Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача адвокат Андрусенко І. Я. звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах [PERSON] до Монастириської міської ради, з позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на: - Земельну ділянку площею 0,1842 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124288800:01:001:1701, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №006186. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що [INFO] померла свекруха позивачки (мати чоловіка) - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку. На вказане майно спадкодавцем було складено заповіт на ім`я позивача - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , за життя вказану спадщину не прийняв та помер [INFO] . Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2023 року, [PERSON] визначено додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказану спадщину позивач прийняла, оскільки у трьох місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину немає. Звернувшись до нотаріальної контори для того щоб оформити спадкові права на вказане майно, нотаріусом при розгляді представлених документів, було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку, внаслідок їх втрати. У зв`язку із чим нотаріус рекомендував позивачу звернутись до суду. ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 29.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. ІІІ. Позиції сторін. Представник позивача вважає, що саме позивач повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину належним чином прийняла, оскільки у трьох місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, проте представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав заяву в якій вказав, що з обставинами викладеними в заяві погоджується, просить розгляд справи проводити у відсутності представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні\~підготовчого судового засідання. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] у віці 84 років в с. Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №15. Ще за життя померлій належали: - земельна ділянка площею 0,1842 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124288800:01:001:1701, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №006186, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-0000174332024, сформованого 25.01.2024 року. Згідно із складеним 20.07.2006 року [PERSON] в с. Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №19 та посвідченого секретарем Устя-Зеленської сільської ради, остання на випадок своєї смерті заповіла належний їй на праві приватної власності жилий будинок із надвірними будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] та державний акт на право власності на земельну ділянку серія ТР № 006186 в рівних долях - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у віці [INFO] в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №60. Вказану в позовній заяві спадщину, згідно із заповітом, [PERSON] за життя не прийняв так як не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Також, судом встановлено, що на час смерті [PERSON] - [PERSON] не проживав із спадкодавцем, про що свідчить: відповідь нотаріуса при наданні суду копії спадкової справи де вказав, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] та встановлені обставини викладені в рішенні №603/639/23 Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2023 року. Вказану спадщину прийняла [PERSON] , як спадкоємець за законом та заповітом оскільки у трьох місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили (Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області №603/639/23 від 19.12.2023 року про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ) подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] . Сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджується: -копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] була дружиною сина спадкодавця [PERSON] , який помер в 1992 році, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У зв`язку з наведеним, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Окрім зазначеного судом встановлено, що оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №006186, виданого на ім`я [PERSON] втрачено. У зв`язку з втратою вищевказаного оригіналу Державного акту, нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2024 року №105/02-31. У відповідності до відповіді державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 04.04.2024 року № 117/01-16 вбачається, що згідно з даними Спадкового реєстру заведено спадкову справу №20 за 2024 рік після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за заявою про прийняття спадщини яка надійшла від [PERSON] померлої [INFO] . 25.01.2024 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом подано [PERSON] . Також, з даної відповіді встановлено, що станом на 04.04.2024 року свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Отже, в зв`язку з відсутністю вищевказаного правовстановлюючого документу [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно. Тобто, судом встановлено, що право власності [PERSON] на спадкове майно не визнається іншою особою, в даному випадку нотаріусом, в зв`язку з втратою правовстановлюючих документів. V. Джерела права й акти їх застосування. Визначаючись із заявленою вимогою щодо права позивача [PERSON] на спадкове майно після смерті її свекрухи [PERSON] , яка померла [INFO] , суд враховує таке. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що власником спадкового майна (спадкодавцем), яке підлягає спадкуванню є [PERSON] , яка померла [INFO] і якою 20.07.2006 року було складено заповіт на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно із\~ч.\~2\~ст.\~1223\~ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (ч. 1 ст. 1275 ЦК України). Якщо спадщину не прийняв спадкоємець за заповітом, застосовується норма ч. 1 ст. 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, яке належало [PERSON] . Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу Державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно із Законом України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, якщо не подано відомості (інформацію) та документи необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів були втрачені. \~ \~ \~ \~На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку міг лише її власник. З 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Згідно з п.4.19 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. VІ. Висновки за результатами розгляду справи. Отже судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення позивачем спадкових прав на земельні ділянки згідно із законом після смерті свекрухи [PERSON] в нотаріальній конторі. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності на земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved