Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , з участю третіх осіб нотаріуса Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольги Ярославівни та П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, в якому просив суд визнати недійним заповіт, складений від імені [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Галань Ольгою Ярославівною Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області від 07.07.2015 р. та зареєстрований в реєстрі за №946. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був батьком Позивача - [PERSON] . 30 листопада 2009 року батько, [PERSON] , склав (старий) заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Юрчакевичем Н. М. Львівського міського нотаріального округу, за адресом м. Львів, вул. Наукова 9/40. Спадкоємцями за цим заповітом були визначені син - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . У січні 2018 року Позивачу стало відомо про існування другого (нового) заповіту, начебто складеного померлим батьком у 2015 році. Новий заповіт було складено в місті Жовква 07 липня 2015 року та посвідчено державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольгою Ярославівною. Спадкову справу було відкрито у П`ятій Львівській державній нотаріальній конторі, оскільки спадкове майно - нерухомість знаходиться за адресом [ADDRESS] . Другий (новий) заповіт порушує права Позивача, як спадкоємця, та суперечить змісту першого (старого) заповіту, складеного у 2009 році, за яким батько (спадкодавець) заповів своїм дітям (сину [PERSON] (Позивачу) та донці - [PERSON] ) належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] - в рівних частинах, тобто по 50% кожному. Факт права власності громадянина [PERSON] , [INFO] , на квартиру підтверджується листом ОКП «Бюро технічної інвентаризаційної та експертної оцінки» від 04.04.2018р., що станом на 29.12.2012 року власником квартири [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] ; довідкою з місяця проживання про склад сім`ї і прописки №5126 від 29.03.2018; відповідно до змісту довідки, зазначено, що власником квартири є [PERSON] (померлий) (реєстраційне посвідчення № [NUMBER] від 25.03.1992); технічним паспортом квартири [ADDRESS] , відповідно до цього документу, власником квартири є [PERSON] , а документи, що підтверджують право власності - Довідка видана ЖБК 6124 від 25.02.1992 №25-92. На момент звернення до суду, в електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відсутня інформація про власника квартири за адресом [ADDRESS] . Відповідно до Відповіді Управління державної реєстрації ЛМР №2902-330 від 18.04.2018р. інформацію (реєстраційну справу або документи) про власника нерухомого майна за адресом [ADDRESS] надається за рішенням суду. В період 2009-2017 року, Позивач проживав і проживає за межами Львівської області. Але неодноразово (декілька разів на рік) відвідував батьків з подальшою допомогою в придбанні харчових продуктів та ліків. Також, Позивач забезпечив батьків технічними засобами зв`язку, за адресою [ADDRESS] , за допомогою яких вони могли через мережу інтернет зв`язуватися (комунікувати) один з одним. Позивач ніколи не отримував (не чув) від померлого батька бажання змінити чи скасувати заповіт від 2009 року. Окрім того, зі слів родичів, у 2015 році батько мав проблеми зі здоров`ям, які зокрема призвели до втрати свідомості в магазині з подальшою госпіталізацією. Сестра Позивача, [PERSON] , яка проживає в місті Жовква, мотивуючи проблемами зі здоров`ям в обох з батьків, забрала їх жити до себе. Позивачу не відомо яким чином дочка (сестра позивача) доглядала за батьками та які ліки приймали чи яке лікування проходили батьки. За час останнього візиту, мати вже не могла згадати ні імені сина, ні його зовнішність, також мати не впізнавала й свою доньку з якою проживала. При уважному вивчені копій заповіту - позивачу стало зрозуміло, що заповіти від 2009 року і від 2015 року підписані різними людьми. Таким чином існують підстави визнати заповіт недійсним, оскільки спадкоємець не підписав особисто (новий) заповіт 2015 року. А також, існують сумніви, що стан здоров`я спадкодавця дозволяв останньому усвідомлювати значення своїх дій та можливості керування ними. Як наслідок, такий правочин міг мати місце за обставин коли фізична особа, у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України. Такі обставини могли бути викликані як внаслідок похилого віку, розвитку хронічних хвороб, так і певного медикаментозного лікування спадкодавця [PERSON] . У зв`язку з вище викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17.07.2018 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 13.05.2019 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на наступні обставини. Так, згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Одним із принципів спадкового права є свобода заповіту, що включає в себе право дієздатної фізичної особи скласти заповіт (ст. 1234 ЦК України), право заповідача на призначення спадкоємців (ст. 1235 ЦК України), право заповідача на визначення обсягу спадщини (ст. 1236 ЦК України), право заповідача на скасування чи зміну заповіту, включаючи право скласти новий заповіт (ст. 1254 ЦК України). Складений [PERSON] 07.07.2015 р. заповіт відповідає усім вимогам законодавства України. На час складання даного заповіту заповідач був фізичною особою з повною цивільною дієздатністю, діяв вільно, на свій розсуд, повністю усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Заповідач не страждав на психічні розлади, не зловживав спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами. Заповіт був особисто підписаний заповідачем [PERSON] у присутності державного нотаріуса, який посвідчував даний заповіт, у приміщенні Жовківської державної нотаріальної контори. Відомості про цей заповіт були внесені до спадкового реєстру. З травня 2015 року і до моменту смерті [PERSON] , останній проживав у [PERSON] яка як донька надавала йому необхідну допомогу і догляд у зв`язку із похилим віком. Крім того, [PERSON] здійснює догляд за своєю матір`ю [PERSON] - дружиною заповідача, яка є тяжко хворою і ще за життя [PERSON] , переїхала до [PERSON] і проживає у неї дотепер. Є підстави вважати, що саме ці обставини послужили причиною складання [PERSON] 07.07.2015 р. нового заповіту, за яким усе своє майно він заповів [PERSON] . З урахуванням наведеного та беручи до уваги презумпцію правомірності правочину заповіт [PERSON] від 07.07.2015 р. є дійсним і породжує правові наслідки, на які він був спрямований. Жодних підстав недійсності заповіту не має. Крім того позивач просить визнати недійним заповіт з підстав які є взаємовиключними. Не відповідає закону також твердження Позивача, що другий (новий) заповіт порушує право позивача, як спадкоємця, та суперечить змісту першого (старого) заповіту, складеного у 2009 р. Позивач не враховує того, що заповіт обумовлює настання зазначених ним правових наслідків лише після відкриття спадщини. До відкриття спадщини заповіт не породжує жодних суб`єктивних прав для особи (осіб), на користь якої він складений. Тому заповідач після складення заповіту має право розпоряджатися зазначеним у заповіті майном на свій розсуд, у тому числі - шляхом складання нового заповіту. Право заповідача скласти новий заповіт є складовою свободи заповіту і прямо передбачено ст. 1254 ЦК України. Реалізація цього права не є порушенням прав особи, на користь якої складено попередній заповіт. Закон не вимагає, щоб новий закон не суперечив попередньому, навпаки - кожний новий заповіт скасовує попередній (ч. 3 ст. 1254 ЦК України). Ухвалою суду від 17.06.2021 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] з участю третіх осіб нотаріуса Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольги Ярославівни та П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним. Постановою Львівського апеляційного суду від 08.11.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] , представника [PERSON] , задоволено. Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17.06.2021 року скасовано і направлено справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 02.08.2022 року клопотання представника позивача задоволено частково. Витребувано: спадкову справу з оригіналом заповіту від 30.11.2009 року, складеного від імені [PERSON] , [INFO] від Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юрчакевич Н.М. (адреса:79053 м. Львів, вул. Наукова,9/10); документи (договори, заяви, формуляри, опитувальники тощо) підписані або заповнені особисто [PERSON] (іпн: [NUMBER] ) Філії Львівського обласного управління ТВБВ № 10013/0325 Ощадбанку (адреса: 79053, м. Львів, вул. В.Великого,63) та ПАТ ''Державний ощадний банк України'' (адреса: 01001, м.Київ, вул.Госпітальна,12г); документи (журнали обліку отриманої пенсії та/або кореспонденції) [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Львів 60 поштамту-центру поштового зв`язку №1 м. Львів Львівська дирекція Українського державного підприємства поштового зв`язку ''Укрпошта'' (адреса: м .Львів, вул. Наукова,30), Українське державне підприємство поштового зв`язку ''Укрпошта'' (адреса: м. Київ, Хрещатик,22). Ухвалою суду від 16.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.03.2023 року клопотання представника позивача - задоволено. Призначено судову почеркознавчу експертизу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] з участю третіх осіб нотаріуса Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольги Ярославівни та П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним. Проведення експертизи доручено Одеському НДІСЕ Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 02883110; юридична адреса: 65026, м. Одеса, вул. Рішельєвська 8; електронна адреса: odndise@gmail.com) Попереджено експертів зазначеної експертної установи про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України. У розпорядження експертів скеровано цивільну справу 465/2834/18, номер провадження 2/465/1785/23. Витрати за проведення експертизи покладено на [PERSON] , ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Зупинено провадження у цивільній справі. Постановою Львівського апеляційного суду від 08.05.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] , представника [PERSON] , частково задоволено. Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2023 року змінено. Доповнено перелік питань, поставлених на вирішення почеркознавчої експертизи, питанням №4. У зв`язку з доповненням переліку питань, поставлених на вирішення експертизи, абзац резолютивної частини ухвали Франківського районного суду міста Львова від 13 березня 2023 року в частині оплати витрат за проведення експертизи викладено у новій редакції, а саме: «Витрати за проведення експертизи по питаннях № 1, № 2 та № 3 покласти на [PERSON] , а витрати за проведення експертизи по питанню № 4 покласти на [PERSON] ». Абзац ухвали Франківського районного суду міста Львова від 13 березня 2023 року в частині визначення експертної установи викладено у новій редакції: «Проведення експертизи доручити Львівському НДІСЕ Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 23272864; 79024, м. Львів, вул. Липинського, 54)». В решті ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 13 березня 2023 року залишено без змін. Ухвалою суду від 21.12.2023 року провадження по цивільній справі - відновлено. Ухвалою суду від 21.12.2023 року заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про винесення окремої ухвали - залишено без розгляду. Ухвалою суду від 21.12.2023 року направлено експертам матеріали цивільної справи 465/2834/18 (провадження №2/465/1785/23) для проведення судової почеркознавчої експертизи відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року про призначення судової почеркознавчої експертизи, зміненої частково та доповненої Постановою Львівського апеляційного суду від 08 травня 2023 року. Зупинено провадження по цивільній справі. Ухвалою суду провадження по цивільній справі - відновлено. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача та її представника на основі наявних у справі матеріалів, також просив у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, від П`ятої Львівської державної нотаріальної контори в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі. У відповідності до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності та кожен доказ окремо, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (т.1 а.с.22), та відповідача [PERSON] , що також не заперечується сторонами. Власником квартири [ADDRESS] був померлий [PERSON] , [INFO] , що вбачається з листа ОКП «Бюро технічної інвентаризаційної та експертної оцінки» від 04.04.2018р., де вказано, що станом на 29.12.2012 року власником квартири [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі довідки ЖБК -124 від 25.02.1992 року за №25-92 (т.1 а.с.12), а також з довідки з місяця проживання про склад сім`ї і прописки №5126 від 29.03.2018 в якій вказано, що власником квартири є [PERSON] (померлий) (реєстраційне посвідчення № [NUMBER] від 25.03.1992)( т.1 а.с.15), та з технічного паспорту квартири [ADDRESS] , відповідно до цього документу, власником квартири є [PERSON] , а документи, що підтверджують право власності - Довідка видана ЖБК 6124 від 25.02.1992 №25-92 (т.1 а.с.16-19) 30.11.2009 року [PERSON] , склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Юрчакевичем Н. М. Львівського міського нотаріального округу, за адресом м. Львів, вул. Наукова 9/40. Спадкоємцями за цим заповітом були визначені син - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . (т.1 а.с.11) 07.07.2015 року за час свого життя [PERSON] складено новий заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О.Я., зареєстровано в реєстрі за № 946. (т.1 з.а.107) У своєму заповіті від 07.07.2015 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме права заповів дочці [PERSON] . Вказано що заповіт прочитаний вголос і власноручно підписаний заповідачем [PERSON] . Також зазначено, що особу його встановлено, дієздатність перевірено. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.03.2018 року [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (т.1 а.с. 9) Після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] відкрилась спадщина. (т.1 а.с.21) Судом досліджені матеріали спадкової справи №09/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , та за яких зокрема вбачається, що спадщину прийняли [PERSON] (заява про прийняття спадщини за заповітом від 04.01.2018) та [PERSON] (заява про прийняття спадщини від 05.04.2018) (т.1 а.с.104-114). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №4780 від 09.02.2024 року рукописний текст: «Цей заповіт прочитаний мною в голос, власноручно мною підписаний і відповідає моїй волі.» і «… [PERSON] » в заповіті [PERSON] від 30.11.2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчакевич Н.М., зареєстрований в реєстрі за №1444 і рукописний текст: «Заповит мною прочитаний вголос и власноручно пидписаний» і «... [PERSON] » в заповіті [PERSON] від 07.07.2015 року, що посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я., зареєстрованого в реєстрі за №946 виконані однією особою. Підпис в заповіті [PERSON] від 30.11.2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчакевич Н.М., зареєстрований в реєстрі за №1444 і підпис в заповіті [PERSON] від 07.07.2015 року, що посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я., зареєстрованого в реєстрі за №946 - виконані однією особою. В рукописному тексті: «Заповит мною прочитаний вголос и власноручно пидписаний» і «... [PERSON] » в заповіті [PERSON] від 07.07.2015 року, що посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. зареєстрованого в реєстрі за №946 присутні ознаки незвичності письма у момент виконання тексту. Характер прояву цієї незвичності за встановленими ознаками свідчить про вікові зміни, хронічні нервові захворювання, тощо. Відповісти на питання: «До якої групи за віком належить виконавець рукописного тексту у документі Заповіт від 07.07.2015 року (в графах після «...виданий заповідачу» та графі «Підпис»)?» не надається можливим в зв`язку з відсутність методики подібних досліджень. Підпис в заповіті [PERSON] від 07.07.2015 року, що посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. зареєстрованого в реєстрі за №946 - виконаний [PERSON] . Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування.. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Згідно з положеннями статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Згідно з положеннями статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до ч.1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить . Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. За приписами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» роз`яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Спеціальною нормою, яка передбачає підстави недійсності заповіту є ст. 1257 ЦК України, якою визначено лише дві підстави недійсності заповіту. Так, згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі №756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1257 ЦК України та вказано, що "для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України. Як вбачається з тексту оспорюваного заповіту від 07.07.2015 року, він до підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] та власноручно ним підписаний о 16 год. 10 хв. в приміщенні державної нотаріальної контори в [ADDRESS] . Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що на момент складання заповіту від 07.07.2015 року спадкодавець не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Також судом не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги діючого законодавства. Окрім того, як вбачається з висновку експерта від 09.02.2024 року №4780 підпис в заповіті [PERSON] від 07.07.2015 року, що посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я., зареєстрованого в реєстрі за №946 - виконаний [PERSON] . Таким чином, аналізуючи спірний заповіт і його зміст на предмет відповідності вимогам законодавства, суд вважає, що він складений уповноваженою посадовою особою у письмовій формі, особисто підписаний заповідачем [PERSON] , протилежного під час судового розгляду не доведено, та зареєстрований у встановленому законом порядку. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для визнання заповіту від 07.07.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О.Я., зареєстрованого в реєстрі №946 недійсним, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Outcome: dismissed