Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит у загальному розмірі 20307,72 грн та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням\~https://www.monobank.ua/terms.\~19.12.2019\~ [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 19.12.2019. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі до 100000,00 гривень, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 проценти на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4 % річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі). У Відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 27.02.2023 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, Відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 п.5 Розділу ІІ Умов кредит став у формі «на вимогу». Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 08.08.2023 становить 20307,72 гривень, з них: 20307,72 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19.12.2019 у розмірі 20307,72 грн. станом на 08.08.2023. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 10.11.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. 25.12.2023 Представник відповідача адвокат Прядко Д.В., який діє в інтересах [PERSON] подав відзив на позов, згідно з яким\~позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначив, що з позовними вимогами не згоден, виходячи з наступного. У позовній заяві позивач АТ «Універсал Банк» зазначає, що відповідачу було надано кредитний ліміт у розмірі начебто 100000,00 гривень, однак ніяких доказів про встановлення кредитного ліміту не було надано та і не може бути надано, оскільки його не було. Наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не доводить наявність заборгованості відповідача перед позивачем. З цієї таблиці не можна зрозуміти, яка сума була отримана відповідачем, який строк користування та інше. Зазначений розрахунок починається з 21 червня 2021 року з залишку заборгованості начебто 1077,56 гривень. Однак в позовній заяві зазначено, що начебто було укладено кредитний договір 19.12.2019 року, тому відсутній розрахунок заборгованості до 21 червня 2021 року. В позовній заяві зазначає, що просить стягнути з відповідача залишок заборгованості за кредитом 20307,72 грн, з них 0 гривень відсотки, 0 гривень пеня, 0 гривень судовий збір, 0 гривень заборгованість за порушення грошового зобов`язання, тобто ця сума є тілом кредиту. Однак, якщо подивитися на розрахунок заборгованості (останній стовпчик розрахунку), то вбачається, що відповідачем регулярно поверталися отримані кошти, однак позивач не направляв їх на погашення заборгованості за тілом кредиту, а самостійно без згоди відповідача встановлював вигадані відсотки та перераховував ці кошти на погашення начебто відсотків. Представником відповідача було самостійно розраховано суму повернутих коштів, що становить 85125,17 гривень. Позивач нараховував борг відповідачу шляхом додавання тіла кредита списаних відсотків. В обґрунтування позиву позивачем надано анкету-заяву підписану відповідачем. Однак ця анкета заява не містить інформації про умови кредитування (відсоткова ставка, пеня, пільговий період, ліміт та інше). Тобто не є доказом про укладення кредитного договору. Додані до позовної заяви так звані Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» не підписані відповідачем, тому не можна вважати, що відповідач погодився на ці умови. Відповідач не погоджується із позицією позивача, що «підписуючи Анкету-заяву боржник приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Монобанк, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспорту споживчого кредиту «Картка Монобанк», адже підписав анкету-заяву у якій записані положення про ознайомлення останнього у мобільному застосунку «Монобанк» з вищевказаними документами. Позивач обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, розміщених на сайті https://www.monobank.ua/terms. як на невід`ємну частину спірного договору. Проте, відповідач не погоджується саме з даними Умовами та правилами. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для нарахування на рахунок відповідача процентів за користування коштами, пені та комісії. Отже, нарахування заборгованості, яке прослідковується по розрахунку заборгованості та виписці по картковому рахунку в частині відсотків, пені, комісії, здійснювались банком неправомірно, було враховано при визначені заборгованості за тілом кредиту. Також слід зазначити, що сума, яка була стягнута з відповідача в позасудовому порядку, шляхом автоматичного списання з його карткового рахунку, підлягає врахуванню при визначенні загального розміру заборгованості, оскільки стягненню з відповідача підлягає сума саме неповернутих коштів. На підставі викладено, просять суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що з аргументами, викладеними у відзиві на позов, Позивач не погоджується та вважає їх необґрунтованими і такими, що не підтверджені положеннями чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавства, з огляду на наступне. Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів MONOBANK / Universal Bank крім того, що надавались та були отримані Відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст.641, 644 ЦПК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані Відповідачу саме через мобільний додаток, та такі правила є загальнодоступними на сайті Банку, то [PERSON] був ознайомлений саме з Умовами, які діяли на дату підписання анкети-заяви, тобто з Умовами та правилами в редакції 19.12.2019 року. Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи. Таким чином, з використанням власного пін-коду Відповідач по справі має цілодобовий доступ до тарифів та реальну можливість з ними ознайомлюватись. Щодо відкриття рахунку та встановлення кредитного ліміту звертаємо увагу, що сторонами договору було погоджено можливість коригування встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000,00 гривень, протягом всього строку користування кредитними коштами (п.12.1 Розділу ІІ Умов). Зокрема, 19.12.2019 року відповідачу було надано кредитний ліміт по картці в сумі 15000,00 гривень, що підтверджується Довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 26.12.2023 року. Вперше кредитні кошти позичальник використав 19.12.2019 року, а саме: 19.12.2019 року в розмірі 48,00 гривень, після чого залишок кредитних коштів на рахунку позичальника становив 14952,00 гривень. Дані обставини підтверджуються випискою про рух коштів по картці за період з 19.12.2019 року по 08.08.2023 року. Так в період з 19.12.2019 року по 01.04.2022 року [PERSON] користувався кредитними коштами в межах наданого кредитного ліміту та здійснював поповнення карткового рахунку. В подальшому відповідач і надалі продовжував користуватися кредитними коштами, за якими утворилась заборгованість та не погашена до теперішнього часу. Також, було надано розрахунок заборгованості, де чітко вбачаються періоди виникнення боргу та факт того, що Відповідач ухиляється від сплати заборгованості. Крім того, [PERSON] весь період активно користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами, а саме з 19.12.2019 року по 01.04.2022 року, періодично здійснював їх часткове погашення, тим самим визнавав факт існування договірних зобов`язань перед АТ «Універсал Банк» в рамках банківської послуги «monorank». Щодо погодження розміру відсоткової ставки представник позивача зазначає, що у позовній заяві Позивачем було зазначено, що 19.12.2019 року між АТ «Універсал Банк» та Відповідачем укладено Договір, відповідно до якого Відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000,00 гривень, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). Крім того, у п.3 Анкети-заяви Відповідач зазначив, що ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового підтвердження. Тому просять задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 12.02.2024\~року представник\~відповідача адвокат\~Прядко Д.В.,\~який діє\~в інтересах\~ [PERSON] \~надав до\~суду додаткові\~пояснення.\~Зазначає,\~що Позивачем\~так і\~не було\~надано суду\~належних і\~допустимих доказів\~ознайомлення відповідача\~з Правилами\~та умовами\~кредитування,\~а тому\~застосування відсоткової\~ставки та\~умов кредитування\~при розрахунку\~заборгованості є\~протиправним. Також вказує на те, що Позивачем так\~і не\~надано доказів\~про збільшення\~кредитного ліміту\~до 22991,72\~грн.,\~адже у\~доданих до\~позовної заяви\~документах та\~у доданих\~до відповіді\~на відзив\~документах вбачається,\~що кредитний\~ліміт у\~відповідача був\~не більше\~15\~000\~гривень,\~а твердження\~про те,\~що кредитний\~ліміт був\~100000\~гривень не\~підтверджується жодним\~доказом. Позивачем було\~долучено до\~своїх пояснень\~рух кошів\~по картці\~від 26.12.2023\~року. Якщо взяти\~до уваги\~останню колонку\~руху коштів\~по картці,\~то вбачається,\~що останні\~операції по\~картці були\~01.11.2022\~року,\~де зазначено,\~що використано\~кредитних коштів\~5307,72\~гривень,\~тобто позивач\~сам зазначає,\~що борг\~становить 5307,72\~гривень.\~А якщо\~подивитися цей\~рух коштів\~з березня\~2022\~року,\~то вбачається,\~що ще\~станом на\~березень 2022\~року у\~відповідача не\~було заборгованості,\~а вже\~починаючи з\~01.04.2022\~року позивач\~починає самостійно\~списувати кошти\~з призначенням\~-\~списання відсотків,\~а саме:\~у березні\~було списано\~472,86\~грн.,\~у квітні\~245,50\~грн,\~у травні\~261,83\~грн,\~у червні\~506,50\~грн,\~у липні\~547,42\~грн,\~у серпні\~572,53\~грн,\~у вересні\~579,10,\~у жовтні\~621,86\~гривень. Також позивачем\~було долучено\~виписки по\~особовому рахунку\~відповідача за\~період з\~19.12.2019\~року по\~08.08.2023\~року,\~відповідно до\~якого за\~цей період\~зайшло на\~рахунок відповідача\~199607,91\~гривень та\~витрачено 199607,91\~гривень,\~тобто зазначена\~виписка теж\~доводить відсутність\~заборгованості [PERSON] \~перед позивачем. Подібні висновки\~викладені у\~постановах Верховного\~Суду від\~9\~вересня 2020\~року у\~справі №\~732/670/19,\~від 23\~березня 2020\~року у\~справі №\~404/502/18,\~від 7\~жовтня 2020\~року №\~127/33824/19;\~від 16\~грудня 2020\~року у\~справі №\~561/77/19. Враховуючи вищевикладене, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог AT "Універсал Банк". У судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви міститься запис: «У разі неявки в судове засідання відповідача, АТ «Універсал Банк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку». У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Прядко Д.В. не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відповідача. Позов не визнав з підстав, викладених ним у відзиві та запереченні, просив у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» відмовити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.09.2019 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 19.09.2019 ( а.с. 9). Згідно довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 19.12.2022, на ім`я [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER] , [NUMBER] ; валюта рахунку UAH; тип картки Чорна картка. Згідно з наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 19.12.2019, станом на 08.08.2023 заборгованість становить 20307,72 гривень, з них: 20307,72 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Так, згідно із ст. 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника від 19.09.2019 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Водночас, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути залишок заборгованості за наданим кредитом, тобто тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник). \~ \~ \~ \~Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.09.2019, посилався на Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universai Bank. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Підписана ж відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. З розділу 7 Паспорту споживчого кредиту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Крім того, інформація у Паспорті споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020 року. Отже, зазначені документи містять узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передують укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачають проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою 17.07.2019 у справі № 175/4576/14-ц. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору про надання банківських послуг й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.1 та ч.3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 19.09.2019 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). В той же час, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Однак, відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором. В обґрунтування розміру заборгованості відповідача перед позивачем, останнім зокрема, надано виписку по особовому рахунку відповідача та розрахунок заборгованості. Розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг від 19.09.2019 не є належним доказом видачі та отримання кредиту, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Згідно із п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Разом з тим, з огляду на вищевказані положення, виписки по картковому рахунку, що містяться в матеріалах справи, та які були надані позивачем і відповідачем, є належним доказами щодо заборгованості відповідача, які досліджуються судом у сукупності з іншими доказами. Так, з виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами: розплачувався за товари та послуги. Даний факт відповідачем не спростовується. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 20307,72 гривень. Проте, ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, виходячи з наступного. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та штрафні санкції поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В свою чергу, як встановлено судом, анкета-заява, підписана відповідачем 19.09.2019, не містить домовленості сторін про строки здійснення періодичних платежів за кредитом, сплату відсотків, комісії банку та штрафів, а підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, які саме із умов були прийняті позичальником відсутнє. З виписки про рух коштів по картці від 19.12.2019, судом встановлено, що станом на 08.08.2023 заборгованість складає 20307,72 гривень. Ця заборгованість складається з повністю використаного Відповідачем кредитного ліміту. З руху коштів по картці вбачається, що сума зарахувань, яка включає в себе крім «тіла кредиту», ще і автоматичне списання відсотків, які у розрахунку визначені як: «списання відсотків». Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті відсотків, а відтак, суми, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Таким чином, станом на 08.08.2023 заборгованість по тілу кредиту за договором від 19.09.2019 у відповідача відсутня. Вимоги про стягнення відсотків відповідно до положень ст. 625 ЦК України банк не заявляв. Суд дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, у відповіді на відзив, а також доводи відповідача, викладені відзиві на позовну заяву та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання, що в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь згідно з договором про надання банківських послуг від 19.09.2019 заборгованості в сумі 20307,72 гривень, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed