Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] , про виділ в натурі частки з нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно. Позов обґрунтовує тим, що позивачу відповідно до свідоцтва посвідченого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області, належить право власності на майно, яке складається з частки жилого будинку [ADDRESS] . Житлова площа всього будинку становить 34,6 кв. м., літньої кухні, вбиральні, колодязя, паркану, яке придбане на публічних торгах 25.07.2005 протокол № 5050149/2. Інша частка будинку перебуває у власності відповідачки на підставі договору дарування укладеного 13.09.2007, зареєстрованого в реєстрі за № 2693, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. Вказаний будинок розташований на землях Слов`янської міської ради. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.07.2011 встанволено порядок землекористування земельною ділянкою з урахуванням ідеальних часток кожного з співвласників домоволодіння [ADDRESS] . Частка кожного в будинку є фактично окремим об`єктом має самостійний вхід та комунікації. Позивач пропонував відповідачці укласти договір про поділ (виділ) нерухомого майна, про те отримав відмову, що позбавило позивача захистити своє право власності в позасудовому порядку. Оскільки відповідачка не бажає укладати договір з подальшим його нотаріальним посвідченням про виділ в натурі частки з нерухомого майна, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. У зв`язку з чим, просить суд припинити належне [PERSON] право спільної часткової власності на частку домоволодіння, яка складається з частки жилого будинку, літньої кухні, вбиральні, колодязя, паркану та знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виділити в натурі вказану частку домоволодіння, та визнати за позивачем право власності на виділену частку домоволодіння з вказаними господарськими спорудами, як на окрему одиницю. Судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору, послуги судового експерта та на првничу допоомгу покласти на відповідачку. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Неминущій Г.Л., що діє на підставі ордеру серія ДН № 153368 від 09.11.2021 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником позивача на офіційну електронну адресу суду направлено заяву з проханням справу розглянути за його відсутності та позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала. Відповідачкою на до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності та вказала, що позовні вимоги визнає повністю, та із запропонованим варіантом поділу згідно висновку експерта згодна. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Винник З.Г. будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймалиа. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва посвідченого\~державним нотаріусом\~Першої Слов`янської\~державної нотаріальної\~контори Донецької\~області Причепою\~В.Р.,\~відповідно до\~Тимчасового положення\~про порядок\~проведення прилюдних\~торгів з\~реалізації арештованого\~нерухомого майна\~(із\~змінами та\~доповненнями),\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~27.10.99\~№ 68/5,\~зареєстрованого в\~Міністерстві юстиції\~України 02.11.99\~за №-2710.99\~№-745/4038\~на підставі\~акта про\~проведення прилюдних\~торгів,\~затвердженого Відділом\~державної виконавчої\~служби Слов`янського\~міськрайонного управління\~юстиції 16.08.2005,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 1-6297\~від 16.12.2005\~ [PERSON] належить право власності на майно, яке складається з частки жилого будинку [ADDRESS] . В житловому будинку А-1 житлова площа всього будинку - 34,6 кв. м., стіни цегляні; літньої кухні, позначеною у плані літерою В, цегляної; вбиральні, позначеною в плані літерою Г, цегляної; колодязя №-2; паркану №-1, яке придбане на публічних торгах 25.07.2005 протокол № 5050149/2. 19 червня 2006 року державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р. [PERSON] було видано дублікат вказаного свідоцтва з публічних торгів замість втраченого, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру правочинів № 2522556 від 19.06.2006. Згідно Витягу\~про реєстрацію\~права власності\~на нерухоме\~майно комунального\~підприємства «Бюро\~технічної інвентаризації»\~м.\~Слов`янськ №\~11306060\~від 21.07.2006\~право власності\~на \~частку жилого\~будинку [ADDRESS] зареєстровано\~21.07.2006\~за [PERSON] \~на підставі\~дубліката свідоцтва\~про придбання\~нерухомого майна\~з прилюдних\~торгів,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 1-6297 від 16.12.2005, дублікат якого виданий Першою Слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області 19.06.2006 № 1-2007. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , частка якого належить [PERSON] , а друга частка [PERSON] , має технічні характеристики, що підтверджується відповідним планом будинку садибного типу, експлікацією приміщень будинку садибного типу, характеристикою будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.07.2011 зобов`язано [PERSON] усунути порушення в землекористуванні суміжною земельною ділянкою [ADDRESS] ; встановлено порядок землекористування земельною ділянкою з врахуванням ідеальних часток кожного з співвласників домоволодіння [ADDRESS] наступним чином: змістити існуючі межі фактичного використання земельної ділянки в бік частки співвласника [PERSON] по межі будівлі сараю (літ. «В») влівл на відстань 3,85 м та продовжити межі до межі з боку городу на відстань 18,70 м. Згідно листа Відділу з ведення реєстраційного обліку мсця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області від 12.11.2021 № 21-16/763 наданого на запит суду від 11.11.2021 слідує, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.10.2007. Згідно з висновком експерта №02/01 від 31.01.2024 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити частку об`єкта нерухомого майна будинку [ADDRESS] , що належить позивачеві [PERSON] , відповідно до часток співвласників (по кожному співвласнику) можливо. Варіант виділу (поділу) часток (1/2 і ) об`єкта нерухомого майна за адресою: будинок [ADDRESS] , який відповідатиме нормативно-правовим актам у галузі будівництва, виділяється у власність співвласника № 1 частка [PERSON] : кухня, житлова, літера по плану А1, № приміщення 1-1, 1-2, площею 19,9 кв.м.; веранда, комора, літера по плану а2, № приміщення 1-ІІ, 1-ІІІ, площею 6,4 кв.м.; колодязь №2; літня кухня-сарай, літера по плану Б1; погріб, літера по плану а3; вбиральна, літера по плану Г; огорожа №4, всього 26,3 кв.м., оціночна вартість не встановлювалася. Виділяється у власність співвласника № 2 частка [PERSON] : передпокій, житлова, літера по плану А1, № приміщення 2-1, 2-2, площею 20,1кв.м.; кухня, коридор, літера по плану а2, № приміщення 2-3, 2-І, площею 7,1 кв.м.; тераса, літера по плану Ж1; погріб літера по плану а4; вбиральна, літера по плану Д1; л/душ, літера по плану Е1; огорожа №1; ворота №3; огорожа №4, всього 27,2 кв.м., оціночна вартість не встановлювалася. При наданому варіанті вділу і часток будинку було враховано сформований порядок користування приміщеннями будинку та будівлями між співвласниками, при цьому будуть забезпечені макисмально одинакові умови для співвласників з урахуванням їх часток, та ізольоване користування відокремленими частинами садиби. Вирішуючи вказаний спір, суд виходить з наступного. \~Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). \~Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. \~Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч.3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.10.2023 у справі №161/23210/21). Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі Інструкція). Пунктами 1.2, 2.4, 3.10, 3.11 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року, передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2), який готує суб`єкт господарювання. Згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 липня 2021 року (справа № 310/7011/17), здійснено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року (справа № 495/3521/18) зазначено, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Приймаючи до уваги, що сторони дійсно є співвласниками об`єкта нерухомого майна, позивач виявив бажання виділити належну йому частку в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна та є технічна можливість такого виділення, що підтверджується відповідним висновком експерта, а також враховуючи визнання відповідачкою позовних вимог та погодження із запропонованим варіантом виділу згідно висновку експерта, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими, знайшли своє підтвердження при розгляді судом даного спору, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із цим, враховуючи визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, суд доходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду із даним позовом, що становить 454,00 грн. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню залишкові 50% понесених ним судових витрат в сумі 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved