Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 серпня 2014 року між ними був укладений шлюб, від якого мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; на теперішній час їх сімейні стосунки припинені через те, що чоловік зловживає алкогольними напоями. У подальшому їхнє спільне проживання неможливе і тому вони змушені розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка позов підтримала, відповідач не заперечував проти його задоволення, просили не надавати строк для примирення. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 19 березня 2024 року відкрите спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін, у справі призначене перше судове засідання для розгляду справи по суті, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд установив, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 27 серпня 2014 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Коловертівською сільською радою Корецького району Рівненської області за актовим записом № 1. Подружжя є батьками спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, шлюб між ними носить формальний характер. Примирення між подружжям неможливе, про що також свідчать подані заяви та їх неявка у судове засідання. Виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи, що право вибору прізвища після припинення шлюбу є дискреційним правом самої позивачки, то після розірвання шлюбу за її клопотанням слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved