Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

До Володимирецького районного суду звернулася [PERSON] з позовом до Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер дід позивачки - [PERSON] . [INFO] померла баба позивачки - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із чотирьох земельних ділянок, загальною площею 3,52 га для ведення особистого селянського господарства на території Ромейківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. До правовідносин по спадкуванню майна діда застосовуються положення Цивільного кодексу 1963 року. Так, згідно із ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. [PERSON] заповіту не залишав. Згідно із статтею 529 Цивільного кодексу України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Батько позивачки наразі є живим, отже [PERSON] , як онука спадкодавця [PERSON] , за ЦК 1963 року не набувала прав на спадкування. У відповідності до статті 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У Володимирецькій державній нотаріальній конторі після смерті діда спадкова справа не заведена. На день смерті [PERSON] до його складу сім`ї входили дружина [PERSON] , [INFO] та онука [PERSON] , [INFO] , тобто позивачка. Отже [PERSON] , як спадкоємець першої черги, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , але спадщини не оформляла. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена. Після смерті баби відкрилась спадщина, що складається, зокрема, як і з прийнятого але не оформленого нею спадкового майна після діда, а саме земельної ділянки, загальною площею 3,52 га, так і з чотирьох земельних ділянок, загальною площею 3,97 га, для ведення особистого селянського господарства на території Ромейківської сільської ради Володимирецького району (зараз Полицької сільської ради), Рівненської області що належали спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №379633. Спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заведені, що підтверджується довідками Володимирецької державної нотаріальної контори від 31.01.2024 №250/01-16, №249/01-16. Оформити спадкові права на земельні ділянки через нотаріальну контору не має можливості, оскільки, державні акти на право приватної власності на землю видані після смерті власників. На підставі наведеного просить визнати за нею право власності на спадкове майно, оскільки \~підтвердити свої спадкові права, окрім як в судовому порядку, не може. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 лютого 2024 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві позивачка просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Належним чином повідомлений представник Полицької сільської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії [NUMBER] , видане Ромейківською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 29.06.2002. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, серії [NUMBER] , де батьком позивачки записаний - [PERSON] ; свідоцтвом про народження батька позивачки - [PERSON] , де його батьками записані - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із чотирьох земельних ділянок, загальною площею 3,52 га для ведення особистого селянського господарства на території Ромейківської сільської ради Володимирецького району, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 379632. Згідно довідки Полицької сільської ради № 08 від 02.01.2024, на день смерті [PERSON] до складу сім`ї входили дружина - [PERSON] , [INFO] та онука [PERSON] , [INFO] . У Володимирецькій державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, що стверджується довідкою № 250/01-16 від 31.01.2024, виданої завідувачем Володимирецької районної державної нотаріальної контори. Згідно ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. [PERSON] заповіт не залишав. Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються нотаріусом з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Таким чином [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , однак спадщини не оформила. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії [NUMBER] , видане Ромейківською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 19.07.2004. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із земельного паю, загальною площею 3,97 га для ведення особистого селянського господарства на території Ромейківської сільської ради Володимирецького району (зараз Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №379633. Згідно довідки завідувача Володимирецької районної державної нотаріальної контори № 249/01-16 від 31.01.2024., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно даних зі Спадкового реєстру, спадкову справу не заведено. Як зазначено у довідках №09, №10 від 02.01.2024, виданих Полицькою сільскою радою Вараського району Рівненської області, на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] і її склад сім`ї був наступний: онука [PERSON] . У відповідності до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишала, отже спадкування здійснювалося на підставі закону. Згідно із статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Отже, позивач є власником спадкового майна. Відповідно до роз`яснень, наданих державним нотаріусом Ворлодимирецької державної нотаріальної контори №258/01-16 від 31 січня 2024 року, де зазначено про неможливість вчинення нотаріальної дії з причини того, що державні акти про право власності на земельну ділянку видані вже після смерті [PERSON] , [PERSON] . Згідно от.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 78\~ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81\~ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125\~Земельного кодексу\~України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак,\~видача державного\~акту після\~смерті спадкодавця\~не спростовує\~факту наявності\~у нього\~права власності\~на ці\~земельні ділянки\~і не\~може бути\~підставою позбавлення\~права спадкоємця\~на спадкове\~майно.\~Спадкодавецьфактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно абзацу 17 п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відтак, таким є відповідач у спорах про спадкування. Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , а [PERSON] прийняла у встановленому порядку спадщину після смерті своєї баби [PERSON] , до складу якої входять вищезазначені земельні ділянки. На підставі наведеного,

Outcome: approved