Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Сікорська Ірина Станіславівна (далі - Позивач) звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО - ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 2117, відповідно до якого [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 9932727 від 20 листопада 2019 року, укладеним із ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІЛЬ», правонаступником усіх прав та обов?язків якого за договором відступлення права вимоги № 17/07/20 від 17 липня 2020 року, укладеним з ТОВ «ГЛОБАЛ ФАКТОР», та договором факторингу № 01-12-2021/14 від 01 грудня 2021 року, укладеним з ТОВ «ФІНАНСОВО - ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС», є ТОВ «ФІНАНСОВО - ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС». Сума заборгованості за кредитним договором 16 360,06 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 2117 від 13 січня 2022 року приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позивач просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися за допомогою скерування повістки за адресою, яка вказана в позовній заяві та на адресу зареєстрованого місця знаходження відповідача. В матеріалах справи міститься заява представника позивача - адвоката Сікорської І.С. про розгляд справи без участі сторони позивача та відсутності заперечень проти заочного розгляду справи. Від відповідача повістки повернулися з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». За наявності передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 2117, відповідно до якого [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 9932727 від 20 листопада 2019 року, укладеним із ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІЛЬ», правонаступником усіх прав та обов?язків якого за договором відступлення права вимоги № 17/07/20 від 17 липня 2020 року, укладеним з ТОВ «ГЛОБАЛ ФАКТОР», та договором факторингу № 01-12-2021/14 від 01 грудня 2021 року, є ТОВ «ФІНАНСОВО - ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС». Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року, відповідно до якої для вчинення виконавчого напису подається, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди. Таким чином, в порушення вказаних положень матеріального права, оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі Кредитного договору від 13 січня 2022 року № 2117, який нотаріально не посвідчувався, що не спростовано відповідачем, і є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За наведених обставин, виконавчий напис № 2117 від 13 січня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №9932727 від 20 листопада 2019 року в сумі 16 360,06 грн. слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з Відповідача на користь Позивача сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved