Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що [PERSON] був забудовником дворогосподарства [ADDRESS] . Вищевказане домоволодіння є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , які є батьками позивача. Зазначила, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після смерті якого відкрилася спадщина, до якої входить частини вищевказаного домоволодіння. Спадкоємцями після смерті останнього є його дружина та син - [PERSON] по частині такого. [PERSON] померла [INFO] . Вказує. що за життя остання заповіла спірного дворогосподарства позивачу. Вважає, що [PERSON] прийняв спадщину, так як на момент смерті матері проживав разом з нею. Однак, у зв`язку з тим, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, що входить у спадщину, виникла необхідність у визнанні права власності на таке в судовому порядку. Тому просить суд визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] , де - частина домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та частини домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та наполягає на їх задоволенні. (а.с.42) Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.40). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР [PERSON] був забудовником дворогосподарства [ADDRESS] (а.с.7-10). Згідно з Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 22 березня 1962 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований в с. Керецьки, Свалявського району, Закарпатської області, актовий запис №24 (а.с.11). Як убачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.03.1962 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 138 від 16.12.1961 року (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.09.1990 року [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №30 від 19.09.1990 року (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.01.2015 року, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 4 від 06.01.2015 року, проведений виконавчим комітетом Керецьківської сільської ради (а.с.14). [PERSON] , 26.04.2007 року склала заповіт, за яким жилий будинок з належною до нього земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла: своєму сину - [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довідки Керецьківської сільської ради від 03.01.2024 року № 3 на день смерті [PERSON] у дворогосподарстві в [ADDRESS] проживали [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO], [PERSON] .. [INFO]. иа [PERSON] , [INFO]. (а.с.16). На будинок за адресою [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа №2067/2024, та такий складається з: «А» - житловий будинок; «Б» - сарай; «В» - навіс; «Г» - вбиральня; «Д» - господарська будівля; «№1,2» - огорожа. Вартість такого, згідно довідки ФОП [PERSON] , від 12.01.2024 року № 1955 становить 105037,00 грн (а.с.18-22). Як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 364386565 від 03.02.2024 року, відомостей про вищевказане домоволодіння відсутні (а.с.17). За приписами ч.2,3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі на підставі записів у по господарських книгах. Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Outcome: approved