробити висновок, що станом на день звернення з даним позовом до суду своїми діями відповідач [PERSON] порушив умови п. 29 Договору оренди землі від 01.01.2015 стосовно його обов`язку не вчиняти дій які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою, а також вимоги чинного законодавства щодо виконання взятих на себе зобов`язань за договірними відносинами та вчинив інший правочин, яким порушує попередній чинний правочин. Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Положеннями ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З урахуванням вище викладеного судом встановлені підстави для визнання недійсним Договору оренди землі від 10.03.2021, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а оскільки вимога про припинення права оренди на зазначену земельну ділянку є похідною від спору щодо відповідного майнового права, то суд вважає, що вона підлягає до задоволення. Також, суд дійшов висновків, що позовна вимога про скасування рішення № 57506695 від 07.04.2021 державного реєстратора, яким припинено право оренди зазначену земельну ділянку, що виникло у Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» та поновлення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, також підлягає задоволенню, з метою відновлення порушених прав позивача, оскільки рішення про припинення такого права стосовно ТОВ «Поділля Агропродукт» було прийнято [PERSON] односторонньо, що суперечить укладеному Договору оренди землі від 01.01.2015. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved