Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] , через свого представника, звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, за реєстровим №87293, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за Кредитним договором №500403542 від 19.08.2013 в загальному розмірі 24744,91 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. 14.08.2021 відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений з порушенням умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим та нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. За таких обставин просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 04.03.2024 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою суду від 05.03.2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Представник позивача [PERSON] - адвокат Федик Ю.Ю. в судове засідання не з`явилася, відповідно до заяви просила розглянути справу без її участі. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" в судове засідання представника не направило, надіслало заяву про визнання позову в якій зазначило, що позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнає, тому, відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України просило повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, а також просив зменшити витрати на професійну юридичну допомогу адвоката. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановлені судом строки відзив на позов не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, за реєстровим №87293, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому ТОВ «Фінпром Маркет» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09.08.2020, якому в свою чергу ТОФ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20.01.2020, якому в свою чергу ТОВ «Дата Маінінг Груп» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016, якому АТ «Альфа-Банк» на підставі Договору факторингу відступлено право вимоги за Кредитним договором №500403542 від 19.08.2013, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 включно, у загальному розмірі 24744,91 грн, з яких: 15675,55 грн заборгованість за тілом кредиту, 5119,36 грн заборгованість за відсотками та комісією, 3900,00 грн заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису. Вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича (постанова про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 14.08.2021), у межах якого також винесено постанову про арешт коштів боржника від 27.02.2024. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 03.06.2021, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Суд бере до уваги, що позивачем надано копію кредитного договору № 500403542 укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Нотаріально посвідченого договору, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено факт відсутності нотаріального посвідчення кредитного договору №500403542 від 19.08.2013, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що відповідачем не спростовувалось, а позовні вимоги останнім визнано. При цьому суд звертає увагу, що такий виконавчий напис міг бути вчинений лише на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору. Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідачем не надано будь-яких заперечень, аргументів та доказів на спростування доводів позивача, при цьому відповідачем визнано позовні вимоги, що також опосередковано вказує на не дотримання умов вчинення виконавчого напису нотаріусом про стягнення заборгованості із позивача. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Представником позивача до позовної заяви було надано договір про надання правничої допомоги від 27.02.2024 (а.с.21-23) та додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги від 27.02.2024, а також квитанцію про сплату послуг адвоката (а.с.24,25) відповідно до якого вартість виконаних робіт становить 10000 грн. Представником відповідача було подане заперечення щодо стягнення витрат на професійну допомогу в якому просить в частині стягнень на правову допомогу зменшити до розміру 1000 грн. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що сума витрат на правову допомогу яка має бути стягнена з відповідача на користь позивача має становити 3000 грн, саме така сума є достатньою та співмірною, оскільки позови про визнання виконавчого напису нотаріуса є типовими та не потребують значних часових та матерільних витрат для їх складання та також враховуючи визнання позову відповідачем. Крім того, відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України суд враховує, що при зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у загальному розмірі 1816,80 грн (1211,20 грн за подання позову та 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову), при цьому зважаючи на задоволення позову та визнання позову відповідачем з останнього на користь позивача слід стягнути 908,40 грн судового збору, а також повернути позивачу з державного бюджету 908,40 грн судового збору.

Outcome: partial