Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

позивач через представника - адвоката Чугуєнка Д. В. звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з нього на свою користь в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у сумі 119678,70 гривень, а також судові витрати по справі. Стислий виклад позиції сторін Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на те, що 04.01.2022 між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР-2508635) згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Magnum 440» д.н.з. [NUMBER] . 21.12.2022 о 16:30 год на автодорозі «М-30», 414 км + 400 м, сполученням «Стрий-Зварине», що на території Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum 440», д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz SK024», перед виїздом не перевірив технічний стан свого автомобіля, внаслідок чого під час руху на задній лівій вісі автомобіля відірвалися колеса і здійснили зіткнення із автомобілем марки «Peugeot 3008», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався назустріч, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив п. 2.3а, 2.3б Правил дорожнього руху України. Власник транспортного засобу марки «Peugeot 3008» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування. Згідно з страховим актом ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» №2516/01/50/2022/1 від 19.06.2023 сума виплаченого страхового відшкодування [PERSON] Зіяду склала 119 678,70 грн. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2023, відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП оскільки перед виїздом не перевірив технічний стан свого автомобіля, внаслідок чого під час руху на задній лівій осі автомобіля відірвалися колеса і здійснили зіткнення з автомобілем Пежо 3008, номерний знак [NUMBER] , порушивши п. 2.3а, 2.3.б ПДР України. Відтак після проведення виплати потерпілому у позивача виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, витрат, пов`язаних з регламентною виплатою на підставі п. «г» п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому ПАТ «СК «Еталон» звернулось з даним позовом до суду. Також просив стягнути судові витрати по справі 20000,00 грн витрат на правничу допомогу, та 221,04 грн витрат на друк, копіювання та направлення документів стороні, з яких 52 грн поштові витрати, 169,40 грн витрати на друк та копіювання. Відповідач в поданому його представницею відзиві позовні вимоги заперечив. В обґрунтування покликався на те, що справді між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія Еталон» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР2508635 від 04.01.2022 з строком дії з 10.01.2022 по 09.01.2023. 21.12.2022 сталось ДТП, однак таке відбулось внаслідок неякісного дорожнього покриття, яке було суцільно покрите ямами, внаслідок чого колеса його автомобіля вирвало з кріплення. На місці ДТП жодних експертиз, щодо причин несправності автомобіля не проводилось. До адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями відповідача не притягували. Постанова Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2023 та відповідь НПУ стосовно ДТП не можуть бути достатнім доказом, що свідчать про невідповідність технічного стану автомобіля відповідача існуючим вимогам ПДР України. Крім того вказав, що має сумнів у здійсненні страхового відшкодування потерпілому, оскільки ДТП трапилась 21.12.2022, потерпілий звернувся до страховика з заявами про страхове відшкодування 13.03.2023 та повторно 06.07.2023, страховий акт складено 19.06.2023 та виплати здійснювались з 19.06.2023 до 22.09.2023. При цьому страховий акт складається протягом 15 робочих днів з дня отримання страховиком заяви про страхове відшкодування. У поданій відповіді на відзив представник позивача додатково зазначив, щодо сумнівів відповідача в здійсненні страхового відшкодування потерпілому про те, що в матеріалах справи наявні докази здійснення страхових виплат, відповідач не оскаржував рішення позивача про здійснення страхового відшкодування, а потерпілий, з свого боку, претензій до страховика не мав. З приводу постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2023 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, то в такій вказано, що відповідач не перевірив технічний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху відірвались колеса, у судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав, таку постанову не оскаржував, а отже не заперечував щодо її обґрунтованості та законності. Отже факт встановлений даним судовим рішенням є преюдиційним та не підлягає доведенню в даній справі. В поданому запереченні представник відповідача зазначила, що позивачем не здійснено перевірки технічного стану автомобіля вимогам ПДР, не проведено експертиз, не встановлено причинно наслідковий зв`язок події ДТП, просила в позоі відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання в якому просив розгляд даної справи проводити за відсутності позивача ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» та його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача адвокат Дяченко М. І. в судовому засіданні просила в позові відмовити з зазначених в заявах по суті справи заявах підстав. Крім того, заявила клопотання про надання доказів понесених відповідачем витрат протягом п`яти днів з часу ухвалення рішення. заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.02.2024 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.02.2024 представником позивача подано заяву про проведення судових засідань за відсутності позивача та його представника, в якій він зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. 29.02.2024 представник позивача надіслав до суду клопотання про долучення доказу до справи копії додаткової угоди № 1 від 24.07.2023, який помилково не був доданий до позовної заяви згідно акту канцелярії суду. 07.03.2024 представник позивача надіслав до суду клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. 08.03.2024 представник позивача надіслав до суду клопотання про долучення до справи доказів надіслання відповідачу клопотання від 29.02.2024 додатками. 19.03.2024 від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи та клопотання про вступ в справу як представника. 20.03.2024 від представника відповідача надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення процесуального строку. Ухвалою від 20.03.2024 суд поновив процесуальний строк для подання відзиву та прийняв відзив на позовну заяву. 26.03.2024 від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку для подання відповіді на відзив. 26.03.2024 ухвалою суду продовжено строк для подання відповіді на відзив. 27.03.2024 представником позивача подано відповідь на відзив. 01.04.2024 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. 03.04.2024 представником відповідача подано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, яке ухвалою від 04.04.2024 задоволено. 09.04.2024 проведено розгляд справи по суті за відсутності представника відповідача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, скориставшись своїм правом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 04.01.2022 між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР-2508635) згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Magnum 440» д.н.з. [NUMBER] , строк дії полісу 10.01.2022 09.01.2023 (а.с.6). 21.12.2022 о 16:30 год на автодорозі «М-30», 414 км + 400 м, сполученням «Стрий-Зварине», що на території Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: марки «Renault Magnum 440», д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz SK024» під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Peugeot 3008», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2023 в справі № 128/26/23, яка набрала законної сили 17.02.2023 встановлено, що 21.12.2022 приблизно о 16:30 год на автодорозі «М-30», 414 км + 400 м, сполученням «Стрий-Зварине», що на території Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum 440», д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz SK024», номерний знак [NUMBER] , перед виїздом не перевірив технічний стан свого автомобіля, внаслідок чого під час руху на задній лівій осі автомобіля відірвалися колеса і здійснили зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 3008», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався на зустріч, від чого автомобілі отримали механічні ушкодження. [PERSON] порушив п. 2.3а та 2.3б ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 18). В дані постанові також вказано, що [PERSON] в судовому засіданні вину визнав, також його вина доводиться протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, фото таблицею, письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] . Судом застосовано стягнення у виді штрафу. Слід вказати, що пунктом 2.3а ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, а даною постановою встановлено порушення [PERSON] даного пункту ПДР. Таким чином ДТП (страховий випадок) відбулась в період дії полісу № АР-2508635, за яким ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» було забезпечено цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Renault Magnum 440», д.н.з. [NUMBER] . З довідки НПУ - ідентифікатор картки ДТП № 3022355692798738 щодо ДТП 21.12.2022 о 16:30 год вбачається, що в даній ДТП, учасниками якої були [PERSON] та [PERSON] [PERSON] порушив вимогу п. 2.3.а ПДР України порушення забезпеченості технічної справності, стану і комплектності транспортного засобу та вантажу, у зв`язку з чим щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 320285 за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль «Peugeot 3008», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а. с. 10-11). Вартість ремонту автомобіль «Peugeot 3008», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту зносу становить 121899,79 грн, що вбачається з ремонтної калькуляції (а.с.7-8, 14-15). Власник транспортного засобу марки «Peugeot 3008» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування (а.с. 9, 19). Відповідно до страхового акту № 2516/01/50/2022/1 виданого ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» за договором страхування АР-2508635 розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті [PERSON] становить 119678,70 грн (а. с. 21). Відповідно до платіжних інструкцій: № 9818 від 03.07.2023, № 9765 від 29.06.2023, № 9603 від 21.06.2023, № 9565 від 20.06.2023, № 9696 від 26.06.2023, № 9634 від 22.06.2023, № 9521 від 19.06.2023 (а.с. 12-13) та платіжних інструкцій ( безготівковий переказ в національній валюті) № 3260 від 22.09.2023, № 3188 від15.09.2023, № 3242 від 21.09.2023 (а.с. 16-17) ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» сплатило Аль-Махмуд Молхам Зіяду страхове відшкодування по договору АР-2508635 в загальному розмірі 119678,70 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За змістом положень статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхування цивільно-правової відповідальності є обов`язковим і таке здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів самого страхувальника. Відтак, кожен власник наземного транспортного засобу з метою (зокрема) захисту саме своїх майнових інтересів зобов`язаний застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами. Згідно п. 1.6 ст. 1 цього Закону - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Як зазначалось вище, постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2023 в справі № 128/26/23, яка набрала законної сили, в мотивувальній частині встановлено, що 21.12.2022 приблизно о 16:30 год на автодорозі «М-30», 414 км + 400 м, сполученням «Стрий-Зварине», що на території Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum 440», д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz SK024», номерний знак [NUMBER] , перед виїздом не перевірив технічний стан свого автомобіля, внаслідок чого під час руху на задній лівій осі автомобіля відірвалися колеса і здійснили зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 3008», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався на зустріч, від чого автомобілі отримали механічні ушкодження. [PERSON] порушив п. 2.3а та 2.3б ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні правопорушення визнав. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Згідно із висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 05 вересня 2019 року в справі №234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18), при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч. 5 та 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18), від 20 квітня 2022 року у справі № 910/2615/18 (провадження № 12-75гс21)). Тобто, постановою судді від 06.02.2023 в справі № 128/26/23 однозначно та у відповідності з приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України встановлено конкретні дії (бездіяльність) неперевірка технічного стану автомобіля перед виїздом, внаслідок чого на задній вісі автомобіля відірвалися колеса, а також установлено вчинення такої дії (бездіяльності) саме [PERSON] та порушенням ним вимог п. 2.3а ПДР України. Ці обставини безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині постанови судді від 06.02.2023. Слід звернути увагу також на те, що згідно довідки НПУ про ДТП [PERSON] порушив вимогу п. 2.3а ПДР щодо забезпечення технічної справності, стану і комплектності транспортного засобу і вантажу, у зв`язку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУПАП, що відповідає обставинам вастовленим надалі в постанові суду. Отже, встановлений постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2023 в справі № 128/26/23 факт того, що [PERSON] керував 21.12.2022 приблизно о 16:30 год на автодорозі «М-30», 414 км + 400 м автомобілем марки «Renault Magnum 440», д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz SK024», номерний знак [NUMBER] , не переконавшись в його справному технічному стані, внаслідок чого під час руху на задній лівій осі автомобіля відірвалися колеса і здійснили зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 3008», що і стало причиною ДТП та призвело до механічних ушкоджень автомобілів з матеріальними збитками, тобто неналежний технічний стан автомобіля - має усі ознаки преюдиційності та не підлягає доказуванню. Інший висновок буде суперечити принципам юридичної визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, про що у низці своїх рішень зазначає Європейський суд з прав людини та Конституційний Суд України. Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони. У даному випадку вільне визнання [PERSON] в одному судовому провадженні того факту, що причиною ДТП була неперевірка технічного стану автомобіля, внаслідок чого відірвались колеса в автомобіля на задній лівій осі, тобто неналежний технічний стан автомобіля, та заперечення цього факту в іншому судовому провадженні (в якому така позиція є невигідною для нього) містить ознаки суперечливої поведінки. Аргумент відповідача, що причиною ДТП була не технічна несправність, а стан дорожнього полотна суд відхиляє, оскільки такий відповідачем не доведений - не надано доказів складання протоколу та притягнення до адміністративної відповідальності відповідної службової особи за ст. 140 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Як зазначалось вище, на підставі страхового акту № 2516/01/50/2022/1 виданого ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» за договором страхування АР-2508635 виплатила потерпілій особі власнику автомобіля Аль-Махмуд Молхам Зіяду 119678,70 грн, що підтверджується платіжними дорученнями. Аргументи відповідача щодо строку виплати такого суд відхиляє, оскільки ним не спростовано покликання позивача щодо факту виплати страхового платежу, підтверджені відповідними платіжними інструкція щодо фактичної сплати такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Виходячи з наведеного, оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що ДТП сталася з вини [PERSON] внаслідок невідповідності технічного стану його транспортного засобу вимогам ПДР, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, з урахуванням норм підпункту «г» п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення у порядку регресу із [PERSON] на користь позивача суми страхового відшкодування, а тому позов сілд задовольнити в повному обсязі. Щодо судових витрат Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн витрати на друк, копіювання та направлення документів стороні в розмірі 221,04 грн, з яких 52 грн за сплату поштових послуг та 169,4 грн за друк та копіювання. \~ \~ \~ \~В підтвердження надання та розміру правничої допомоги позивачем наступні докази: -договір про надання правничої допомоги від 28.06.2023 між ПАТ «Страхова компанія «Еталон» та Адвокатським об`єднанням «Дісп`ютс» в особі керуючого партнера Чугуєнка Д. В. з якого вбачається, що адвокатським об`єднанням надається правнича допомога з метою стягнення суми заборгованості з фізичних та юридичних осіб, до яких клієнт має право зворотної вимоги. -додаткову угоду № 1 від 24.07.2023 до договору про надання правничої допомоги від 28.06.2023, з якої вбачається, що сума витрат на професійну правничу допомогу є диференційованою та залежить від суми позову та складає фіксований гонорар, зокрема а) до 10000 грн суми позову 6000 грн, в) від 20000 до 39999 грн суми позову 15000 грн, д) 70000 грн та більше суми позову 20000 грн (п. 3 додаткової угоди). Фіксований гонорар включає в себе виконання будь-якої роботи, необхідної для досягнення очікуваного результату, зокрема складення та подання позову про стягнення суми регресної заборгованості, участі в судових засіданнях, подання заяв, клопотань, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, пояснень, тощо (п. 4). Відповідно до п. 7 додаткової угоди гонорар виплачується за умов коли суд задовольнив позов та стягнув витрати на правничу допомогу, рішення суду виконане, кошти на виконання рішення надійшли на рахунок клієнта. -ордер на надання правничої допомоги АІ № 1538536, виданий АО «Дісп`ютс» за яким адвокат Чугуєнко Д. В.на підставі договору надає правничу допомогу ПАТ «СК «Еталон». Даними доказами підтверджується факт надання професійної правничої допомоги адвокатом, розмір витрат, порядок та строк сплати послуг адвоката. Також слід вказати що в позовній заяві було вказано про розмір витрат на правничу допомогу 20000,00 грн, а отже таким чином заначено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Слід вказати, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Як вбачається з умов договору про надання правничої допомоги між ПАТ СК «Еталон» та АО «Дісп`ютс» обумовлено фіксований розмір гонорару. В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголошено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. \~ \~ \~ \~ Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved