Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 102611654 від 19.11.2022, в розмірі 58912,50 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 102611654, згідно з яким відповідач отримав 15000 грн. зі сплатою процентів за користування та інших платежів з строком до 04.12.2022. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму. Однак, останній зі свого боку не виконав умови кредитного договору. 29.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 94-МЛ, за яким останнє отримало належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до відповідача в сумі 58912,50 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 42862,50 грн. та прострочена заборгованість за комісією 1050,00 грн. Представник позивача подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просить провести без представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що за даними Українського бюро кредитних історій від 04.02.2023 у нього відсутні будь-які фінансові зобов`язання перед ТОВ «Мілоан», а тому він не згідний з позовними вимогами. Розгляд справи просить здійснювати без його участі. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою суду від 01.04.2024 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликати в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. 04.04.2024 представник позивача подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просить провести без представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. 10.04.2024 відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що за даними Українського бюро кредитних історій від 04.02.2023 у нього відсутні будь-які фінансові зобов`язання перед ТОВ «Мілоан», а тому він не згідний з позовними вимогами. Розгляд справи просить здійснювати без його участі. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 19.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] на підставі анкети-заяви останнього було укладено договір про споживчий кредит № 102611654 (а.с. 12-22, 28-29). За умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язується на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавецю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором Згідно з п. 1.2. Договору сума кредиту становить 15000,00 грн. Відповідно до п. 1.3. цього ж Договору кредит надається строком на 105 днів з 19.11.2022 і складається з пільгового та поточного періодів. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 04.12.2022, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 04.03.2023 (п. 1.4. Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 58912,50 грн. (п. 1.5 Договору). У пунктах 1.5.1-1.5.3 Договору сторонами визначено, що комісія за надання кредиту: 1050,00 грн., яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2362,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 40500,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків. Графік платежів, який є Додатком № 1 до Договору місить розрахунок заборгованості із зазначенням дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів), а саме: дата платежу 04.03.2023; кредит 15000,00 грн.; комісія за надання кредиту 1050,00 грн.; проценти 42862,50 грн.; загальна вартість кредиту 58912,50 грн. (а.с. 23). ТзОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу на виконання умов договору № 102611654 кошти в розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 54514314 (а.с. 27). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 102611654 нарахування процентів здійснювалося за період з 20.11.2022 по04.03.2023 (а.с. 30-31). Згідно з випискою з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором № 102611654 від 19.11.2022, у якій позивач наводить суму операції (за дебетом або кредитом відповідно), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку за кредитним договором зазначено, що прострочене тіло становить 15000,00 грн., прострочені відсотки - 42862,50 грн., заборгованість за комісією - 1050,00 грн., що разом складає 58912,50 грн. (а.с. 32). 29.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 94-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102611654 від 19.11.2022, в розмірі 58912,50 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 42862,50 грн. та прострочена заборгованість за комісією 1050,00 грн., що підтверджено реєстром боржників до вказаного Договору про відступлення прав вимоги (а.с. 33-43, 44). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 7 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12\~цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.\~612\~ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.\~1048\~цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 19.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладеного договір про споживчий кредит № 102611654, що не заперечується останнім. ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором № 102611654 від 19.11.2022 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору, з якими він погодився, що підтвердив своїм підписом у виді одноразового ідентифікатора. Разом з тим відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором, яка на 22.01.2024 складає 58912,50 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 42862,50 грн. та прострочена заборгованість за комісією 1050,00 грн. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому банком кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 29.03.2023 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення прав вимоги № 94-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102611654 від 19.11.2022. Після отримання права вимоги до відповідача ТзОВ Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості [PERSON] . Враховуючи те, що ТзОВ «Мілоан» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого суд не встановив, а відповідач не надав, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача. Водночас доводи відповідача, що погашення ним кредиту підтверджується даними Українського бюро кредитних історій від 04.02.2023 суд до уваги не бере, оскільки надана відповідачем роздруківка зі сайту Українського бюро кредитних історій не може бути належним, допустимим та достатнім доказом, що підтверджує обставини про суми грошових вимог позивача (заборгованості за основним зобов`язанням, процентами тощо). Витяг з Українського бюро кредитних історій, який містить текстову інформацію про фінансові операції, в тому числі й про окремі суми поточної заборгованості перед фінансовими установами не є, ні первинним документом про зобов`язання боржника, ні будь-яким документом взагалі, оскільки не містить реквізитів документа (зокрема, про особу, яка його створила та про підписанта, яким від імені цієї особи його підписано); не містить відомостей про вид документа (електронний чи паперовий); не містить зазначення про особу, у якої такий документ в оригіналі знаходиться та на підставі яких документів складений. Отже, він не відповідає вимогам, які відповідно до ЦПК України мають бути виконані відповідачем при доданні доказів для їх подальшої оцінки у ході розгляду справи по суті. Аналогічний по суті висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21, у якій, зокрема, Верховний Суд зазначив, що витяг з кредитної історії, сформований бюро кредитних історій (кредитний звіт) не може бути допустимим доказом наявності грошових вимог в силу ст. 77 ГПК України, так як обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, суд враховує й загальновживаний підхід до відповідності інформації, наявної у конкретному документі, відомостям, на підставі яких він складений, а саме шляхом його підписання відповідальною посадовою особою, а отже, роздруківка кредитного звіту, яка надана заявницею в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Кредитного бюро, а тому не може сприйматися належним доказом наявності кредитних договорів, на підставі яких виникла заборгованість. Верховний Суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови кредитного договору № 102611654 від 19.11.2022, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що позовна заява ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є обґрунтованою, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 58912,50 грн. Розподіл судових витрат: відповідно ч. 1 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с. 49). На підставі викладеного, ст.ст. 204, 207, 512, 514, 525, 526, 610, 612, 628, 639, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved