Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви, позивач зазначив, що з 15.03.2013 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб виявився невдалим. Протягом тривалого часу вони не можуть знайти порозуміння між собою, шлюбні відносини не підтримують. Подальше формальне перебування у шлюбі є недоречним, оскільки практично шлюб розпався і всі можливості для його збереження вичерпані. Сімейні стосунки між ними припинились, відповідачка проявляє до нього неповагу та втратила будь-який інтерес. Просить шлюб, зареєстрований 15.03.2013 р. Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 74, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] , [PERSON] , надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, та підтримку позовних вимог, позов просили задовольнити. Відповідач [PERSON] , надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог, проти задоволення даного позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.03.2013 року зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 74, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 15.03.2013 р. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом та проживанням тривалий час, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і є неможливим, а сім`я сторін розпалася остаточно, в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved