Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

26.02.2024 [PERSON] через адвоката Переверзєва О.О. звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Карапути Л.В. від 06.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 08.04.2024. Із 26.03.2024 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26.03.2024 № 887/0/15-24. На підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2024 № 4 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2024 дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П. Ухвалою судді Супруна О.П. від 01.04.2024 прийнято до провадження вищевказану справу; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.04.2024. У судове засідання учасники справи не з`явилися, представник позивача у письмовій заяві просив справу розглядати без його участі, позивач про причини неявки не повідомила. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07.02.2024 позивачем [PERSON] було придбано у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 07.02.2024, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., зареєстрованим у реєстрі за № 595, та витягом з Державного реєстру речових прав від 07.02.2024 № 364803223 (а.с. 3-5, 6). Відповідно до пункту 1.5 договору купівлі-продажу\~квартири від 07.02.2024 продавець доводить до відома, що станом на момент укладення цього правочину у квартирі, яка відчужується, зареєстрований та проживає [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою від 06.02.2024 № 740, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 3 зворот). Згідно з пунктом 5.1 договору купівлі-продажу\~квартири від 07.02.2024 продавець зобов`язується знятися з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири в строк до 09.02.2024 включно та добровільно звільнити квартиру від належних йому речей для вільного та безперешкодного користування квартирою покупцем, передати ключі та сплатити всі комунальні послуги, послуги щодо водо-, енерго-, газопостачання за час користування нерухомим майном до підписання цього Договору (а.с. 4 зворот). Позивач зазначає, що продавець [PERSON] взятих на себе у пункті 5.1 договору купівлі-продажу\~квартири від 07.02.2024 зобов`язань щодо зняття з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири до 09.02.2024 не виконав, що підтверджується довідкою станом на 14.02.2024 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 15.02.2024 № 901 (а.с. 8). За твердженням позивача, відповідач не є родичем власника майна, з реєстрації місця проживання самостійно не знявся, що чинить перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належною їй квартирою. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою\~статті 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої\~статті 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою\~статті 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша\~статті 316 Цивільного кодексу України). Згідно зі\~статтею 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої\~статті 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частинами першою, другою\~статті 321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою\~статті 383 Цивільного кодексу України\~визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За положеннями\~статті 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»\~орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, враховуючи, що позивачем доведено факт припинення права власності у відповідача на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також те, що відповідач не є членом її сім`ї та самостійно не знявся з реєстраційного обліку, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved