Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] на строк 6 місяців та встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника з покладенням на нього наступних обов`язків: заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] ; заборони наближатися до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування [PERSON] ; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. 10.04.2024 року представник заявниці [PERSON] , адвокат Іжук Богдан Володимирович подав заяву про зміну заявлених вимог, та просить: заборонити наближатися до місця перебування, інших місць частого відвідування [PERSON] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Змінену заяву мотивовано тим, що [PERSON] є її колишнім чоловіком. Останній протягом 2022-2024 року постійно вчиняє відносно [PERSON] домашнє насильство. На заяви заявниці поліція складала протоколи про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП, відносно [PERSON] та дані протоколи були направлені до суду. Так, як вбачається із наданої інформації відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 23.01.2024 року №636/105/01-24 за період 2022-2024 років у відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області від гр. [PERSON] , [INFO] , жительки с.Кошилівці Чортківського району Тернопільської області з приводом вчинення її колишнім чоловіком [PERSON] протиправних дій, надійшло сім звернень, а саме: -ЄО №4488 від 04.12.2022 року гр. [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини [PERSON] та щодо останнього складено протокол за порушення вимог ч.1 ст.173-2 КУпАП; -ЄО №1177 від 26.04.2023 року гр. [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою колишню дружину [PERSON] та щодо останнього складено протокол за порушення вимог ч.2 ст.173-2 КУпАП; -ЄО №1183 від 27.04.2023 року гр. [PERSON] невиконав тимчасово заборонний припис АА253999 винесений 26.04.2023 року, відносно гр. [PERSON] складено протокол за порушення вимог ч.2 ст.173-2 КУпАП; -ЄО №3655 від 15.12.2023 року гр. [PERSON] порушив тимчасово заборонний припис АА255889, чим вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини [PERSON] , щодо останнього складено протокол за порушення вимог ч.2 ст.173-2 КУпАП; -ЄО №3646 від 14.12.2023 року гр. [PERSON] порушив тимчасово заборонний припис АА255889 винесений 07.12.2023 року, щодо останнього складено протокол за порушення вимог ч.2 ст.173-2 КУпАП; -ЄО №3640 від 13.12.2023 року гр. [PERSON] невиконав тимчасово заборонний припис АА253999 винесений 26.04.2023 року, відносно гр. [PERSON] складено протокол за порушення вимог ч.2 ст.173-2 КУпАП; -ЄО №3591 від 07.12.2023 року гр. [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою колишню дружину [PERSON] та щодо останнього складено протокол за порушення вимог ч.2 ст.173-2 КУпАП. Посилаючись на наведене та те, що [PERSON] чинить стосовно неї домашнє насильство психологічного характеру, з метою забезпечення її захисту від подальшого домашнього насильства зі сторони останнього, просить задовольнити змінену заяву. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] , адвокат Іжук Б.В. не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі заявниці. Змінені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідно до положень ст.350-5ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] , вони проживають в одному селі: с.Кошилівці, Чортківського району Тернопільської області, [PERSON] психологічно принижує та вчиняє психологічний тиск на [PERSON] . Такі дії погано впливають на психологічний стан [PERSON] . Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 21.12.2022 року у справі № 597/1575/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень в дохід держави. Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04.05.2023 року у справі № 597/1004/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави. Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 13.12.2023 року у справі № 597/2198/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави. Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20.12.2023 року у справі № 597/1590/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч.1 ст.1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено,що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. В силу вимог ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з вимогами ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно з вимогами п.3 ч.1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2010 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до вимог ч. 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , дані обставини є встановленими, зокрема постановами Заліщицького районного суду Тернопільської області. На час розгляду справи в суді відносини між сторонами не покращились, [PERSON] не було надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин. Враховуючи викладене, зважаючи на протиправну поведінку [PERSON] приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, суд прийшов до висновку, що доводи заявниці про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців, а саме: -заборони наближатися до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування [PERSON] ; -заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Суд вважає, що вказані тимчасові обмеження прав [PERSON] є виправданими та доречними, відповідають меті їх застосування, та забезпечать дієвий та ефективний захист заявника від кривдника. Оцінивши надані докази, з урахуванням оцінки ризиків, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису (шість місяці) є необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи. В силу частини 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. Згідно із вимогами частини 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Судові витрати компенсувати за рахунок держави. Рішення суду допустити до негайного виконання.

Outcome: approved