Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 24.02.2022 між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 51 800 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, строком на 36 місяців із встановленою річною ставкою у розмір 18%. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01.05.2023 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 793 грн., яка складається з наступного: 51 800 грн. заборгованість за кредитом, 6 993 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 58 793 грн. за кредитним договором від 24.02.2022, а також судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності,у якій вказав на те, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. У судове засідання [PERSON] не з`явився. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з тим, що повістка, адресована [PERSON] була повернута поштовим відділенням у зв`язку з тим, що адресат відсутній за адресою місцезнаходження, зареєстрованому у встановленому законом порядку, в силу норм ст. 128 ЦПК України [PERSON] є таким, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 19.07.2021 [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Умов та Прав надання послуг, відповідно до якої відповідач ознайомивсь та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 8-17). 24.03.2022 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір (а.с. 19-26). Відповідно до умов зазначеного договору АТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 51 800 грн., строком на 36 місяців, з процентною ставкою 18% річних. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Обґрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 01.05.2023, заборгованість за кредиту складає 58 793 грн., яка складається з наступного: 51 800 грн. заборгованість за кредитом, 6 993 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 4-5). Позивачем на обґрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-5), заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 8-17), кредитний договір від 24.02.2022 (а.с. 19-26), паспорт споживчого кредиту (а.с. 29-31), виписку за договором за період з 24.02.2022 по 02.05.2023 (а.с. 6), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 7). Ураховуючи те, що факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 51 800 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 6 993 грн. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до умов зазначеного договору АТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 51 800 грн., строком на 36 місяців, з процентною ставкою 18% річних. Ураховуючи те, що у кредитному договорі встановлена процентна ставка за користування кредитом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 6 993 грн. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 684 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved