Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 05 березня 2024 [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. Вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 1,2135 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Воронівка, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 874790, виданого 31 липня 2008. Однак, при видачі правовстановлюючого документу було допущено помилку у написанні по-батькові власника, а саме Державний акт видано на ім`я « [PERSON] ». Зазначає, що вказані обставини позбавляють її як власника на реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав. Оскільки чинним законодавством не передбачено внесення виправлення через втрату чинності Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю та Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, в інший спосіб виправити помилку\~в позасудовому\~порядку неможливо. Вказує, що встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу їй необхідно для реалізації своїх прав. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на\~земельну ділянку\~серії ЯА\~№ 874790, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010862601904, виданого 31 липня 2008 на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації № 595 від 03.12.2004 на ім`я « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Процесуальні дії в справі. Ухвалою від 07 березня 2024 відкрито провадження в справі з призначенням до судового розгляду з викликом заявника, заінтересованої особи (а. с. 12). Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, долучила заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує (а. с. 15). Представник заінтересованої особи Білопільської міської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи (а. с. 14 ). Інші клопотання та заяви, пов`язані з розглядом справи, від учасників судового процесу не надходили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5-6). Паспорт серії [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] (а. с. 3). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 874790, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010862601904, виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації № 595 від 03.12.2004 на ім`я [PERSON] , якій на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею 1,2135 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Воронівка (а. с. 7). За даними Білопільської міської ради [PERSON] дійсно належить земельна ділянка площею 1,2135 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 874790, зареєстрованого за № 010862601904 (а. с. 8). Таким чином встановлено, що у Державному акті на право власності на землю, який належить [PERSON] , допущена помилка щодо написання її по-батькові, а саме як « [PERSON] », що підтверджується матеріалами справи у їх сукупності і позбавляє заявника щодо реалізації своїх прав. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 1 постанови Пленуму також зазначено, що зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належності громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У відповідності з положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Висновки суду. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту. Наведені вище факти свідчать про належність заявнику [PERSON] . Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 874790, однак у позасудовому порядку виправити допущену при написанні по-батькові власника помилку у вказаному документі не можливо, що створює для заявника перешкоди в подальшому реалізувати свої права. Встановлення означеного вище факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація права, проте іншого порядку встановлення даного факту немає, а відтак суд приходить до висновку про захист права заявника і задоволення заяви [PERSON] . На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved