Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 18 липня 2008 року між АКБ «ФОРУМ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0054/08/16-Nv, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 70 000 доларів 00 центів зі сплатою 13 % річних. 21 жовтня 2010 року рішенням по справі № 2-12906/10, що виніс Рівненський міський суд Рівненської області, стягнуто з відповідача 501\~044,65 грн. заборгованості за Кредитним договором, 1 820 грн. 00 коп. судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. 26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0054/08/16-Nv. У відповідності до ухвали, що виніс Рівненський міський суд Рівненської області, від 20.06.2019 року замінено стягувача у справі № 2-12906/10 на ТОВ «Фінансова компанія «Веста». Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Веста» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Банк Форум» втратив такі права. З огляду на те, що відповідачем після набрання законної сили рішенням суду, вищевказане рішення суду не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 15 листопада 2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 98 019 грн. 74 коп., з яких: нараховані 3% річних 19\~190 грн. 69 коп.; втрати від інфляції 78 829 грн. 05 коп. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явився повторно, причин неявки не повідомив та не подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задоволити, крім того не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між АКБ «ФОРУМ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0054/08/16-Nv, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 70 000 доларів 00 центів зі сплатою 13 % річних і строком повернення до 17 липня 2018 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2010 року в справі № 2-12906/2010, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Банк Форум» заборгованість в розмірі 501\~044,65 грн. за Кредитним договором № 0054/08/16-Nv від 18.07.2008 року та судові витрати в розмірі 1\~820 грн., а всього 502\~864,65 грн. На виконання вказаного рішення 23 грудня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження у справі № 2-12906/2010 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум», замінивши стягувача ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «ФК «Веста». Згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста», яке оформлено протоколом № 06/08-2019 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста» від 06 серпня 2019 року, ТОВ «ФК «Веста» перейменовано на ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Веста». Таким чином, усі права кредитора за Кредитним договором № 0054/08/16-Nv від 18.07.2008 року на даний час належать ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Доказів повного чи часткового виконання вищевказаного рішення суду не подано і згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» станом на 15 листопада 2023 року за період з 15 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року 3% річних на суму заборгованості згідно рішення суду в сумі 501\~044,65 грн. становлять - 19\~190,69 грн., інфляційні втрати 78\~829,05, загалом 98\~019,74 грн. За змістом положень ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст.\~611\~цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст.\~625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні\~\~положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за\~\~змістом\~\~наведеної\~\~норми\~\~закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей\~\~526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати\~\~Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Разом з тим главою 19\~ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.\~\~ Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та три проценти річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625\~ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року (справа №127/15672/16-ц, провадження № 14-254цс19). [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором № 0054/08/16-Nv від 18 липня 2008 року, у зв`язку із чим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення з нього заборгованості за кредитом. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2010 року в справі № 2-12906/2010 позов АКБ «Форум» до [PERSON] задоволено та стягнуто з нього заборгованість за Кредитним договором № 0054/08/16-Nv від 18 липня 2008 року. Рішення суду відповідачем не виконано в повному обсязі, протилежного суду не доведено. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває по час розгляду даної справи. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за\~\~увесь час прострочення. У цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», яке набуло всіх прав кредитора по Кредитному договору № 0054/08/16-Nv від 18 липня 2008 року, пред`явило позов і в межах строку позовної давності, перебіг якого зупинений в період дії воєнного стану в Україні, просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати в сумі 78\~829,05 грн. та 3% річних в сумі 19\~190,69 грн. Позивачем проведено та надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 78\~829,05 грн. та 3% річних в сумі 19\~190,69 грн., який відповідачем не спростований, перевірений судом, а тому приймається судом як належний. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 78\~829,05 грн. та 3% річних в сумі 19\~190,69 грн., загалом 98\~019,74 грн. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 20 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме позивачем надано Договір №02-01/2023 про надання правової допомоги від 03 січня 2023 року, Заявку на надання юридичної допомоги № 1 від 07 листопада 2023 року та Акт № 20 приймання-передачі наданих послуг від 21 листопада 2023 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved