Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] від імені та в інтересах якої діє адвокат Марціновська Дарина Мечиславівна звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину спільно набутого майна за час шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з 02 вересня 1993 року. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Крім того, в [PERSON] є дочка від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання позивачка [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти набули майно - 2/3 частини квартири [ADDRESS] , на підставі мирової угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON] , згідно якої 2/3 (дві третіх) частин квартири [ADDRESS] , належних [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Коломийською міською державною нотаріальною конторою 7 грудня 2007 року, переходить у власність [PERSON] . Право власності [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] припиняється. Згідно умов мирової угоди, сторони претензій один до одного, не мають. Ухвала Коломийського міськрайонного суду від 17 лютого 2009 року вступила в законну силу 23.02.2009р. Право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] зареєстровано ОКП «Коломийське МБТІ» за [PERSON] . 25 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 62. [INFO] [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис № 936. Заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з половини 2/3 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому та [PERSON] на правах спільної сумісної власності. Позивач вказала, що спадкоємцями першої черги є діти [PERSON] : [PERSON] , [INFO] (син позивачки [PERSON] ) та дочка від першого шлюбу [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Обоє дітей спадкодавця [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Яцка П.П. із заявами про прийняття спадщини за законом. У зв?язку з цим, після смерті [PERSON] мало місце порушення права позивача [PERSON] на частку у спільній сумісній власності на майно, набуте в шлюбі, що спонукало її звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. За таких обставин, позивачка 07 квітня 2023 року звернулася із заявою до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яцка П.П. про видачу, згідно із статтею 368 Цивільного кодексу України та статтею 63 Сімейного кодексу України свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (в разі смерті одного з подружжя), а саме на частку із 2/3 часток квартири, за вищевказаною адресою, однак приватний нотаріус КРНО Яцко П.П. 07 квітня 2023 року ухвалив постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, згідно якої відмовив позивачці у видачі такого свідоцтва у зв?язку з тим, що згідно Порядку про вчинення нотаріальних дій при видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя нотаріус вимагає документ, який посвідчує шлюбні відносини, а згідно поданих йому документів [PERSON] та спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини у шлюбі не перебували. Оскільки приватний нотаріус КРНО Яцко П.П. відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, вона змушена звернутися з цим позовом до суду. Просить, визнати 2/3 частки квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] та визнати за нею позивачем [PERSON] , право власності на половину спільно набутого за час шлюбу майна, а саме: на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, її представника подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав, не заперечив щодо задоволення позову та прохав розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 02 вересня 1993 року, якого розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 25 грудня 2013 року серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.9) За час спільного проживання у позивача [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син відповідач [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 листопада 1998 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області (а.с.47). За час перебування у шлюбі, сторони набули 2/3 частини квартири [ADDRESS] , оскільки ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2009 року у справі №2-68/2009 визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за 2/3 частини квартири та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених на догляд, похорони, погашення боргів спадкодавця та припинення права на частку у спільному майні, згідно якої: 2/3 (дві третіх) частини квартири [ADDRESS] , належних [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Коломийською міською державною нотаріальною конторою 7 грудня 2007 року, переходить у власність [PERSON] . Право власності [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] припиняється (а.с.10). Ухвала вступила в законну силу 20.02.2009 року. На підставі вказаної ухвали, 23.03.2009 року за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22245360, виданого Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 липня 2022 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) [PERSON] помер [INFO] в м.Коломия, про що зроблено відповідний актовий запис №936 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з половини 2/3 частин спірної квартири. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №42/2022 заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] подав відповідач [PERSON] син спадкодавця (а.с.122), відповідач [PERSON] дочка спадкодавця (а.с.132) та позивач [PERSON] колишня дружина спадкодавця (а.с.136). Матір спадкодавця [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини та обов язкової долі на користь відповідача [PERSON] (а.с.129-зворотній бік). Однак, постановою від 07 квітня 2023 року приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Яцко П.П. відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (в разі смерті смерті одного із подружжя) із 2/3 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , так як на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , вони у шлюбі не перебували (а.с.44, 163). Так, за змістом Глав 7 та 8 Сімейного кодексу України, власність сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Згідно із частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на наведені положення закону, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 21.07.2021 у справі № 591/692/19, тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом з тим, така презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ч. 1 ст. 70 СК України). Відповідно до ст. положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що майнові права на спірну квартиру [PERSON] набуті під час перебування у шлюбі з позивачем [PERSON] , на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2009 року у справі №2-68/2009, про визнання мирової угоди, згідно якої 2/3 (дві третіх) частини квартири [ADDRESS] , належної [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Коломийською міською державною нотаріальною конторою 7 грудня 2007 року, перейшла у власність [PERSON] . Право власності [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] припинилося. З вказаних підстав 2/3 ч. квартири [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності позивача [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню, тому 2/3 ч. квартири [ADDRESS] , слід визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та позивача [PERSON] , визнати за позивачем [PERSON] , право власності на половину спільно набутого за час шлюбу майна, а саме: на 1/3 ч. квартири [ADDRESS] . Відповідно до звіту про незалежну оцінку однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , ринкова вартість однокімнатної квартири загальною пл.34,4, житловою пл.18,0 кв.м становить 318\~900 грн., з них 1/3 частка квартири, становить 106\~300 грн. (а.с.15-43). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved