Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

30.01.2024 позивач [PERSON] , через свого представника, звернулась до суду з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування за законом. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер син позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до якої увійшло право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га (кадастровий номер 0522287000:01:000:1501), що розташована на території по [ADDRESS] . Позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом спадщину сина прийняла шляхом написання відповідної заяви до нотаріуса. Інші спадкоємці відсутні. Для оформленням спадщини позивач звернулась до нотаріуса, який відмовив у видачі нотаріального акту мотивувавши свою постанову відсутністю реєстрації права власності на земельну ділянку за померлим [PERSON] . Позивач позбавлена можливості оформити спадщину. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 05.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також, витребувано матеріали спадкової справи після смерті спадкодавця. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй заяві позов визнав та просив розглянути справу без його участі. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, однак 05.04.2024 [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, а відповідачем визнано позовні вимоги, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як зазначено в позові, [INFO] помер рідний син позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Липовецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.06.2023 (а.с. 2). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої увійшло право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га (кадастровий номер 0522287000:01:000:1501), що розташована на території по [ADDRESS] . За життя [PERSON] не встиг завершити приватизацію вищевказаної земельної ділянки. Витягом з рішення 24 сесії 8 скликання Липовецької міської ради №588 від 18.11.2021 (а.с. 9) [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (02.01), що розташована по [ADDRESS] . Надалі було виготовлено проект землеустрою, а земельній ділянці визначено кадастровий номер, однак у зв`язку із смертю [PERSON] надати проект землеустрою міській раді для її затвердження та передачі у власність не вдалося. З матеріалів спадкової справи №219/2023 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що за життя заповіту складено не було, а після його смерті із заявою про прийняття спадщини від 13.12.2023 звернулась мати [PERSON] (позивач по справі). Крім позивача, спадкоємцем за законом є батько покійного [PERSON] , [INFO] , однак останній до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, крім того він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позовної заяви до суду про продовження строку для прийняття спадщини [PERSON] не подано. Тому, позивач є єдиним спадкоємцем, яка заявила про прийняття спадщини та прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні, підтвердженням чого є відповідні витяги зі спадкового реєстру. Факт родинних відносин між позивачем та її сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 4), де в графі мати зазначено - [PERSON] , а батько - [PERSON] . 15.11.1999 позивач розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 7). 28.02.2009 позивач уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу (а.с. 6) змінила своє прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до довідки Липовецької міської ради від 14.12.2023 за № 09-17-01/451 слідує, що померлий [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою були зареєстровані наступні особи: мати [PERSON] , [INFO] (позивач по справі) та вітчим [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). Як зазначено у довідці Липовецької міської ради від 14.12.2023 за №09-17-01/453 (а.с. 26) та згідно даних погосподарсього обліку Щасливської сільської ради, вказані вище особи входили до складу сім`ї [PERSON] . Позивач, для оформленням спадщини звернулась до нотаріуса, який постановою від 08.01.2024 (а.с. 8) відмовив у видачі нотаріального акту, мотивувавши тим, що відсутня реєстрація права власності на земельну ділянку за померлим [PERSON] . Позивач позбавлена можливості оформити спадщину. А тому, викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому КМ України. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно була матір`ю [PERSON] і будучи спадкоємцем першої черги за законом, прийняла його спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також вчасно подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 116 ЗК України - громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Згідно зі ст. 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, із аналізу якого вбачається, що процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з п. "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц. Таким чином, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не оформив на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що позивач є матір`ю [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом, яка вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Факт прийняття спадщини позивачем встановлено, а тому оскільки [PERSON] за життя, розпочавши процес приватизації земельної ділянки з кадастровим номером: 0522287000:01:000:1501, не встиг його завершити, до позивача як спадкоємця в порядку спадкування за законом переходить право на завершення процесу приватизації такої земельної ділянки. Разом з тим, відповідачем визнано позовні вимоги під час судового розгляду, а суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування за законом, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved