Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з цим позовом. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.10.2021 року відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2022 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Постановою Київського апеляційного суду від 12.07.2023 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. В даній постанові Київський апеляційний суд відзначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на виникнення внаслідок закриття провадження у цивільній справі юрисдикційного конфлікту, який формально унеможливлює доступ позивача до адміністративного суду за наявності ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2021 року про закриття провадження в адміністративній справі за цим позовом, яка набрала законної сили. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.08.2023 року дану справу направлено за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи. Ухвалою судді від 18.12.2023 року справу прийнято до провадження і призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представником відповідача було направлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду в судовому засіданні відмовлено у задоволені даного клопотання, зважаючи на те, що Київським апеляційним судом питання щодо юрисдикції цього позову вже розглядалося та, враховуючи те, що Окружним адміністративним судом міста Києва (ухвала від 26.08.2021 року) було закрито провадження в адміністративній справі за цим позовом, яка набрала законної сили, визначено, задля уникнення юрисдикційного конфлікту, який формально унеможливлює доступ позивача до адміністративного суду, продовжити розгляд справи за правилами цивільного судочинства. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він є полковником запасу Збройних Сил України та має вислугу років: 26 корів 4 місяці. Звільнений на підставі наказу Міністра оборони України №835 від 23.12.2014 року у зв`язку із проведенням організаційних заходів. На підставі ордеру №08 серія №03 від 08.08.2005 року йому було надано службову квартиру за адресою: [ADDRESS] , де він проживає зі своєю дружиною і на цей час. Квартира перебуває на обліку у Квартирно-експлуатаційному відділі м. Дніпра. Зазначив, що з 03.03.1995 року він перебуває на квартирному обліку Збройних Сил України як військовослужбовець, який потребує поліпшення житлових умов. На даний час житлом не забезпечений. Позивач указує, що відповідно до Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має право бути забезпеченим державою жилим приміщенням, як військовослужбовець, який має вислугу років на військовій службі понад 20 років. Рішенням Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, оформлене протоколом від 23.06.2020 року №6, відмовлено в погодженні надання йому, [PERSON] , для постійного проживання квартири [ADDRESS] , де він фактично проживає. Тому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, оформлене протоколом від 23.06.2020 року №6; визнати за ним право бути забезпеченим для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири [ADDRESS] ; зобов`язати Комісію з контролю за забезпеченнями військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням прийняти рішення про надання йому, [PERSON] , вищевказану квартиру для постійного проживання шляхом виключення з числа службових. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала. Заперечуючи проти позову, вказала, що [PERSON] , як військовослужбовець, який має вислугу понад 20 років, має право бути забезпечений житлом для постійного користування. Водночас, згідно інформації, наявної в матеріалах справи, позивач перебуває на обліку осіб, що потребують житлових умов з 03.03.1995 року зі складом сім`ї - дві особи та включений до списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла як учасник бойових дій. Позивач в загальній черзі на отримання постійного житла - 1587, а у сприску на першочергове отримання постійного житла - 541. Наслідком визнання за позивачем права на виключення квартири [ADDRESS] із числа службових без дотримання черговості, стане порушення норм чинного законодавства і переважне право на житло інших військовослужбовців, які зараховані до вказаних списків на отримання житла для постійного проживання. У зв`язку з наведеним, представник відповідача просила відмовити у задоволені позову. З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що наказом Міністра оборони України №835 від 23.12.2014 року полковника [PERSON] , начальника групи зв`язку та автоматизованих систем управління штабу [INFO] звільнено у запас у зв`язку із проведенням організаційних заходів. В цьому наказі відзначено, що [PERSON] має вислугу 26 років 4 місяці. Встановлено, що на підставі ордеру №08 серія №03 від 08.08.2005 року виконавчим комітетом Індустріальної райради народних депутатів м. Дніпропетровська [PERSON] було видано службовий ордер на зайняття квартир за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї - двоє осіб. Квартира перебуває на обліку у Квартирно-експлуатаційному відділі м. Дніпра. Встановлено, що позивач з 03.03.1995 року перебуває на квартирному обліку Збройних Сил України як військовослужбовець, який потребує поліпшення житлових умов. На даний час житлом не забезпечений. Рішенням Комісії з контролю за забезпеченнями військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, оформлене протоколом від 23.06.2020 року №6, відмовлено в погодженні надання [PERSON] для постійного проживання квартири [ADDRESS] , де він фактично проживає зі своєю дружиною. Частиною першою статті 118 Житлового кодексу України встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до статей 121-122 Житлового кодексу України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Згідно абзаців першого, четвертого пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла. Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей визначає Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (далі - Порядок № 1081). Відповідно до абзаців першого, третього, четвертого пункту 3 Порядку № 1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством. Згідно абзаців першого, третього пункту 12 Порядку № 1081 службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Відповідно до пункту 11 Порядку № 1081 житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу. Пунктами 30-31 Порядку № 1081 військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до пункту 10 розділу VІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за № 1020/32472 (далі - Інструкція № 380), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3 - 7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Пунктом 9 розділу ІІ Інструкція № 380 встановлено, що з метою здійснення контролю за організацією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України утворюється комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Комісія з контролю). Згідно пунктів 3-5 розділу VІІ Інструкція № 380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання. Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23). Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю. Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій). За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі, і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] має вислугу років військовослужбовця Збройних Сил України - 20 років 4 місяці, перебуває на квартирному обліку і займає службове житло за адресою: [ADDRESS] . При цьому, обставини, визначені Пунктом 30 Порядку № 1081, для зняття позивача з квартирного обліку, не встановлені. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом Комісії з контролю за забезпеченнями військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням від 23.06.2020 року №6, про відмову в погодженні надання [PERSON] та членам його сім`ї житла (квартири [ADDRESS] ) для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла та зобов`язання Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченнями військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей погодити надання [PERSON] та членам його сім`ї житла (квартири [ADDRESS] ) для постійного проживання позовні вимоги, підлягають задоволенню. Судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача на те, що у разі визнання за позивачем права на виключення квартири [ADDRESS] із числа службових без дотримання черговості, стане порушення норм чинного законодавства і переважне право на житло інших військовослужбовців, які зараховані до вказаних списків на отримання житла для постійного проживання. Відповідно до пункту 10 розділу VІІ Інструкції № 380 військовослужбовці мають право на виключення житла з числа службового (мається на увазі житло, яке вони займають) та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3 - 7 цього розділу. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині визнання за ним права бути забезпеченим житлом для постійного користування за вищевказаною адресою, суд вважає, що вони не можуть бути задоволені, оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом Комісії з контролю за забезпеченнями військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням від 23.06.2020 року №6, про відмову в погодженні надання [PERSON] та членам його сім`ї житла (квартири [ADDRESS] ) для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла та зобов`язання Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченнями військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей погодити надання [PERSON] та членам його сім`ї житла (квартири [ADDRESS] ) для постійного проживання, чим повністю вичерпується вирішення питання щодо відновлення порушеного права позивача. У зв`язку з цим, вимоги в частині визнання за позивачем права бути забезпеченим житлом для постійного користування є зайвими. Позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, задовольняючи його позов частково, суд відносить витрати по сплаті судового збору на рахунок держави.

Outcome: partial