Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, уточнюючи свої позовні вимоги просить розірвати договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, укладений 14.11.2018 р. між нею та ТОВ «Наташа-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7420684800:03:000:0012 та просить стягнути з ТОВ «Наташа-Агро» на її користь заборгованість з орендної плати за земельну ділянку в сумі 21204 грн. 25 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7420684800:03:000:0012, яка розташована: Чернігівська обл., Бобровицький район, Новобасанська с/рада. Вказана земельна ділянка була передана в оренду строком на 10 років ТОВ «Наташа-Агро» згідно договору оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб від 14.11.2018 р. Відповідне право оренди відповідача було зареєстровано у державних реєстрах. Згідно з п. 5.2. Договору оренди орендна плата становить 4240,85 грн. за рік та у відповідності до умов п. 5.4. Договору має сплачуватися не пізніше 1 лютого року, наступного за роком, за який здійснюється плата. Станом на день звернення до суду відповідач не сплатив орендної плати жодного разу, що порушує право позивача на отримання плати за користування її майном. Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 21204 грн. 25 коп. (4240,8 грн. х 5 років (2019, 2020, 2021, 2022 та 2023). Відповідно до п. 12.3. договору оренди він припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною зобов`язань, передбачених цим договором. Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.. 18 січня 2024 року від представника відповідача ТОВ «Наташа-Агро» адвоката Саленик Т.С. надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у відповідача відсутні порушення грошового зобов`язання з оплати орендної плати. Орендна плата за вказані вище періоди сплачувалась позивачу. Копії документів, у яких було б підтвердження виплати орендної плати позивачу, зараз вишукуються відповідачем. Внаслідок бойових дій в с. Нова Басань, Ніжинського району, Чернігівської області ТОВ «Наташа-Агро» зазнала пошкоджень та руйнувань власних будівель та споруд, де зберігались ряд первинних бухгалтерських (фінансових) документів. За фактом знищення та пошкодження майна ТОВ «Наташа-Агро» внаслідок бойових дій та окупації Чернігівської області військами російської федерації, зокрема щодо ряду первинних бухгалтерських (фінансових) документів, які були у товариства до війни, в ЄРДР 14.04.2022 року внесене кримінальне провадження №42022000000000465, яке в подальшому об`єднане із кримінальним провадженням №22022270000000010 від 28.02.2022 року. Наразі відповідач робить усе можливе, щоб відновити знищені документи або віднайти копії, проте це потребує значних зусиль та додаткового часу. У випадку, якщо документи щодо оплати будуть віднайдені або відновлені, такі будуть надані до суду додатково. Позивачу відомо про цей факт, тому відповідач вважає, що позивач навмисно використовує ці обставини задля створення твердження, що орендна плата не виплачувалась. Також зазначає, що відповідач, як податковий агент, після виплати орендної плати за зазначені роки сплатив за позивача податок з доходів фізичних осіб та військовий збір із виплаченої орендної плати, що відображено у податковій звітності - Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форми 1 ДФ, 4 ДФ). Додатково на підтвердження оплати орендних платежів, надано довідку, у якій відображена сума нарахованої та виплаченої орендної плати за земельну ділянку позивача. Таким чином, відповідачем належним чином виконуються зобов`язання по оплаті орендної плати згідно договору оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб від 14.11.2018 року. Також зазначає, що згідно з приписами 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з п. 5.2. Договору оренди орендна плата становить 4240,85 грн. за рік та у відповідності до умов п. 5.4. Договору має сплачуватися не пізніше 1 лютого року, наступного за роком, за який здійснюється плата. Відповідно, орендна плата за 2019 рік сплачується не пізніше 01.02.2020 року, тобто за межами трьох річного строку звернення позивача до суду. 18.01.2024\~року представник\~позивача адвокат Переверзев І.В. надав відповідь на відзив. Зазначає, що сторона позивача не погоджується з доводами відзиву на позовну заяву. Відповідач зазначає, що орендна плата за періоди (2019 - 2022 роки) сплачувалась позивачу. За 2019-2022 роки позивачу нібито було виплачено: за 2019 р. = 12 721, 37 грн.; за 2020 р. = 6 361, 28 грн.; за 2021 р. = 7 921, 60 грн.; за 2022 р. = 7 921, 60 грн. Копії документів, у яких було б підтвердження виплати орендної плати позивачу, зараз нібито вишукуються відповідачем. Разом з тим, зазначає, що відповідач вишукує відповідні документи ще з липня 2023 року, коли до нього зверталась позивачка з приводу відсутності орендної плати. З огляду на викладене, не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що орендна плата була виплачена позивачу. Також відповідач посилається на те, що він як податковий агент, після виплати орендної плати за зазначені роки (2019-2022 роки) сплатив за позивача податок з доходів фізичних осіб та військовий збір із виплаченої орендної плати, що відображено у податковій звітності нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форми 1 ДФ, 4 ДФ). В свою чергу, звертає увагу суду на те, що відповідач, на його переконання, вдається до маніпулювання термінами та нормами Податкового кодексу України. Згідно з п. 168.1.1. Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Такі саме правила встановлені Податковим кодексом України і для утримання військового збору (п. 16-1 Підрозділу 10 Розділу XX "Перехідні положення" ПКУ). Тобто, першочерговою підставою для утримання ПДФО і перерахування його до бюджету є не факт виплати відповідного доходу фізичній особі податковим агентом, а факт нарахування такого доходу, тобто його відображення в регістрах бухгалтерського обліку, податковій та фінансовій звітності підприємства. Тому, утримання й перерахування до бюджету ПДФО та військового збору з доходу, нарахованого на користь позивача - жодним чином не свідчить, що такий дохід був фактично виплачений. Таким чином, як вище зазначено, зміст наданих відповідачем до суду звітів 1-ДФ та доказів перерахування ПДФО та військового збору до бюджету стосуються виключно обставин дотримання відповідачем норм податкового законодавства, і не можуть бути використані як доказ фактичної виплати доходу (орендної плати) позивачу. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Переверзев І.В. в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також у клопотанні зазначив, що Законом 30.03.2020 № 540-ІХ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Відповідний карантин був скасований з 01.07.2023 року. Вказане свідчить про те, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення орендної поати за 2018 та 2019 роки позивачкою не пропущено. Представник відповідача ТОВ «Наташа-Агро» адвокат Саленик Т.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином(а.с.98,100), причини неявки суду не повідомив, у відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає що слід задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7420684800:03:000:0012, яка розташована: Чернігівська обл., Бобровицькии район, Новобасанська с/рада, що підтверджується Інформаційними довідками з ДЗК та Державного реєстру речових прав (а.с.5-6). 14 листопада 2018 року між позивачем та ТОВ «НАТАША-АГРО»було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7420684800:03:000:0012(а.с.11-13). Договір було укладено на строк 10 років, розмір орендної плати було встановлено 4240 гривень 85 копійок на рік. Таким чином, станом на теперішній час вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ «НАТАША-АГРО». Згідно з п. 5.2. Договору оренди орендна плата становить 4240,85 грн. за рік та у відповідності до умов п. 5.4. Договору має сплачуватися не пізніше 1 лютого року, наступного за роком, за який здійснюється плата. Відповідно до п. 12.3. договору оренди він припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною зобов`язань, передбачених цим договором. Договори оренди землі мають бути розірвані в судовому порядку через невиконання умов договорів орендарем, а саме несплату орендної плати, за наступних підстав. Відповідно до вимог\~статті 124 Земельного кодексу України\~передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За положеннями\~статті 24 Закону України «Про оренду землі»\~орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою\~статті 32 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків,передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Водночас у пункті «д» частини першої\~статті 141 Земельного кодексу України\~передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 у справі № 587/173/15-ц за результатом розгляду справи про розірвання договорів оренди з підстав систематичної несплати орендної плати: «Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність». Згідно зі\~статтею 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У\~статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Отже, згідно зі ст.ст.\~13,\~21 Закону України «Про оренду землі»\~основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої\~статті 651 Цивільного кодексу України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі і припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Оскільки відповідачем\~за2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки орендна плата за користування земельною ділянкою на підставі укладеного між ними договору про оренду землі не сплачена, тому така несплата є систематичною, через що наявні всі підстави для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем їх умов. Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, позивач не отримала того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі\~статтею 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До подібних висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18, від 14 серпня 2019 року у справі № 484/4135/18, від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18-ц. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що орендна плата їй сплачена в повному обсязі. Враховуючи факт систематичної несплати орендної плати відповідачем на користь позивача, всупереч приписам ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 651 ЦК України та умовам договору, дані обставини є достатньою правовою підставою для розірвання договору оренди землі, а також стягнення заборгованості по сплаті орендної плати. Також, представником відповідача було заявлено клопотання про застосування судом строків позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291, від 29.04.2020 №313 та від 04.05.2020 №332 постановлено(поміж-іншим), установити з 12.03.2020 по 22.05.2020 на усій території України карантин. 02.04.2020 Президент України підписав Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». Закон опубліковано і він набрав законної сили. Відповідно до п. 11 закону під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019), Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 12-14 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Пізніше, 15.03.2022 Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2022. Вказаним законом було доповнено розділ «Прикінцеві таперехідні положення`Цивільного кодексуУкраїни пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Оскільки строк позовної давності заявлених позовних вимог до набрання чинності вказаних законів не сплив, тому в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності слід відмовити. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови договору оренди, укладеного між ним та позивачем, не сплачував своєчасно орендну плату за користування земельною ділянкою площею належною позивачу, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп.

Outcome: approved