Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив визнати неправомірними дії Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області щодо зняття 20.02.2023 року [PERSON] із задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , зобов`язати Онуфрїївську селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області скасувати відомості про зняття 20.02.2023 року [PERSON] із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , зобов`язати Державну міграційну службу України надіслати припис Онуфріївській селищній раді Олександрійського району Кіровоградської області про вжиття необхідних заходів та усунення виявлених порушень, а саме про скасування відомості про зняття 20.02.2023 року [PERSON] із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що [PERSON] є співвласником (спільна сумісна власність) будинку [ADDRESS] . Дані обставини підтверджуються супровідним листом завідуючої Онуфрїївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. від 01.04.2023р. № 154/01-16, заявою [PERSON] від 24.02.2021 р., зареєстрованої в реєстрі за № 129, про надання дозволу своїй дружині [PERSON] на купівлю та укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , договором купівлі-продажу (посвідченого державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 24.02.2021р. за №130) житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Не зважаючи на те, що [PERSON] є співвласником (спільна сумісна власність) будинку [ADDRESS] , він в порушення ч. 12 ст. 18 Закону України «Про надання публічних електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», без його згоди, 20.02.2023 року за заявою іншого співвласника [PERSON] був знятий із задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади № 2023/001661784 від 23.02.2023 року; повідомленням про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла; листом Онуфрїївської селищної ради від 03.04.2023р. №01-06/47/1. Орган реєстрації, який вчинив ці дії, є Виконавчий комітет Онуфріївської селищної ради. [PERSON] вважає, що вказані дії порушують його права та інтереси. Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Представником позивача Державної міграційної служби України Бойко М.О. подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що ДМС, використовуючи надане процесуальним законом право, заперечує проти вимог позовної заяви, вважає її необгрунтованою, безпідставною. Позовна заява [PERSON] не містить інформації про те, як: саме порушення були допущені внаслідок рішень, дій чи бездіяльності ДМС, в чому конкретно полягають такі порушення, зі змісту позовної заяви не вбачається, яке право, свобода чи інтерес позивача порушені ДМС, також позивачем не зазначено жодного обґрунтування негативного впливу - рішеннями, діями чи бездіяльністю на конкретні реальні індивідуальне виражені права, свободи чи інтереси та свідчать про незгоду позивача указаною бездіяльністю, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу. За відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню. Тож для того, щоб особам було надано судовий захист, позивачі повинні надати суду докази, що дійсно порушене саме їх право, свобода чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Згідно із правовим висновком, викладеним у рішенні Верховного Суду від 25.01.2018, по справі № 800/399/17, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичаї: індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, з урахуванням того, що [PERSON] жодних доказів на підтвердження його порушеного права рішеннями, діями чи бездіяльністю ДМС не надано, наявні всі підстави стверджувати, що позовна заява є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України. Крім того, органом, уповноваженим здійснювати реєстрацію та зняття з місця проживання позивача, є Онуфріївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградській області, а ДМС контролює дотримання органами реєстрації законодавства у сфері реєстрації міст проживання. Водночас, звернень у порядку пунктів 1 та 2 частини 1 статті 34 Закону № 1871-IX до відновідача - 2 не надходило, в той час як під час здійснення заходів, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 30 Закон № 1871-ІХ, порушень Онуфріївською селищною радою Олександрійської району Кіровоградській області при знятті з реєстрації задекларованої місця проживання позивача виявлено не було. Отже, спір про право у даній справі відсутній, а позовні вимоги позивача є безпідставними. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного [PERSON] способу його захисту способам, визначені законодавством, на думку ДМС є підставою для залишення позову без розгляду, адже доводи [PERSON] про порушення його прав, свобод і інтересів є абстрактними, не містять жодного обгрунтування негативного впливу спірної бездіяльності ДМС на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси та свідчать про незгоду [PERSON] з вказаною бездіяльністю, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу. Прийняття відповідачем-2 рішення про проведення перевірки органу реєстрації та скасування прийнятого ним рішення є дискреційним повноваженням відповідача - 2 як суб`єкта владних повноважень, а, отже, має здійснюватись ним на власний розсуд. Пізніше, представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив в якому зазначив, що доводи які зазначені у відзиві неспростовують тієї обставини, що ДМС зобов`язаний надіслати припис Онуфріївській селищній раді Олександрійського району Кіровоградської області про вжиття заходів та усунення виявлених порушень. Ухвалою суду від 1 лютого 2024 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Державної міграційної служби Бойко М.О. позов не визнала з підстав зазначених у відзиві та просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особамає право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що непередбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Судом встановлено, що [PERSON] перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] 24.02.2021 року було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується супровідним листом завідуючої Онуфрїївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. від 01.04.2023р. №154/01-16, заявою [PERSON] від 24.02.2021р., зареєстрованої в реєстрі за №129, про надання дозволу своїй дружині [PERSON] на купівлю та укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , договором купівлі-продажу (посвідченого державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 24.02.2021р. за №130) житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] /а.с. 11-16/. 20.02.2023 року за заявою [PERSON] позивач [PERSON] був знятий із задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] /а.с. 17,18/. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних)послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Згідно з ч. 3-4 ст. 18 Закону, зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника. Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Відповідно до ч.12 ст. 18 Закону, зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника цього житла не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст.18 Закону, орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання(перебування) особи, якщо: 1) особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним; 2) відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях; 3) за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів. Аналогічні норми містить Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений Постановою КМ України № 265 від 07.02.2022. Так, згідно п. 1 Порядку, цей Порядок зокрема визначає механізм зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання, а також встановлює форми необхідних для цього документів. Згідно п. 3 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. Згідно ст. 2 Закону, орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи. Відповідно до п. 50 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання(перебування) здійснюється, серед іншого, на підставі: заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6. Згідно п. 61 Порядку, у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає: 1)документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); 2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається. При цьому, згідно п. 63 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 61 цього Порядку, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника та підтверджується підписом такого співвласника або його представника у заяві. Положення п. 56 Порядку забороняють зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника такого житла. Відповідно до п. 69 Порядку, посадова особа органу реєстрації або адміністратор центру надання адміністративних послуг перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання(перебування), про що зазначена посадова особа робить відповідний запису заяві. Посадова особа органу реєстрації у день звернення особи: приймає рішення про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання або про відмову у знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи. Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів. Пункт 87 Порядку визначає підстави для відмови органом реєстрації в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого місця проживання (перебування). Згідно матеріалів даної справи встановлено, що 20.02.2023 року за заявою [PERSON] позивач [PERSON] був знятий із задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] . Недобросовісність поведінки [PERSON] , яка полягала в неповідомленні обставин щодо належності вказаного житла їй та позивачу [PERSON] , як співвласникам, призвело до прийняття реєстратором рішення про зняття з зареєстрованого місця проживання співвласника житла [PERSON] , що порушує ст. 18 Закону, п. 56, 63 Порядку. Оскільки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містив відомості лише щодо титульного власника вказаного житлового будинку - [PERSON] , діючи в межах повноважень визначених п. 69 Порядку, та перевірячи документи визначені п. 61 Порядку, не встановивши підстав визначених ст. 87 Порядку для відмови в задоволенні вказаної заяви [PERSON] , ґрунтуючись на тому, що кожна особа діє добросовісно, адміністратор прийняв рішення про зняття із задекларованого місця проживання співвласника житла. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», скасування рішення про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється відповідно до вимог, встановлених для скасування відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи статтею 17 цього Закону та в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, згідно з ч.1 ст. 17 Закону, відомості про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Відповідно до п. 91-92 Порядку, відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. У разі виявлення реєстраційних дій проведених з порушенням вимог, встановлених законом, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав для декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи. Згідно абз. 2 п. 93 Порядку, у разі скасування відомостей про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи місце проживання (перебування) такої особи вважається таким, що задеклароване/зареєстроване за попередньою адресою житла. Після скасування органом реєстрації відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи у реєстрі територіальної громади актуалізуються відповідні відомості про місце проживання особи. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення адміністратора Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 20.02.2023 року про зняття з зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] є таким, що прийняте з порушенням вимог, встановлених законом, зокрема ч.3, 12 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». У зв`язку з чим,

Outcome: partial