Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 29 серпня 2020 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер. Через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, різні погляди на життя, а також втрату почуття любові один до одного вони припинили спільне проживання. Позивач вказав, що він з відповідачем не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства. Наміру поновлювати стосунки немає, збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що прямо суперечить його інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 29 серпня 2020 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1412. \~ \~ \~ \~Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання з повідомленням сторін на 17.04.2024 об 11 годині 00 хвилин. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути без його участі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданного повторно 05.03.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] 29.08.2020 зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №1412 (а.с.9). Із копії паспорта громадянина України, серія [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с.5-7). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого повторно 05.03.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), встановлено, що [INFO] в м.Вінниця народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Із відповіді №509655 від 26.03.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України та зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.13). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказав, що наміру поновлювати стосунки із відповідачем у нього немає, подальше збереження шлюбу вважає неможливим та суперечить його інтересам. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням небажання позивача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.3541791021.1 від 20.03.2024, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved