Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що мешкає у двокімнатній квартирі [ADDRESS] , наймачем якої є [PERSON] , та у якій зареєстровані разом із нею відповідач, її колишній чоловік, [PERSON] , та її діти, [PERSON] та [PERSON] . Так вона з 8 листопада 2014 року по 8 серпня 2023 року перебувала у шлюбі із відповідачем, який за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу було розірвано, після чого [PERSON] забрав з такої квартири свої особисті речі та перейшов мешкати до іншого житла. Оскільки відповідач добровільно знятися з реєстрації за спірною адресою не бажає, то вона змушена була звернутись із даним позовом до суду, додаючи, що її доходів не достатньо для оплати усіх комунальних послуг за такою адресою, які вона змушена сплачувати також за відповідача, який у свою чергу повністю припинив виконувати обов`язки члена сім`ї, пов`язані з утриманням такого житла та з оплатою на нього комунальних послуг. Зазначала при цьому, що вона не чинить жодних перешкод у користуванні таким житлом відповідачу. Натомість, саме відповідач несплатою комунальних платежів та подальшим перебуванням на реєстраційному обліку в спірному житлі чинить їй перешкоди в користуванні таким житлом. Отже, внаслідок того, що відповідач не проживає на спірній житловій площі без поважних причин понад шість місяців, то відповідно до ст. 71, 72 ЖК він втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Таким чином просила суд з метою захисту своїх прав визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS] , стягнувши на її користь з відповідача витрати з оплати судового збору в сумі 1121,20 грн. За письмовими поясненнями представника виконкому Покровської районної в місті ради, який діє на підставі довіреності, вбачається, що представник третьої особи залишив вирішення питання за позовом [PERSON] на розсуд суду відповідно до чинного законодавства та з урахуванням зібраних доказів по справі. Ухвалою суду від 13 березня 2024 року було відкрито провадження по справі, розгляд якої визначено проводити у спрощеному позовному провадженню з викликом сторін, а також задоволено клопотання позивача про допит свідка [PERSON] . Позивачка, [PERSON] , у судовому засіданні, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві до суду, наполягаючи на задоволені поданого нею позову, додавала, що відповідач свідомо без поважних причин не мешкає за місцем своєї реєстрації, оскільки у цьому вона йому жодних перешкод не чинить. Натомість, після припинення фактичних шлюбних відносин та подальшого розірвання шлюбу між сторонами відповідач почав добровільно проживати за іншою адресою. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився повторно за невідомих причин, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши заяв з проханням провести судове засідання без його участі. Представник третьої особи, [PERSON] , просив суд розгляд справи проводити за відсутністю представника виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради. [PERSON] та [PERSON] також не з`явились до суду, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. За ч. 2 ст. 128 Житлового кодексу України (далі - ЖК) жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі ст. 129 ЖК за рішенням про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Згідно із ч. 1 ст. 64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. За ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Суд встановив, що відповідно до виписки від 3 березня 2024 року, виданої ОСББ «Цереус-1Б», вбачається, що у двокімнатній квартирі [ADDRESS] , з 9 березня 2004 року зареєстрований відповідач, [PERSON] , а також з 18 квітня 2002 року - [PERSON] , яка є наймачем такого житла, де також зареєстровані діти заявника, [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується довідкою від 3 березня 2024 року ОСББ «Цереус-1Б». Натомість, згідно із актом від 3 березня 2024 року, складеним представниками ОСББ «Цереус-1Б», вбачається, що за свідченнями сусідів по будинку, зокрема, [PERSON] , вбачається, що у кв. [ADDRESS] відповідач, [PERSON] , будучи там зареєстрований, фактично не проживає, починаючи з червня 2023 року. Крім того суд встановив, що за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 8 серпня 2023 року, яке набуло чинності 8 вересня 2023 року, вбачається, що шлюб, укладений 8 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано. Допитана у судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] , вказувала, що мешкає багато років у гуртожитку по [ADDRESS] , де працює прибиральницею, тому добре знає сусідів по будинку, зокрема, з кв. [ADDRESS] в такому будинку. Зазначала при цьому, що у спірному житлі мешкає протягом останніх щонайменше 20 років позивачка, яку вона добре знає та часто із нею спілкується. Вказувала також, що разом із [PERSON] у такій квартирі мешкав до червня 2023 року її колишній чоловік, [PERSON] , який, натомість, з літа 2023 року тривалий час там не мешкає, та де він може перебувати свідку невідомо. Стверджувала, що бачила відповідача востаннє восени 2023 року, який їй повідомляв, що мешкає на дачі сам. З того часу вона не бачила [PERSON] . Додавала, що перешкод з боку позивачки у проживанні відповідача не було. Проведення оплати [PERSON] комунальних послуг на квартиру [ADDRESS] підтверджується долученою довідкою Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова Ком» від 1 лютого 2024 року. Суд вказує, що на підставі ч. 1, 2 ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За ч. 3 ст. 71 ЖК визначено підстави для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Згідно із ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд зазначає, що з урахуванням положень ст. 55 Конституції України, ст. 15, 16 ЦК, ст. 64, 65, 71, 72 ЖК, враховуючи те, що особа, яка на законних підставах вселилися в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрована у ньому, набула рівного права із наймачем на користування жилим приміщенням, несе тягар його утримання, така особа має право на звернення до суду захистом своїх прав, зокрема, із позовом про визнання іншої особи (зокрема, й наймача) такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 вересня 2021 року по справі № 200/17337/17. Враховуючи вказані обставини, слід дійти висновку, що позивачка, яка правомірно користується кімнатою у гуртожитку, та наголошувала на порушенні її прав й наявності передбачених законом підстав для визнання колишнього чоловіка (відповідача) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не може бути обмежена у праві на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання. Аналіз ст. 71, 72 ЖК дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 24 жовтня 2018 року по справі № 490/12384/16-ц. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 759/14973/17. Судом на підставі зібраних доказів було встановлено, що відповідач, перебуваючи на реєстраційному обліку у жилому приміщенні кв. [ADDRESS] , безперервно не проживає у ньому понад встановлені законом строки без поважних причин, що доводить втрату ним інтересу до спірного житла. Отже, на підставі встановлених судом обставин справи [PERSON] було доведено, що відповідач після припинення шлюбних відносин з позивачкою та подальшого розірвання між ними шлюбу тривалий час не проживає в гуртожитку в кв. [ADDRESS] , якому не чинились перешкоди з боку [PERSON] у проживанні в такому житлі, а позивачка, натомість, несе тягар його повного утримання, сплачуючи комунальні послуги за таке житло. Таким чином суд встановив, що фактично відповідач, обравши собі інше місце для постійного проживання, на протязі останніх більш ніж шести місяців у спірній кімнаті не проживає, тобто понад встановлений законом строк збереження права користування, квартирою не цікавиться та не несе жодних витрат на її утримання, тому є таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням, внаслідок чого заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивачки з відповідача підлягають стягненню витрати [PERSON] з оплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved