Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

В серпні 2023 року [PERSON] через представника адвоката Губара Антона Леонідовича звернулась до суду з позовом з урахуванням уточнення до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошина Світлана Андріївна, про тлумачення заповіту, складеного заповідачем [PERSON] 17.08.2017 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Тригуб А.П., зареєстрований в реєстрі за №7, як такий, що містить особисте розпорядження заповідача, згідно з яким [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] квартиру під номером [ADDRESS] (сто сім), на яку заповідач на день смерті буде мати законне право. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на дату смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . 23 серпня 2016 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Тригуб А.П., зареєстрований в реєстрі за №9, яким все своє майно, де б воно не перебувало і з чого б не складалося, і, взагалі, все те, що належатиме їй на день смерті заповіла [PERSON] . 17 серпня 2017 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Тригуб А.П., зареєстрований в реєстрі за №7, яким квартиру однокімнатну, під номером [ADDRESS] (сто сім) на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишились земельні ділянки площею 9,73 га та 9,7308 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також квартира [ADDRESS] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим 23 серпня 2016 року, за реєстровим №9 на земельні ділянки площею 9,73 га та 9,7308 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також на квартиру [ADDRESS] , оскільки в заповіті 17 серпня 2017 року за реєстровим №7 не коректно зазначено розпорядження майном на випадок смерті спадкодавця, тобто не можна визначити обсяг спадщини, що має спадкувати [PERSON] за заповітом квартира чи все майно, яке належало померлій на день смерті. На думку позивача, побудова речення, яке здійснено секретарем виконкому сільради в заповіті від 17.08.2017 року та підписано заповідачем, а саме: Квартиру однокімнатну, під номером [ADDRESS] (сто сім) на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON] , [INFO] , дає підстави стверджувати, що спадкодавець розпорядився своєю квартирою, яка на дату відкриття спадщини буде належати спадкодавцю, а не все майно. У вищевказаному реченні секретарем виконком сільради неправильно вжито словосполучення на що, замість якого необхідно було вжити на яку. Згідно пояснень секретаря воля заповідача під час оформлення заповіту 17 серпня 2017 року реєстр. №7 була спрямована на передачу в порядку спадкування за заповітом [PERSON] виключно квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.1-26). 10.10.2023 року представник позивача\~-\~адвокат Губар А.Л. подав заяву про уточнення позовних вимог, у зв`язку з допущеною технічною помилкою щодо номеру квартири (а.с.85-86). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.08.2023\~року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.30-31). Ухвалами Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.10.2023 року, 03.11.2023 року, 09.01.2024 року підготовчі судові засідання призначено в режимі відеоконференції (а.с.65-66, 99-100, 154-155). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.10.2023 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів з 18.10.2023 року (а.с.73-74). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.01.2024 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті, на який викликано свідка [PERSON] та відповідача [PERSON] , ухвалено провести розгляд справи\~по суті\~в режимі\~відеоконференції з участю адвоката Губар А.Л. (а.с.159-161). Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, неявка якої не перешкоджає розгляду справи. Представник позивача - адвокат Губар А.Л. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у заяві по суті справи. Відповідач [PERSON] \~та її представник адвокат Пономарьов О.В. заперечили проти задоволення позову, оскільки вважають, що заповіт щодо [PERSON] складений щодо всього належного [PERSON] майна. Відзив на позов не надходив. Суд, заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. За життя [PERSON] придбала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 03 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. Квартира була зареєстрована в Криворізькому БТІ на праві приватної власності за покупцем, що підтверджується його копією (а.с.10). Також за життя [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, площею 9,73 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту серії КР №000074, виданого Бобринецькою районною радою народних депутатів 27 грудня 1999 року, та земельну ділянку, площею 9,7308 га, кадастровий номер 3520881600:02:000:0075, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту серії ЯК №024888, виданого Бобринецькою районною державною адміністрацією 26 березня 2012 року, що підтверджується їх копіями (а.с.11, 12). 23 серпня 2016 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Тригуб А.П., зареєстрований в реєстрі за №9, в якому зробила наступне розпорядження: «Все своє майно, де б воно не перебувало і з чого б не складалося, і, взагалі, все те, що належатиме мені на день смерті і на що я за законом матиму право ЗАПОВІДАЮ: [PERSON] [INFO] .» (а.с.9). 17 серпня 2017 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Тригуб А.П., зареєстрований в реєстрі за №7, в якому зробила наступне розпорядження: «Квартиру однокімнатну, під номером [ADDRESS] (сто сім) на день смерті і на що я за законом матиму право, ЗАПОВІДАЮ: [PERSON] [INFO] .» (а.с.13). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області 20.10.2018 року серії [NUMBER] (а.с.8). 05 листопада 2018 року [PERSON] прийняла спадщину за заповітом шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Тригуб А.П. 23 серпня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №9, після смерті матері - [PERSON] (а.с.40). 20 лютого 2019 року [PERSON] прийняла спадщину за заповітом шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Тригуб А.П. 17 серпня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №7, після смерті - [PERSON] (а.с.45). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією її паспорта (а.с.53). Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиною Світланою Андріївною відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим 17 серпня 2017 року на земельні ділянки площею 9,73 га та 9,7308 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також на квартиру [ADDRESS] , оскільки в заповіті 17 серпня 2017 року за реєстровим №7 не коректно зазначено розпорядження майном на випадок смерті спадкодавця, тобто не можна визначити обсяг спадщини, що має спадкувати [PERSON] за заповітом квартира чи все майно, яке належало померлій на день смерті (а.с.54). Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трошиною Світланою Андріївною відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом посвідченим 23 серпня 2016 року, за реєстровим №9 на земельні ділянки площею 9,73 га та 9,7308 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також на квартиру [ADDRESS] , оскільки в заповіті 17 серпня 2017 року за реєстровим №7 не коректно зазначено розпорядження майном на випадок смерті спадкодавця, тобто не можна визначити обсяг спадщини, що має спадкувати [PERSON] за заповітом квартира чи все майно, яке належало померлій на день смерті (а.с.54). Сторонами не оспорюється, що до складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , входить однокімнатна квартира, під номером [ADDRESS] (сто сім), в якій на час смерті проживала спадкодавець. Відповідач [PERSON] , допитана як свідок, пояснила, що її тітка [PERSON] проживала у м.Новий Буг, після чого переїхала в м.Бобринець, так як хотіла проживати біля неї. Заповідач за життя хворіла на діабет. [PERSON] була прийомною донькою тітки. З 2012 року вона знайшла своїх рідних та перестала спілкуватись з тіткою. Раз у пів року могла зателефонувати до тітки просити гроші та навіть не [PERSON] її з днем народження. Після того, як [PERSON] образила [PERSON] , остання повідомила, що складе на свідка заповіт. [INFO] син [PERSON] разом із її братом забрав тітку з міста Бобринець, а [INFO] [PERSON] померла. За життя [PERSON] говорила, що заповість їй квартиру, а Оксані все інше майно, однак потім після сварки говорила, що Оксані нічого не буде. Свідок [PERSON] пояснила, що знала [PERSON] як односельчанку, так як вона проживала в селі Василівка неподалік Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, в якій вона працювала секретарем виконавчого комітету, а потім спадкодавець переїхала в м.Бобринець. Пам`ятає, що [PERSON] приходила в сільраду приблизно в 2015 році з документами на квартиру для посвідчення заповіту щодо квартири, що розташована в [ADDRESS] , на користь [PERSON] . Іншого майна заповіт не стосувався. [PERSON] сказала, що одній квартира, а іншій все інше майно, але яке саме інше майно не говорила. Також [PERSON] говорила, що попередній заповіт залишається чинним. Заповіт друкувався по наданому зразку. Відповідно до статей 1216, 1218, 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком тих, котрі нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 1256 ЦК України суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. За відсутності спору тлумачення заповіту здійснюється самими спадкоємцями на підставі частини першої статті 1256 ЦК України. Оскільки суд у справі, що переглядається, встановив, що між спадкоємцями є спір щодо тлумачення заповіту, то відповідно до частини другої статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснює суд. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. При цьому частина друга статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту. Згідно зі статтею 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значень термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, та з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на викладене тлумаченню підлягає правочин або його частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Пріоритет надається тому, що написано в правочині, тобто буквальному тлумаченню слів та термінів. При тлумаченні правочину, у тому числі заповіту, спершу береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, тобто здійснюється буквальне тлумачення правочину. І лише коли буквальне тлумачення не дало змоги витлумачити зміст правочину, необхідно вдаватися до порівняння частини правочину, намірів тощо. Тобто правила тлумачення правочину визначені законом за принципом концентричних кіл: за неможливості витлумачити зміст правочину шляхом використання вузького кола засобів (буквальне тлумачення) залучаються інші засоби. Зазначення заповідачем [PERSON] в тексті заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Тригуб А.П. 17 серпня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №7, розпорядження індивідуально визначеним майном, а саме квартирою під номером [ADDRESS] (сто сім), у поєднанні із словосполученням «і на що я за законом матиму право» необхідно розуміти як застереження про наявність у заповідача у майбутньому (на момент смерті) на підставі Закону не припиненого права на вказану квартиру, які у своєму поєднанні в тексті цього заповіту свідчать про те, що заповідач розпорядилась на випадок своєї смерті лише вказаною квартирою, на яку на день смерті (момент відкриття спадщини) за законом вона матиме право власності, а не як розпорядження всим своїм майном. Тому в тексті заповіту, посвідченого 17 серпня 2017 року, словосполучення «і на що я за законом матиму право» необхідно розуміти як словосполучення «і на яку я за законом матиму право». Про наміри [PERSON] , які вона виражала при вчиненні заповіту від 17 серпня 2017 року, на розпорядження на випадок своєї смерті лише квартирою, свідчать пояснення свідка [PERSON] , яка посвідчувала вказаний заповіт як секретар виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, які узгоджуються із текстом самого заповіту, якому суд надає тлумачення. Пояснення відповідача про те, що [PERSON] заповіла їй все своє майно суд відхиляє, оскільки розпорядження всим майном в складеному на її користь заповіті відсутнє. Таким чином, суд прийшов до висновку, що тлумачити зміст заповіту, складеного заповідачем [PERSON] 17.08.2017 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Тригуб А.П., зареєстрований в реєстрі за №7, необхідно як такий, що містить особисте розпорядження заповідача, згідно з яким [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] , квартиру під номером [ADDRESS] (сто сім), на яку заповідач на день смерті за законом матиме право. Оскільки позов задоволено повністю, понесені позивачем [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем [PERSON] в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved