Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

У січні 2024 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 19 січня 2022 року банк уклав з відповідачкою Договір комплексного банківського обслуговування №1002074284801, відповідно до якого надав останній на споживчі потреби кредит у розмірі 70 000 грн зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 19 січня 2024 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальницею є обов`язок останньої сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку (штраф), а також право кредитодавця вимагати від позичальниці дострокового повернення кредиту. Проте позичальниця умови договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 01 грудня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 101\~914,90 грн, в тому числі: - заборгованість за кредитом 64\~128,91 грн; - заборгованість за процентами 9,20 грн; - заборгованість за комісією 37\~776,79 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] у повному обсязі. В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема суд встановив, що 19 січня 2022 року АТ «ПУМБ» уклав з [PERSON] Договір комплексного банківського обслуговування №1002074284801. Договір складається із підписаної сторонами заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19 січня 2022 року №1002074284801 (а.с. 9-10). Відповідно до договору банк зобов`язався надати [PERSON] на споживчі потреби кредит у розмірі 70 000 грн зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 19 січня 2024 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальницею є обов`язок останньої сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку (штраф), а також право кредитодавця вимагати від позичальниці дострокового повернення кредиту. Згідно\~ч. 1 ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 627 ЦК\~України передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно\~ч. 1 ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19 січня 2022 року №1002074284801 складена у передбаченій законом письмовій формі, підписана сторонами, містить усі умови, що є істотними для кредитних договорів, зокрема про предмет договору (вид, розмір, валюта кредиту), порядок та строк повернення кредиту, ціну (розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом). Таким чином, вказана заява складає собою окремий кредитний договір. З матеріалів справи вбачається, що банк виконав умову договору щодо надання відповідачці кредиту (а.с. 22). Зі свого боку [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим 01 грудня 2023 року АТ «ПУМБ» надіслав відповідачці повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором із вимогою про погашення заборгованості протягом 30-денного строку з моменту отримання відповідної вимоги, тобто перед зверненням з позовом до суду дотримався положень ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування». Водночас, на час звернення банку з позовом до суду строк дії кредитного договору сплив. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальниці заборгованість за кредитним договором станом на 01 грудня 2023 року становить 101\~914,90 грн, в тому числі: - заборгованість за кредитом 64\~128,91 грн; - заборгованість за процентами 9,20 грн; - заборгованість за комісією 37\~776,79 грн. Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком (в частині нарахування комісії) у зв`язку з наступним. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Водночас, згідно ч. 1 ст.\~11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та інших. Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Кредитний договір, а саме заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19 січня 2022 року №1002074284801, не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачкою при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальниці щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. До справи долучено Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 01 листопада 2021 року), у п. 5.7.3 розділу ІІ якої банком встановлена комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Однак у пропозиції не зазначено, що одноразове протягом місяця інформування споживачки про стан кредиту є безоплатним, тобто що на нього оплата комісії не поширюється. Водночас вказана пропозиція не може бути прийнята судом до уваги в цілому з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у подібній справі за № 342/180/17 про те, що банківські умови, правила, інші внутрішні банківські документи, зміст яких неодноразово одноособово змінюється банком та на які є посилання в кредитному договорі, зважаючи на їх мінливий характер, можуть бути визначені частиною кредитного договору лише за умови ознайомлення з ними та погодження їх позичальником (своїм підписом). Проте долучена до справи Публічна пропозиція такого підпису позичальниці не містить, а тому її не можна вважати частиною кредитного договору. За встановленого, з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню лише нарахована заборгованість за кредитом та процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також слід стягнути 1\~524,42 грн. судового збору.

Outcome: partial