Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про визнання інформації недостовірною та зобов`язання вчинити дії. Просить суд визнати інформацію недостовірною та зобов`язати вчинити певні дії ТОВ «Українське бюро кредитних історій». Визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань перед ПАТ «Приватбанк» станом з 18.11.2022, а саме інформацію про кредит DNP0AN09980382 від 11.05.2007, яка розміщена у кредитній історії під номером №5940471, сформованій ТОВ «Українське бюро кредитних історій». Зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» внести зміни до кредитної історії [PERSON] ([PERSON] до шлюбу) змінивши стан кредиту відкритий на стан закритий, відредагувавши з неї недостовірну інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань [PERSON] перед ПАТ «Приватбанк» станом з 18.11.2022 строку поточна заборгованість на 0, та строку точна прострочена заборгованість на 0, а саме інформацію про кредит DNPOAN09980382 від 11.05.2007, зареєстрований в бюро під номером №5940471 від 11.05.2007, кредитор ПАТ «Приватбанк». Стягнути з ТОВ «Українське бюро кредитних історій» судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що в кредитній історії, яка міститься у ТОВ «УБКІ», станом на 03.03.2023, розміщена інформація про грошові зобов`язання (кредитний договір DNPOAN09980382 від 11.05.2007 перед ПАТ «Приватбанк» нібито поточна заборгованість 754,67дол.США) не відповідає дійсності, оскільки заборгованість за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2021, повністю погашена 18.11.2022, що підтверджується самим же Приватбанком по заяві до виконавчої служби, окрім того, закінчене виконавче провадження 14.12.2022 ВП [NUMBER] Слобожанським ВДВС у Дніпропетровський області Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ. У той же час, вказує, що ані АТ КБ «Приватбанк», ані ТОВ «УБКІ» не змінює стан кредиту на «закритий». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2023 по вищезазначеній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.07.2023 від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Ухвалою суду від 31.10.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». 12.01.2024 від представника АТ КБ «Приватбанк» Хитрової Л.В. надійшли письмові пояснення у справі, у яких зазначила, що дійсно, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області встановлено факт порушення умов договору [PERSON] , внаслідок чого в нього виникла заборгованість. У вказаній справі судовим рішенням лише ЧАСТКОВО стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5651,44 доларів США, проте,у даній справі лише частково задоволено вимоги банку, тобто, зобов`язання боржником не виконано у повному обсязі. Окрім того, зазначила, що 18.11.2022 позивач виконав вказане рішення, перерахувавши в рахунок погашення боргу кошти в сумі 66517,45 грн., тобто кошти були перераховані в гривневому еквіваленті за курсом валют НБУ станом на момент ухвалення судового рішення, а не на день виконання удового рішення. Хоча в резолютивній частині судового рішення першої інстанції зазначено - стягнути 5651,44 доларів США». З цього приводу вважає необхідним закцентувати увагу суду на необхідність застосування до спірних правовідносин на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, в якій зазначено, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. 22.01.2024 від адвоката Наконечної А. В. в інтересах ТОВ «УБКІ» надійшов у справі відзив, відповідно до якого зазначила, що наявність судового рішення про часткове задоволення вимог кредитора за певний період не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, й не позбавляє кредитора на отримання штрафних санкцій передбачених ст. 625 ЦК України. Вважає, що позивачка плутає виконання зобов`язання та виконання рішення суду, яке також є обов`язковим до виконання. На підставі зазначеного, просить відмовити в задоволенні позову. 02.03.2024 від позивачки надійшли до суду заперечення щодо пояснень АТ «Приватбанк» у яких вказує, що «Приватбанк» на протязі останніх 10 років вводив в оману суд, надаючи недостовірні дані розрахунку нібито кредитно заборгованості. В своєму поясненні АТ «Приватбанк» зазначив, про останні три суди, тільки забув написати, що моя справа була повернута на новий розгляд Верховним Судом України, так як попередні всі 3 інстанції, які ухвалили незаконні рішення були скасовані, у тому числі, що в розрахунках які надає Приватбанк в різні суди, різни таблиці нарахувань. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08.10.2021 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у справі №175/3530/14-ц винесено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № DNPOAN09980382 від 11.05.2007 на користь ПАТ «Приватбанк» у розмірі 5651,44 дол. США, та стягнення судового збору 665,17 грн. 18.11.2022 [PERSON] повністю погасила заборгованість за рішенням суду. 18.11.2022 АТ КБ «Приватбанк» було зареєстровано заяву до Слобожанського ВДВС у Дніпропетровський області Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ про повне виконання рішення суду. Заява з наступним змістом «на примусовому виконанні в Слобожанському відділу ДВС перебуває виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №175/3530/14-ц виданого 10.08.2022 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області відносно боржника [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Повідомляємо, що 18.11.2022 боржник самостійно виконав рішення суду та станом на 18.11.2022 заборгованість за рішенням суду відсутня. Просимо закінчити виконавче провадження на підставі п.9 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження». 14.12.2022 Слобожанська ВДВС у Дніпропетровські області закінчує виконавче провадження № [NUMBER] на підставі вимог виконавчого документа виконаного в повному обсязі 18.11.2022, згідно заяви стягувача , яка надійшла до відділу за вх. №12299 від 22.11.2022, що підтверджується копією постанови долученої до позовної заяви. З матеріалів справи вбачається, що позивачка неодноразово зверталася до організацій ТОВ «УБКІ» та АТ КБ «Приватбанк», проте, станом на день ухвалення рішення у справі це питання не є вирішеним. Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Відповідно до статті 5 цього Закону джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. Бюро має право отримувати відомості та інформацію, що зазначені у частині першій цієї статті, на договірних засадах. Органи або уповноважені особи (держателі, адміністратори державних реєстрів тощо) зобов`язані на запит Бюро надавати відомості з державних реєстрів в електронному вигляді (у форматі бази даних) у разі наявності письмової згоди суб`єктів інформації. Порядок передачі відомостей з державних реєстрів, а також розмір плати за це та інші умови встановлюються Кабінетом Міністрів України або за його дорученням - Держателем або Адміністратором відповідного реєстру та Бюро на підставі договору. Згідно з положеннями частини 1 статті 9 Закону інформація для формування кредитної історії надається користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем. У статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) закріплено, зокрема, що: бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію; кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування); суб`єкт кредитної історії - будь-яка юридична або фізична особа, яка уклала кредитний правочин та щодо якої формується кредитна історія. У статті 4 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, зокрема, що принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро. У частині першій статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, зокрема, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону. Відповідно до частин 5-9 статті 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) суб`єкт кредитної історії має право звернутися до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал. Заява має включати коментар обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується. Бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до Користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну. Бюро залишає кредитну історію суб`єкта кредитної історії без змін та знімає з кредитної історії позначку у разі підтвердження Користувачем інформації, що заперечується. У цьому випадку суб`єкт кредитної історії має право на включення до своєї кредитної історії коментарю обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується, а Бюро зобов`язане долучити цей коментар до його кредитної історії. Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни Користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії. Бюро вилучає з кредитної історії суб`єкта кредитної історії інформацію, що заперечується суб`єктом кредитної історії, а також знімає відповідну позначку, якщо користувач, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді. Суд встановив, що у даній справі спір виник між фізичною особою (позивачем), Бюро (відповідач) і банком (третя особа) щодо: незаконності передання банком до кредитної історії позивача інформації про наявність кредитної заборгованості; незаконності внесення бюро інформації (запису) в кредитній історії щодо наявності кредитної заборгованості у позивача; зобов`язання бюро виключити недостовірну інформацію (запис) з кредитної історії позивача щодо наявності кредитної заборгованості. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро кредитних історій - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію. Ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону. Ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» джерелами формування кредитних історій є відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. Отже з наведеного вище вбачається, що відомості щодо наявності за [PERSON] заборгованості за кредитним договором надає виключно АТ КБ «Приватбанк». Поряд з цим, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2021, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 18.01.2022, позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNP0AN09980382 від 11.05.2007 у розмірі 5651,44 доларів США. Відмовлено АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні решти позовних вимог. 14.12.2022 Слобожанським ВДВС у Дніпропетровські області закінчено виконавче провадження № [NUMBER] на підставі вимог виконавчого документа виконаного в повному обсязі 18.11.2022, згідно заяви стягувача, яка надійшла до відділу за вх. №12299 від 22.11.2022. З наведеного вбачається, що зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № DNP0AN09980382 від 11.05.2007 перед АТ КБ «Приватбанк» не має, так як вона їх виконала в повному обсязі, а тому дії АТ КБ «Приватбанк» щодо передання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відомостей для внесення до кредитної історії [PERSON] інформації про наявність за нею заборгованості за вказаним кредитним договором є незаконними. Суд не приймає доводи банку про те, що зобов`язання позивачки є невиконаним, оскільки вимоги банку рішенням у справі №175/3530/14-ц задоволено частково, з огляду на наступне. Частково задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач звернувся до суду з вимогою до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором 14.08.2014, тобто до спливу встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, але після спливу строку позовної давності щодо вимоги про стягнення пені, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки пені станом на 29.02.2012 у розмірі 200,92 доларів США та комісії у розмірі 87,43 доларів США задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі заборгованості, яка складається з тіла кредиту 6043,86 доларів США, заборгованості за процентами за кредитним договором, станом на 29.02.2012, у розмірі 2055,71 доларів США, за мінусом 2448,13 доларів США за реалізацію транспортного засобу, а в загальному розмірі - 5651,44 доларів США. Верховний Суд переглядаючи дане рішення за скаргою [PERSON] залишив касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовували. Більше того, з касаційною скаргою до суду звернулася саме позивачка, окрім того, в постанові Верховного Суду зазначено, що «АТ КБ «Приватбанк» електронною поштою подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін». Тобто, відповідач погоджується з рішеннями суду. Також слід звернути увагу на те, що в рішенні суду №175/3530/14-ц банк просив дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. На це слід зазначити, що згідно практики Верховного Суду кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове повернення кредиту (див. ВС/КСЦ від 14.02.2018 №564/2199/15-ц). Отже, є незрозумілим, про які подальші стягнення та нарахування позивачці відсотків стверджує Приватбанк, коли кредитний договір, як такий, не діє. На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved