Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

03.11.2021 року представник позивача, адвокат Берзінь С.Л., звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з цим позовом до відповідача. Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 15.11.2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11.10.2023 року прийняти позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до розгляду та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що у жовтні 2021 року з мобільного додатку Міністерства цифрової трансформації України «Дія» позивач дізнався, що з нього стягується сума боргу за виконавчим написом у виконавчому провадженні [NUMBER] в загальній сумі 24650,00 грн. Не погодившись з цим, позивач в автоматизованій системі виконавчого провадження за допомогою ідентифікатора доступу отримав копію виконавчого напису за реєстровим номером №27021 від 15.09.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Вказаним виконавчим написом з позивача на користь відповідача звернуто стягнення за кредитним договором №UP2313977 від 29.02.2020 року суми заборгованості у розмірі 24 000,00 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн., всього - 24650,00 грн.Даний виконавчий напис набрав чинності 15.09.2021 року. Позивач вважає даний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування із боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовоому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Виходячи з наведеного, представник позивача стверджує про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 15.09.2021 року за реєстровим номером №27021, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актів», який визначений у написі, не є підтвердженням, що є порушенням вимоги п.3.5 ст.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №286/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п.6 ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому за відсутності доказів наявності з боку позивача боргу у визначеному відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. Згідно із написом, підставою для звернення відповідача до приватного нотаріуса за його вчиненням була заборгованість, що утворилась у зв`язку з простроченням виконання боржником, позивачем, зобов`язань за договором UP2313977 від 29.02.2020 року, укладеним між тОВ «Укрпозика» та позивачем. Представник позивача зауважує на тому, що в матеріалах виконавчого провадження [NUMBER] та до тексту виконавчого напису не долучено оригіналів чи засвідчених копій договору відступлення права вимоги. В написі ж міститься недостовірна інформація, що договір був укладений між позивачем та відповідачем, хоча по тексту - із ТОВ «Укрпозика». Відповідач не надавав нотаріусу чи приватному виконавцю договір про відступлення права вимоги, укладений між ТОВ «Укрпозика» та відповідачем. Крім того, перед вчиненням виконавчого напису стягувач зобов`язаний був надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання на адресу боржника. Позивач же взагалі не отримував письмові претензії від відповідача та/або ТОВ «Укрпозика», йому особисто не направлялись документи ні від ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив», ні від приватного виконавця. Таким чином, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора З урахуванням наведеного, представник позивача просив визнати виконавчий напис за реєстровим номером 27021, вчинений 15.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн. В судове засідання позивач не з`явилася. Від його представника, адвоката Берзіня С.Л., надійшла заява, в котрій останній просив провести розгляд справи без його та позивача участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання двічі поспіль не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов суду не надав. Приватний нотаріус у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений. Приватний виконавець у судове засідання також не з`явилася. Надала суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів. За таких обставин, суд вважає можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 15.09.2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 27021 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №UP2313977 від 29.02.2020 року, укладеним з ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив», заборгованості за кредитним договором №UP2313977 від 29.02.2020 року. Відповідно до вказаного виконавчого напису нотаріуса, строк платежу за кредитним договором №UP2313977 від 29.02.2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.03.2020 року по 06.08.2021 року. Стягнення заборгованості становить 24 650,00 грн. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 26.05.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 , то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 14 січня 2022 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не сплив строк давності для вчинення виконавчого напису за вимогами. Також судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у наявності правовідносин між сторонами, безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено без дотримання вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Відповідно до письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, встановлено, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. всупереч нормам діючого законодавства вчинений не на нотаріально посвідченій угоді (кредитному договорі), укладеній між [PERSON] і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Тому суд вважає наявними правові підстави для визнання даного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М.22.12.2021 року, зареєстрованого за реєстровим номером 28081 таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було встановлено факту безспірності заборгованості та не отримано всіх передбачених законом для цього підтверджуючих документів, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, вчиненого 15.09.2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрованого в реєстрі за номером 27021, таким, що не підлягає виконаню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору, з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1362,00 грн. Що стосується відшкодування позивачеві витрат на професійну правничу допомогу, імовірний розмір яких зазначений у позові в сумі 5000 грн., суд зазначає, що ані позивачем, ані його представником не надано доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, тому підстав для відшкодування цих витрат немає.

Outcome: approved