Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

18.08.2023року представник позивача [PERSON] адвокат Шкарупська-Баранова Н.Б. звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати за позивачем, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4625186300:03:000:0054, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4115 га на території Тарнавської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЛВ 057021, виданого на підставі розпорядження Старосамбірської РДА № 394 від 11.12.2003 року, та на земельну ділянку кадастровий номер 4625186300:04:000:0041, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4248 га, на території Тарнавської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЛВ 063533, виданого на підставі розпорядження Старосамбірської РДА №394 від 11.12.2003 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що бабуся позивача, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок: кадастровий номер 4625186300:03:000:0054, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4115 га, та кадастровий номер 4625186300:04:000:0041, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4248 га. Жодного заповіту на випадок своєї смерті бабуся не залишила. Після її смерті спадкоємцями першої черги по закону мали б бути: - її чоловік (дідо позивача) [PERSON] , який помер [INFO] ; її донька [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ); її донька [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ); її син [PERSON] ; її донька [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), яка померла [INFO] та була матір`ю позивача. Зазначає, що у зв`язку зі смертю матері, право спадкування по першій черзі за законом перейшло до позивача за правом представлення. З метою реалізації свого права на спадкування, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у прийнятті заяви. Враховуючи те, що жоден з спадкоємців протягом строку, встановленого для прийняття спадщини у встановленому законом порядку не подав заяву про прийняття спадщини, хоча був обізнаний про час і місце відкриття такої, а позивач прийняв таку своїми фактичними діями за фактом постійного проживання з померлою на час її смерті, тому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2023 року справа визначена для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 06.11.2023 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 29.02.2024 залучено у цивільній справі у якості співвідповідача Добромильську міську раду Самбірського району Львівської області. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Шкарупська Баранова Н.Б. не з`явилися, проте від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, проте подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнають у повному обсязі та просять справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте в матеріалах справи присутня заява в.о. міського голови Мацько О. від 01.04.2024, в якій зазначає, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності представника міської ради. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання, з огляду на таке. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4625186300:03:000:0054, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4115 га на території Тарнавської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЛВ 057021, виданого на підставі розпорядження Старосамбірської РДА № 394 від 11.12.2003 року, та на земельну ділянку кадастровий номер 4625186300:04:000:0041, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4248 га, на території Тарнавської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЛВ 063533, виданого на підставі розпорядження Старосамбірської РДА №394 від 11.12.2003 року. Позивач [PERSON] є внуком спадкодавця [PERSON] та у відповідності до ч.1 ст.1266 ЦК України спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його матері [PERSON] , яка померла [INFO] (дочці спадкодавця), якби вона була живою на час відкриття спадщини. Як вбачається із довідок, виданих Тернавським старостинським округом №6 Добромильської міської ради (а.с.15,28,52,58) спадкодавець [PERSON] на час смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Від її імені Тернавським старостинським округом №6 не було посвідчено заповіту. На день її смерті проживав онук [PERSON] . Отже, позивач [PERSON] у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), за параметром запиту [PERSON] дата смерті [INFO] за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.66). У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), за параметрами запиту: [PERSON] - за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.67). Із наведених матеріалів справи вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, спадкова справа після її смерті в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Чоловік спадкодавця [PERSON] [PERSON] помер ще до відкриття спадщини [INFO] . Діти спадкодавця [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (відповідачі у справі), спадщину після смерті матері у встановлений законом строк та порядок не прийняли і на спірне спадкове майно не претендують, про що свідчать подані ними до суду заяви про визнання позову. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивача, не встановлено. В той же час, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Ридзак Л.К. з метою подання заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на спадщину після смерті бабусі [PERSON] , проте листом №089/02-31 від 10.07.2023 йому було відмовлено у прийнятті заяви про відкриття спадкової справи та за захистом своїх прав рекомендовано звернутися до суду (а.с.8). Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 17.05.2021 (а.с.16), копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12.04.1986 (а.с.6), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.7), копією листа приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Ридзак Л.К. №089/02-31 від 10.07.2023 (а.с.8,9), копіями державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ №057021 від 26.03.2004 та серії ЛВ №063533 від 26.03.2024 ( а.с.10-11,13-14), копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] від 05.11.1983 (а.с.12), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.17), довідками, виданими Тернавським старостинським округом №6 Добромильської міської ради про склад сім`ї спадкодавця [PERSON] на час смерті (а.с.15,28,52,58). Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання. Стаття 41 Конституції України\~наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідност.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом). Відповідно до положень\~статті 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до\~ч.1 статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно положень\~ст.1270\~ЦК України\~для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Якщо\~виникнення у\~особи права\~на спадкування\~залежить від\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття іншими\~спадкоємцями,\~строк для\~прийняття нею\~спадщини встановлюється\~у три\~місяці з\~моменту неприйняття\~іншими спадкоємцями\~спадщини або\~відмови від\~її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Положення частини третьої статті 1268 ЦК України вказують на необхідність для прийняття спадщини саме фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не наявності реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право власності на спірне спадкове майно перейшло в порядку спадкування за правом представлення від спадкодавця [PERSON] до позивача [PERSON] як до спадкоємця, що прийняв спадщину. Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача і визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved