Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

у лютому 2024 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористані календарні дні відпустки в розмірі 60246 грн 89 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 вересня 2023 року по день винесення судом рішення у справі та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Представник відповідача відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з вимогами статей 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 15.08.2016 року по 14.09.2023 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с. 16-17). Відповідно до наказу про припинення трудового договору від 14 вересня 2023 року № Т01/14/09/004 позивача було звільнено за угодою сторін згідно із пунктом 1 статті 36 КЗпП України з 15 вересня 2023 року (а.с.18). Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З наказу № Т01/14/09/004 від 14.09.2023 вбачається, що позивачу належить виплатити компенсацію за 71 календарний день невикористаної відпустки. Відповідно до довідки від 11 жовтня 2023 року № Т0100000138, виданої ТОВ «Технополіс -1» [PERSON] , сукупний дохід позивача за липень 2023 року становить 14539 грн, а сума до виплати - 11703 грн 89 коп., сукупний дохід за серпень 2023 року - 14539 грн, сума до виплати - 11703 грн 89 коп., сукупний дохід за вересень 2023 року - 36754 грн 78 коп., сума до виплати - 29587 грн 60 коп. (а.с.19). ТОВ «Технополіс -1» виплатило позивачу 5585 грн 89 коп. заробітної плати за липень 2023 року, які були зараховані 13 вересня 2023 року на картковий рахунок позивачки в АТ «Ощадбанк», на який остання отримувала заробітну плату, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача № [NUMBER] (а.с. 22-23). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16 лютого 2024 року за період липень - вересень 2023 року відсутня інформація про доходи позивача, в тому числі не сплачені податки та інші обов`язкові платежі (а.с. 20-21). Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містяться у формі ОК-7 щодо нарахувань позивачу заробітної плати за липень - вересень 2023 року станом на 17 лютого 2024 року, податки та інші обов`язкові платежі відповідачем не сплачені, заробітна плата за вказані місяці не нарахована (а.с. 25-27). Враховуючи, що за липень 2023 року позивачу була виплачена заробітна плата в розмірі 5585 грн 89 коп. відповідач має сплатити позивачу заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористані календарні дні відпустки в розмірі 60246 грн 89 коп. (14539 грн + 14539 грн + 36754 грн 78 коп. = 65832 грн 78 коп.; 65832 грн 78 коп. - 5585 грн 89 коп. = 60246 грн 89 коп.), виплату яких провести після вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Як вбачається із роз`яснень даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. З довідки про доходи позивача від 11 жовтня 2023 року, виданої ТОВ «Технополіс -1» вбачається, що сукупна заробітна плата позивача за останні два місяці (липень-серпень 2023 року), що передують місяцю звільнення без вирахування сум податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів становить 29078 грн (14539 грн +14539 грн = 29078 грн). Тривалість робочого тижня позивача становила п`ять днів. У липні 2023 року позивачем було відпрацьовано 21 робочий день, а в серпні 2023 року - 23 робочі дні. Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 660 грн 86 коп. (29078 грн/44 дні = 660 грн 86 коп.). Час затримки розрахунку при звільненні вираховується кількістю робочих днів з 16 вересня 2023 року (як просить у позовній заяві позивач) до 16 квітня 2024 року включно (по день винесення рішення суду 17 квітня 2024 року). Проте, враховуючи вимоги ст. 117 КЗпП України, середній заробіток розраховується за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. За даний період було 130 робочих днів, які множаться на встановлену судом середньоденну заробітну плату за два останні місяці перед звільненням, і яка становила 660 гривень 86 копійок, і середній заробіток за час затримки розрахунку складає (660,86*130) 85911 гривень 80 копійок. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати та компенсації\~за невикористані\~календарні дні\~відпустки підлягають\~задоволенню,\~а вимоги\~щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях. Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, об`єктивності та справедливості вважає достатньою компенсацією стягнення 3000 грн. 00 коп. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд вважає\~необхідним стягнути\~з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. та судовий збір на користь позивача в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: partial