Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

21.11.2023 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про виділення в натурі 3/10 часток нерухомого майна. Позов мотивовано тим, що відповідно до Договору дарування, посвідченого 07.07.2022р. за реєстром №743 приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримською Н.П., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме 01.09.2022 р. за № 308738311 позивачам на праві власності належить 3/10 (три десятих) частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] (сім десятих) часток вказаного житлового будинку належить Відповідачу - [PERSON] . На даний час позивачі вирішили здійснити добудову до належних їм 3/10 часток житлового будинку та зробити капітальний ремонт. Однак, позивачам з Відповідачем цей житловий будинок з побутово-господарськими будівлями належить на праві спільної часткової власності. А тому, щоб між ними та Відповідачем, як співвласниками майна, не виникали непорозуміння з приводу користування, утримання, добудови та зберігання цього житлового будинку, у позивачів виникла необхідність його поділу в натурі. Просять суд з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог: виділити [PERSON] та [PERSON] в натурі, та визнати за ними право власності на 3/10 частки житлового будинку з побутово-господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з: кімнати 2-3 площею 13,4 кв. м., кухні 2-2 площею 8,2 кв. м., веранди 2-1 площею 7,0 кв. м., погріб літ. «Д1»,навіс літ. «г», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», воріт з хвірткою №2, огорож1 №1. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20.12.2023 року відкрито провадження у справі. 29.12.2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов. У відзиві зазначає, що погоджується з позовною заявою частково. Погоджується в частині розміру житлового будинку, а саме 3/10 (три десятих) часток житлового будинку та побутової будівлі "веранда «а»", що належіть їм на праві приватної власності згідно договору дарування частки житлового будинку (копія договору, додана Позивачами до позовної заяви). Не погоджується в частині розміру господарських будівель та будов розташованих на прилеглій до житлового будинку земельній ділянці, з наступних причин. Позивачам згідно документа про право приватної власності, яким є договір дарування частки житлового будинку, належить лише 3/10 (три десятих) часток господарських будівель та будов про які іде мова в позовній заяві, а саме: "погріб «Д1»", "огорожа №1". Будівлі "сарай «Г»", "сарай «Д»" та будова "ворота с хвірткою №2" про які іде мова в позивній заяві, не існують. Позивачі не мають підстав для пред`явлення позовних вимог що стосується цих будівель та будови. Тому що, в договорі дарування частки житлового будинку, будівлі "сарай «Г»", "сарай «Д»" та будова "ворота с хвірткою №2" не зазначені. Будова "хвіртка №4", про яку іде мова в позивній заяві, не існує. Будова "навіс «г»", насправді не є навісом з стінами з залізних труб (як це зазначено в технічному паспорті Позивачів на житловий будинок (копія технічного паспорту на житловий будинок, додана Позивачами до позовної заяви), а є будівлею з стінами з глини, з приєднаними до неї по сторонах тимчасовими будовами. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2024 призначено судову будівельно-технічну експертизу проведення якої доручити експерту Комашко Роману Вікторовичу. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених у ньому. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 18.04.2024 року до суду подав заяву в якій просив справу розглянути без його присутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні до початку розгляду справи по суті позов визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень представників позивача та відповідача. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії Договору Дарування частки житлового будинку від 07.07.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області Кримською Н.П., [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частинах кожен, 3/10 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за [ADDRESS] (а.с. 5-6). Згідно копії Довідки про підтвердження адреси від 14.11.2023 р., виданою Гайворонською міською радою домоволодінню (3/10 часток) за адресою: [ADDRESS] , присвоєно окрему адресу [ADDRESS] (а.с.14). Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2014 р. відповідач по справі [PERSON] є власником 7/10 часток житлового будинку в [ADDRESS] (а.с. 38). Згідно Висновку\~експерта №2-02/2024\~за результатами\~проведення будівельно-технічної\~експертизи по\~цивільній справі\~№385/1957/23,\~складеного 28.02.2024\~року \~ [PERSON] і\~ [PERSON] із часткою 3/10 в частині житлового будинку літ. «А», та веранди літ. «а» виділити в натурі приміщення квартири [ADDRESS] площею 28,6 кв.м, а саме: 2-1 \~ \~ \~ \~веранда-7,0 кв.м, 2-2 кухня - 8,2 кв.м, 2-3 кімнату - 13,4 кв.м.В частині господарських будівель та споруд виділити в натурі: сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», погріб літ. «Д1», огорожу №1, ворота з хвірткою №2. Сума грошової компенсації за невідповідність часток [PERSON] від [PERSON] і [PERSON] становить 17\~734 грн. (а.с. 73-112). Норми права та мотиви їх застосування. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1 ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч. 1 ст. 364 ЦК. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивачі та відповідач і є суб`єктами спільної часткової власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Відповідно до Висновку експерта\~№2-02/2024\~за результатами\~проведення будівельно-технічної\~експертизи по\~цивільній справі\~№385/1957/23,\~складеного 28.02.2024\~року запропоновано один варіант виділу в натурі між співвласниками, на підставі якого позивачі по позову уточнили свої позовні вимоги. Частки, які просять виділити позивачі в натурі є відокремленими та можуть бути виділені в натурі. Згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказу Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18.06.2007 року №55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотримання чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. У п.п. 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з вищевикладеного, виділення у натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , в окреме домоволодіння номер [ADDRESS] , належні [PERSON] , [PERSON] 3/10 частки та належні [PERSON] 7/10 частки є можливим. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивачів про виділ частки в окремий об`єкт нерухомого майна є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Крім того, положенням ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що розгляд справи відбувається в порядку загального позовного провадження, станом на 18.04.2024 року відповідач визнав позовні вимоги, а розгляд справи по суті ще не відбувся, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 536,8 грн. та стягнути з [PERSON] на користь позивачів лише по 268,4 грн. кожному. Позивачі просили стягнути з відповідача 50% вартості витрат за проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №385/1957/23. У відповідності до ст.ст. 133,141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] \~та [PERSON] судові витрати за оплату проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі по 3113 грн. 04 коп. кожному.

Outcome: approved