Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 19.01.2021 року [PERSON] уклала із ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень») Кредитний договір № 825188791 від 19 січня 2019 року. Договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФК» складають єдиний кредитний договір. На підставі Договру про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таксомбанк» Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, до лорівнює Ціна договору у порядку та строки встановлені цим Договором. В подальшому АТ «Таксомбанк» відступив право вимоги за спірним кредитним договором позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до договору факторингу від 21.03.2023. Умови вищезазначеного спірного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Заборгованість позичальника за кредитним договором становить 20 009,26 грн., з яких: 8 422,07 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1,06 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, 11 586,13 грн. - заборгованість по комісії. З огляду на наведене просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлялась про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів. У відповідності до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку (шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті «Судова влада»), не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 19.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр Фінансових Рішень»» та відповідачем було укладено спірний кредитний договір № 8215188791. Відповідно до копії паспорта кредиту від ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» № 8215188791, сума/кредит ліміту становить 8700,00 грн., строк, на який надається кредит, 36, вказані загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Граничний термін повернення кредиту 19.01.2024. Згідно із копією кредитного договору № 8215188791 кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1). 07.10.2016 ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» права вимоги за кредитним договором відступив АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги щодо усіх прав за кредитними договорами. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників. На підтвердження передачі прав вимоги за вищевказаним кредитним договором позивачем додано копію договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016. Згідно копії розрахунку заборгованості по кредитному договору № 8215188791 від 19.01.2021 за період з 21.03.2023 по 31.10.2023 загальна сума заборгованості становить 20 009,26 грн., з яких: 8 422,07 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1,06 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, 11 586,13 грн. - заборгованість по комісії. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам". Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16.10.2018 у справі № 914/2567/17, від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170 (6/77-5/100), від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19. При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги). Як зазначено вище, 07.10.2016 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників. В подальшому АТ «Таскомбанк» відступив право вимоги за спірним кредитним договором позивачу ТОВ «Таскомбанк» відповідно до договору факторингу від 21.03.2023. Позивач не довів те, що має право на звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.01.2021, який укладений після відступлення ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги за кредитним договором на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк». Позивачем на підтвердження своїх вимог до позову додано копію договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016, договір факторингу від 21.03.2023, Акт прийому-передачі від 21.03.2023 та Витяг з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року. На момент укладення договору відступлення права вимоги 07.10.2016 боргові зобов`язання за кредитним договором від 19.01.2021 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору. Відтак включення відповідача до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги є безпідставним. Належних доказів, які б свідчили, що до позивача перейшло право вимоги за спірним кредитним договором позивачем не надано. Суду не надано доказів, що станом на дату підписання спірного кредитного договору та набрання ним чинності був відразу сформований Реєстр прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості відповідача як Позичальника. За правилами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки відступити право вимоги виконання обов`язку відповідно до положень статей 509-514 ЦК України можливо лише у конкретному зобов`язанні, однак зобов`язання відповідача станом на момент переходу права вимоги не існувало, а тому до виникнення зобов`язання не могло бути передано право вимагати його виконання, тому суд дійшов до висновку, що АТ «Таскомбанк» не набуло прав кредитора по відношенню до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. З огляду на це, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладається на позивача.

Outcome: dismissed