Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~На підставі частини 6 статті 259 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) в судовому засіданні 18 квітня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 22 серпня 2023 року через підсистему Єдиної\~судової інформаційно-телекомунікаційної\~системи «Електронний\~суд»ТзОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна» звернулося\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] ,\~в якому\~просить суд\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за Договором №4058064 про надання споживчого кредиту від 26 квітня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТзОВ «Авентус Україна»)\~та [PERSON] \~у розмірі\~45920\~грн.\~00\~коп., де заборгованість за кредитом (основною сумою боргу) 14000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 31920 грн. 00 коп., право вимоги яких отримано ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» за Договором факторингу №25-05/2022 від 25 травня 2022 року. Крім того, у заяві позивач просить стягнути з [PERSON] інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 14281 грн. 12 коп. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2321 грн. 16 коп., а також суму понесених судових витрат, а саме, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп. (а.с.1-12). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків (а.с.66-67). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику на 18 квітня 2024 року (а.с.124). Представник позивачаТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.126,127,128), у письмових заявах, поданих до суду 22 лютого 2024 року та 17 квітня 2024 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», представник позивача - адвокат Столітній М.М. вказав, що позивач позов підтримує та прохав позов задовольнити. Разом з тим, представник позивача клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подав, справу прохав\~розглянути без\~його участіта не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.69-72,130-131). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS-повідомлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.128 зворотна сторона,129). При цьому, відповідач заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подала, правом подати відзив на позовну заяву не скористалась. Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з положень ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також з урахуванням неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Суд, з`ясувавши позицію позивача, викладену в позовній заяві та у додаткових письмових заявах, поданих представником позивача до суду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до\~ст.2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між ТзОВ «Авентус\~Україна» та [PERSON] 26 квітня 2021 року склалися кредитні правовідносини, а саме, згідно з Договором ТзОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти у розмірі 15000 грн. 00 коп. у позику\~на умовах\~споживчого кредиту\~строком на 30 днів, шляхом перерахування грошових коштів на відповідний банківський картковий рахунок, наданий позичальником, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 693,50% річних за стандартною процентною ставкою, що у грошовому виразі складає 23550 грн. 00 коп. (а.с.30-33,39-41,44-45,46-54,73-102,103-110,111-113). Зазначений Договір укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та іншого законодавства. Так, відповідно до ст.5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» (далі Закон) електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. Відповідно до ст.6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Відповідно до ст.8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). При цьому, частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом чч.3,4,6,12,13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Зі змісту\~Договору,\~укладеного між\~ТзОВ «Авентус\~Україна» та [PERSON] , вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~Договору,\~його невід`ємною\~частиною є\~Правила надання\~коштів у\~позику (далі\~ Правила),\~в тому\~числі й\~на умовах\~фінансового кредиту\~ТзОВ «Авентус\~Україна»,\~які затверджено\~наказом №53-ОД\~директора ТзОВ\~«Авентус Україна» від 16 січня 2020 року та набрали чинності з 19 січня 2020 року, що розміщені на сайті https://creditplus.ua. Приймаючи умови цього Договору, клієнт [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТзОВ «Авентус Україна» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні стст.641,644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, звернувшись до ТзОВ «Авентус Україна» із заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М736962, [PERSON] засвідчила той факт, що вона обізнана з Правилами, які включають в себе і умови кредитування. Відповідно до п.1.1, п.1.2 та п.1.5 Розділу 1 Договору сторони погодили, що ТзОВ «Авентус Україна» зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 15000 грн. 00 коп. у позику на умовах споживчого кредиту шляхом перерахування грошових коштів на відповідний банківський картковий рахунок, наданий позичальником, строком на 30 днів, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування позикою згідно Графіку платежів, що є Додатком №1 до Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 Договору. При цьому, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,90% (стандартна процентна ставка, тип процентної ставки - фіксована) від суми кредиту за кожен день користування позикою в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 Розділу 1 цього Договору, або у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Розділу 4 Договору, або у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Розділу 4 Договору (п.1.5 розділу 1 Договору), що відповідно до пп.1.7.1 п.1.7 Розділу 1 Договору та пп.1.8.1 п.1.8 Розділу 1 Договору складає 693,50% річних (у процентному виразі) або 23550 грн. 00 коп. (у грошовому виразі) відповідно (а.с.46-54,73-102). Згідно пункту 5.4 Розділу 5 Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, у встановлений Договором строк повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності), а також інші платежі, передбачені Договором. Відповідно до п.9.2 Розділу 9 Договору, такий вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. У відповідності до положень ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, позивач має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц). Як встановлено з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», на виконання до угоди на переказ коштів №ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року за дорученням ТзОВ «Авентус України», 26 квітня 2021 року було здійснено успішне перерахування коштів на картку клієнта [PERSON] [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту, код авторизації 741937, за номером транзакції в системі WayForPay-creditplus-18002223 (а.с.39-41,103-110,111-113). \~ \~ \~ \~В подальшому відповідно до Договору факторингу №25-05/2022 від 25 травня 2022 року ТзОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за Договором, укладеним з [PERSON] , ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна». При цьому, відповідно до реєстру боржників від 25 травня 2022 року, заборгованість [PERSON] за Договором становила 45920 грн. 60 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу 14000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 31920 грн. 00 коп. (а.с.34-38,55,56,115-118). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ \~Положеннями стст.1077,1078 ЦК України, встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за Договором, а [PERSON] прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак в порушення умов цього Договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту. \~ \~ \~ \~ Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. \~ \~ \~ \~ Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості відповідачем за Договором. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому,\~відповідач [PERSON] правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, будь-яких заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надала, а також не надала жодних доказів, які б підтверджували факт повної сплати грошових коштів за Договором, чим не виконала вимоги стст.12,81 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. \~ \~ \~ \~Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. \~ \~ \~ \~Таким чином, ураховуючи наявність у матеріалах справи достатніх доказів перерахування коштів у сумі 15000 грн. 00 коп. на рахунок [PERSON] (а.с.39-41,103-110,111-113), позивачем доведено факт отримання останньою кредиту та факт наявності заборгованості за кредитом. Крім того, сторонами за Договором від 26 квітня 2021 року визначено розмір процентів за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, зазначеного в реєстрі боржників від 25 травня 2022 року, [PERSON] має заборгованість за Договором в розмірі 45920 грн. 60 коп., з яких заборгованість за кредитом (основною сумою боргу) 14000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом (відсотками) 31920 грн. 00 коп. (а.с.55,117). Відтак, вищевказані позовні вимоги ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом (основною сумою боргу) в розмірі 14000 грн. 00 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом (відсотками) в розмірі 31920 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку, визначеному позивачем, з яким погоджується суд, підлягають задоволенню. Разом з тим, ст.625 ЦК України, врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами,нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та який триває і наданий час. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до положень ст.625 ЦК України. Проте, позивачем неправильно встановлено період, на який мають бути нараховані інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. \~ \~ \~ \~При розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми необхідно враховувати індекси інфляції за період з 11 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, а саме проміжок часу, який не охоплений воєнним станом. \~ \~ \~ \~ Згідно із статтею 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. \~ \~ \~ \~Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. \~ \~ \~ \~В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 14281 грн.12 коп., виходячи з розрахунку за період: 2022 рік - 12212 грн. 72 коп. та з січня 2023 року по червень 2023 року 2068 грн. 40 коп., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2321 грн. 16 коп., виходячи з розрахунку за період з 11 грудня 2021 року по 18 серпня 2023 року (а.с.1-12) Разом з тим, з огляду на наведене вище, суд відхиляє розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 24 лютого 2022 року по 18 серпня 2023 року. \~ \~ \~ \~Відтак, інфляційні втрати за період з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року включно, з урахуванням суми боргу в розмірі 45920 грн. 00 коп., складають 1331 грн. 68 коп., а саме, за січень 2022 року 596 грн. 96 коп. та за лютий 2022 грн. 734 грн. 72 коп.. \~ \~ \~ \~Нарахування трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання розраховується, виходячи із періоду, який становить 75 днів, а саме, з 11 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, та виходячи із наявної простроченої суми боргу в розмірі 45920 грн. 00 коп.. Відтак, розмір трьох процентів річних від простроченої суми становить 283 грн. 07 коп., виходячи із розрахунку: 45920 грн. 00 коп. (сума боргу) * 3,000% (процентна ставка) / 100% * 75 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 283 грн. 07 коп.. \~ \~ \~ \~З наведених мотивів суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості за Договором в розмірі 45920 грн. 00 коп., інфляційні втрати\~в розмірі 1331 грн. 68 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 283 грн. 07 коп.. В іншій частині позовні вимоги ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено частково, суд, згідно положень ст.141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з [PERSON] в сумі 1632 грн. 48 коп., виходячи з розрахунку: (47534 грн. 75 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 2147 грн. 20 коп. (сума сплаченого судового збору) / 62522 грн. 28 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1632 грн. 48 коп.. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень\~чч.1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До позовної заяви на виконання вимог п.9 ч.3\~ст.175\~ЦПК України позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу додано договір №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Столітнім М.М., а також ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, звіт про надання правової допомоги, рахунок на оплату послуг адвоката №858/17/8 від 17 серпня 2023 року, платіжну інструкцію №1203 від 17 серпня 2023 року (а.с.24-29,119-121). \~ \~ \~ \~Зі змісту наданого суду представником позивача адвокатом Столітнім М.М. звіту про надання правової допомоги вбачаються неточності, а саме в такому зазначено, що останній діє на підставі договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10 липня 2022 року, разом з тим, позивач в особі представника звернувся до суду з відповідним позовом 22 серпня 2023 року (а.с.1,27,120). \~ \~ \~ \~При цьому, на підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартості стороною позивача надано звіт про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат Столітній М.М. надав позивачу такі послуги на виконання умов договору №10/07-2023 про надання правової допомоги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта на загальну суму 10000 грн. 00 коп. (а.с.27,120). Крім того, стороною позивача надано рахунок на оплату послуг адвоката №858/17/8 від 17 серпня 2023 року, де зазначено вартість наданих адвокатом послуг, а саме, збір та аналіз доказів, документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором - 3000 грн. 00 коп., складання позовної заяви в справі\~про стягнення заборгованості за кредитним договором - 5000 грн. 00 коп., подання позовної заяви в інтересах клієнта\~- 2000 грн. 00 коп. (а.с.28,121), а так само копію платіжної інструкції №1203 від 17 серпня 2023 року про сплату позивачем на рахунок адвоката Столітнього М.М. грошових коштів в сумі 10000 грн. 00 коп. (а.с.26,119). Разом з тим, з копій вищенаведених документів неможливо достовірно встановити, за які конкретно послуги ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» перерахувало адвокату Столітньому М.М. гонорар у розмірі 10000 грн.00 коп.. Відтак, підтвердження понесення позивачем конкретних витрат на професійну правничу допомогу у конкретній справі, а саме, за позовом ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] , не надано як при зверненні до суду, так і на час ухвалення судового рішення. При цьому, позивач не звертався до суду із заявою про подання у майбутньому доказів понесення витрат на правову допомогу у розумінні ч.8\~ст.141 ЦПК України. За відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу, вимога представника позивача про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову\~допомогу задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial