Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому прохає визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Остання померла [INFO] в м. Кадіївка Алчевського району Луганської області. Свідоцтво про смерть від 07.03.2023, видане органом на тимчасово окупованій території України. Дізнавшись про смерть матері, позивач не мала можливості ані приймати участі в її похованні, ані отримати документи про її смерть. Лише в лютому 2024 року позивач отримала електронні копії документів про смерть матері на окупованій території та звернулася до суду. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2024 року встановлений факт, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка с. Круподеринці Погребищенського району Вінницької області, померла [INFO] в м. Кадіївка Алчевського району Луганської області, Україна. Після цього позивач звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки пропустила строк для її прийняття. Просить врахувати, що у зв`язку із смертю матері на тимчасово окупованій території, позивач з об`єктивних поважних причин не мала можливості своєчасно отримати документи про її смерть, звернутися до суду про встановлення факту смерті та отримати свідоцтво про її смерть відповідно до законодавства України. Тому строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин. Відповідач Конотопська міська рада відзив на позовну заяву не надала. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2024 відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.04.2024 на 08:00 год. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує і прохає їх задовольнити. Відповідач Конотопська міська рада явку представника в підготовче судове засідання не забезпечила, надала заяву про визнання позову. Третя особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Гавриленко Д.В. надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує (а.с. 15). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 07.07.1997 2МВМ Стахановського МВ УМВС України в Луганській області, вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Круподеринці Погребищенського району Вінницької області. Згідно відмітки зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 03.05.1996 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , у Первомайському відділі РАГС Луганської області, Україна. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.7). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 19.02.2024 встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка с. Круподеринці Погребищенського району Вінницької області, померла [INFO] в м. Кадіївка Алчевського району Луганської області, Україна (а.с. 4-5). 11.03.2024, на звернення [PERSON] , приватний нотаріус Гавриленко Д.В. роз`яснив про пропуск строку для прийняття спадщини та рекомендував звернутися до суду (а.с. 3). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №76401658 від 28.03.2024 інформація про заповіт [PERSON] відсутня (а.с. 16). Згідно довідки Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76401668 від 28.03.2023 спадкова справа після смерті [PERSON] померлої [INFO] не заводилася (а.с. 17). ІV. Норми права. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України та ст.\~20\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» особливості реалізації права на спадкування щодо тимчасово окупованої території, передбаченої частиною першою статті 3 цього Закону, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статей 1216, 1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.\~1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 21 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини, заява про відмову від заповідального відказу, вимога кредитора спадкодавця до спадкоємців, заява про охорону спадкового майна, заява про згоду бути виконавцем заповіту після відкриття спадщини, інші заяви щодо спадщини, спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини. У разі якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт або території, зазначені в абзаці першому цього пункту, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення органами влади своїх повноважень у повному обсязі, а також у разі заведення спадкової справи не за місцем відкриття спадщини до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини та спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи здійснюється за місцем подання першої заяви. Якщо місцем подання першої заяви є населений пункт або території, зазначені в абзаці першому цього пункту, вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини та спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи здійснюється за місцем подання першої заяви про видачу свідоцтва в населеному пункті або на території, що не зазначені в абзаці першому цього пункту. Положення абзацу першого цього пункту в частині місця подання заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів застосовуються також до спадщини, місцем відкриття якої є населений пункт, розташований на тимчасово окупованій території України, протягом усього періоду тимчасової окупації такої території та шести місяців після завершення тимчасової окупації. Положення абзаців першого та другого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини". У п.24 Постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний суд України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі 6-1215цс16 дійшов висновку, що відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. V. Оцінка суду. Вислухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи надані докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, якими суд визнає смерть спадкодавця [PERSON] на тимчасово окупованій території України в м. Кадіївка Алчевського району Луганської області, неможливість для спадкоємця, на час відкриття спадщини, отримати документи про смерть спадкодавця та необхідність встановлювати факт смерті в порядку ст. 317 ЦПК України. На переконання суду вказані причини для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є такими, що в сукупності, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подання заяви про прийняття спадщини. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Outcome: approved