Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

02 квітня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває з 17 квітня 2018 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину, - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини не підтримують з січня 2024 року, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають, проживають окремо. Спір щодо розподілу спільно нажитого майна буде вирішено окремо. Спір щодо місця проживання спільної дитини на даний час відсутній. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може, до примирення не прагнуть. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як встановлено судом, шлюб між сторонами зареєстрований 17 квітня 2018 року Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №54 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільну дитину, - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що сторони припинили шлюбні відносити, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу відповідач прізвище не змінювала, а тому суд після розірвання шлюбу вважає за необхідне залишити за нею прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved