Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

10 березня 2008 у місті Києві народилася [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №827 від 20.03.2008 ВРАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Матір`ю дитини є громадянка України [PERSON] , а батьком громадянин України [PERSON] . Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда про розірвання шлюбу від 01.08.2011 (справа №2-3888/11) судом встановлено, що подружжя [PERSON] перебувало у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2007 по 22.08.2011. Крім того, вказаним рішенням встановлено, та не підлягає доказуванню у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, що шлюбні відносини між Горошками фактично припинені з червня 2010 року, тобто коли їх спільній дитині було менше двох років. З копії довідки про місце проживання особи судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , гуртожиток, де, як встановлено у судовому засіданні, зареєстрована і мати [PERSON] (позивач), але на момент розгляду справи вони спільно мешкають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає. За даними УДМС в Кіровоградській області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З інформації КЗО «НВК №4» ДМР судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] навчалася у школі. За час навчання навчанням та вихованням дитини займається мати. Мати відвідувала шкільні заходи, , відвідувала батьківські збори. Батько [PERSON] жодного разу в школі не був, успіхами доньки в навчанні та вихованні не цікавився, заходи, які організовувала школа, батьківські збори, не відвідував. Судом встановлено, що за місцем навчання та проживання [PERSON] характеризується позитивно (характеристики від 17.03.2023 та від 01.09.2023). З довідки від 01.09.2023 судом встановлено, що з 01.09.2023 [PERSON] є студенткою Дніпровського індустріального фахового коледжу на бюджетній основі. Крім того, є студенткою середньої школи Катержінки в м. Ліберець, Чеська Республіка, що підтверджується відповідною довідкою. Також судом встановлено, що [PERSON] навчається у музичній школі за фахом «синтезатор», де також характеризується позитивно. (довідка від 20.03.2023) Дитина має усі необхідні щеплення та декларацію з сімейним лікарем. З інформації органу опіки та піклування Новокодацького району ДМР судом встановлено, що в період з 2018 року по теперішній час [PERSON] не звертався до управління- служби у справах дітей про встановлення порядку участі у вихованні доньки. З показань допитаного у судовому засіданні свідка судом встановлено, що [PERSON] , після припинення стосунків з [PERSON] у 2010 році, життям доньки не цікавиться взагалі, не дбає про її виховання, здоров`я, навчання, розвиток моральних якостей. Відтак, суд приходить до висновку, що між донькою та батьком фактично відсутній емоційний та психологічний зв`язок протягом 14 років. Станом на 31.12.2023 [PERSON] має заборгованість по аліментам перед [PERSON] , яка складає 49\~455,00 грн. Виконавчий лист перебуває на виконанні у Маловисківському ВДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області. Отже, судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин з [PERSON] . у червні 2010 року [PERSON] життям доньки не цікавився взагалі, хоча мав можливість відвідувати її, виховувати її, опікуватися її здоров`ям. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зокрема ставлення відповідача до дитини, приходить до висновку, що зазначені вище фактори поведінки, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та систематичне ухилення відповідача від виховання доньки і нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про його винну поведінку щодо дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 09.02.2024 позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] є доцільним. Вказаний висновок є належним чином мотивованим. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки орган опіки та піклування взяв до уваги надані позивачем довідки, обстежив житлово-побутові умови неповнолітньої [PERSON] , вжив заходів щодо встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Тобто, висновок є таким, що узгоджується з встановленими судом обставинами справи. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність обґрунтованих підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки, і такій захід буде відповідати найкращим інтересам дитини. Щодо позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів суд зазначає, що вони підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182\~СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Згідно з частиною 1 статті 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, відповідно до статті 192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. З матеріалів справи вбачається, що вжитими позивачем та органом опіки заходами не вдалося встановити чи має відповідач офіційний, сталий дохід та його розмір, а отже суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №2-4042/2011 від 17.10.2011 та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 072 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 072 грн. 60 коп.

Outcome: partial