Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] у віці 73 років померла її сестра [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] . У липні 2014 року [PERSON] перенесла геморагічний інсульт, в результаті чого в неї значно знизився зір, порушилась координація, рухливість рук та ніг, погіршилась пам`ять, увага, мова. Внаслідок вказаного захворювання [PERSON] було встановлено Першу «Б» групу інвалідності безстроково та зазначено, що вона потребує постійного стороннього догляду. Вона взяла на себе всі обов`язки по догляду за [PERSON] , у зв`язку з чим перевезла її до своєї квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , де вони проживали разом з 2014 року і до дня смерті [PERSON] , у зв`язку з чим вона вважала себе такою, що прийняла спадщину відповідно до положень ст. 1268 ЦК України. 16 липня 2023 року під час пошуку оригіналів документів на квартиру для подачі їх до нотаріуса і подальшого оформлення спадщини, серед паперів, що зберігались у квартирі [PERSON] , вона знайшла оригінали правовстановлюючого документа на частину квартири та оригінал заповіту [PERSON] від 21 листопада 2001 року. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповіла їй всю належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Інших спадкоємців окрім неї [PERSON] не мала. До 16 липня 2023 року вона не знала про існування заповіту, складеного [PERSON] 19 липня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В., за її заявою нотаріусом було заведено спадкову справу № 75/2023. 01 серпня 2023 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 431/02-31 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха О.В. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку на її прийняття. На підставі зазначеного просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , тривалістю у три місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2023 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2024 року справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, які викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення судової повістки. Про причини неявки не повідомлено, відзив на позовну заяву, заяви та клопотання до суду не надходили. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року за клопотанням представника позивачки [PERSON] адвоката Вертелецького М.О. витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. матеріали спадкової справи № 75/2023, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст.\~9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст.\~55\~Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що [INFO] у віці 73 років померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 02 липня 2021 року. Згідно з довідкою про причину смерті (до форми №106/о № 205) причина смерті [PERSON] наслідки інфаркту головного мозку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори 17 липня 2001 року, серії АЕВ № 109702 та зареєстрованим в реєстрі за № 1-553. Позивач у справі [PERSON] є рідною сестрою померлої [PERSON] , що підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10 травня 1948 року, відповідно до якого, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 31 серпня 1955 року, відповідно до якого, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого, внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Матеріали справи містять заповіт [PERSON] від 30 листопада 2001 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Грибачовою Л.Д., зареєстрований в реєстрі за № 2-1162, згідно з яким [PERSON] всю належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Згідно з Довідкою до акта огляду МСЕК АВ № 0280285 від 15 жовтня 2014 року [PERSON] було встановлено Першу «Б» групу інвалідності безстроково та зазначено, що вона потребує постійного стороннього догляду. 19 липня 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В., за її заявою нотаріусом було заведено спадкову справу № 75/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73263065. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 серпня 2023 року № 431/02-31 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха О.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 75/2023 інші особи за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях;1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 29 січня 2024 року у справі № 552/4825/22. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] посилалась на те, що не була обізнана про існування заповіту [PERSON] від 30 листопада 2001 року на її ім`я. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено статтями 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як установлено статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій. В наявних у суду матеріалах справи відсутні відомості щодо обізнаності [PERSON] про наявність заповіту, докази на спростування вказаних обставин відсутні. Суд враховує, що свобода заповіту є фундаментальним принципом спадкового права. У постанові від 25 березня 2020 року у справі № 296/12396/18 Верховний Суд врахував, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а також те, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності особи з існуванням заповіту також вказано у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19, від 15 квітня 2021 року в справі № 591/1271/18, від 26 липня 2021 року в справі 405/7058/19, від 21 жовтня 2021 року в справі 643/13260/19, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22 що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Отже, заповіт є одностороннім правочином дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правові наслідки заповіту виникають тільки після смерті особи, яка його склала заповідача. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] є рідною сестрою спадкодавця [PERSON] та відповідно до положень ст. 1262 ЦК України відноситься до другої черги спадкоємців за законом. Водночас, склавши заповіт на користь сестри [PERSON] у 2001 році та не змінивши і не скасувавши його до моменту смерті у 2021 році, [PERSON] чітко висловила свою волю щодо розпорядження належним їй майном. Докази наявності у [PERSON] інших спадкоємців окрім рідної сестри [PERSON] відсутні. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому статтею 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до частини п`ятої статті 1268, статей 1296-1299 ЦК України. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також врахувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом після смерті її сестри [PERSON] , пропустила з поважних причин, пов`язаних з наявністю об`єктивних та істотних труднощів у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, зокрема необізнаністю із існуванням заповіту, наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved