Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 13 лютого 2024 року адвокат Мулявка Олег Васильович в інтересах [PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області (відповідач) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . У склад спадкової маси, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7070 га, що розташовані на території Кустинської сільської ради Радехівського району та зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю, серії ІІ1-ЛВ №041023, що виданий 10 березня 2000 року. Після його смерті мати позивача [PERSON] вступила в оперативне управління спадковим майном свого чоловіка [PERSON] , проте із-за відсутності належних правовстановлюючих документів (Державний акт № 041023 виданий після смерті спадкодавця), спадкових прав у встановленому законом порядку не оформила. [INFO] у с. Кустин Радехівського району Львівської області померла [PERSON] . У склад спадкової маси після її смерті, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1569 га, що розташовані на території Кустинської сільської ради Радехівського району та зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 041022, що виданий 10 березня 2000 року (копія Державного акту№ 041022 додається). За життя мати позивача склала заповідальне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що законом матиме право заповіла своєму сину - [PERSON] , тобто позивачу у справі. Таким чином, з метою оформити свої права на спадкове майно позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і, як результат її звернення, 03.02.2020 була відкрита спадкова справа № 65448893 (номер у нотаріуса 24/2020). Проте йому нотаріусом у письмовій формі було повідомлено, що не може бути видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів, оскільки Державний акт, серії ІІІ-ЛВ № 041023, був виданий після смерті [PERSON] (а. с. 3 - 7). З цих підстав, позивач просив суд: установити факт, що [PERSON] постійно проживав на [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 1,7070 га, що складаються з двох земельних ділянок площами 1,0731 га та 0,6339 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Кустинської сільської ради Радехівського району (після адміністративної реформи - Червоноградського району) Львівської області, які належали [PERSON] , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 041023, виданого 10 березня 2000 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач Лопатинська селищна рада Червоноградського району Львівської області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяви та клопотання учасників процесу Представник відповідача Лопатинської селищної ради подав до суду заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі та вирішити справу відповідно до Закону (а. с. 44). Інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 14 лютого 2023 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а. с. 1 - 2). Ухвалою судового засідання від 07 березня 2024 року суд постановив витребувати у приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Юрченко О.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи №24/2020, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 46 - 47). 27 березня 2024 року приватний нотаріус подав до суду фотокопію зазначеної вище спадкової справи (а. с. 49 - 112). Суд своєю ухвалою від 28 березня 2024 року закрив підготовче та призначив справу до судового розгляду по суті (а. с. 113). У судове засідання позивач не прибув, представник позивача [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Лопатинської селищної ради в судове засідання не прибув, проте подав до суду зазначену вище заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] постійно проживав на [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO] (а. с. 117). Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] постійно проживав на [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO] (а. с. 116). Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] у селі Кустин Радехівського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 9 грудня 1997 року (а. с. 13). У склад спадкової маси після смерті [PERSON] , окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,7070 га, що розташовані на території Кустинської сільської ради Радехівського району та зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №041023, що виданий 10 березня 2000 року (а. с. 16 -16 зворот), тобто після смерті [PERSON] . Від імені померлого [PERSON] заповіт не посвідчувався, що підтверджується довідкою Лопатинської селищної ради № 232 від 2 серпня 2023 року (а. с. 15). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що видно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59259263 від 03.02.2020 (а. с. 34). З довідки Лопатинської селищної ради № 203 від 2 червня 2021 року (а. с. 14) видно, що на момент смерті [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS] , із померлим була зареєстрована та проживала [PERSON] , яка перебувала з ним у шлюбі (копія Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 8 квітня 1950 року, а. с. 17). [INFO] у селі Кустин Радехівського району Львівської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 9 лютого 2014 року (а. с. 18). У склад спадкової маси після смерті [PERSON] , окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1569 га, що розташовані на території Кустинської сільської ради Радехівського району та зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 041022, що виданий 10 березня 2000 року (а. с. 19 - 19 зворот). Відповідно до довідок Лопатинської селищної ради № 199 та №200 від 2 червня 2021 року [PERSON] постійно до дня смерті проживала і була зареєстрована у будинку [ADDRESS] , разом із нею проживав без реєстрації син - [PERSON] (а. с. 21). За життя [PERSON] склала заповідальне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що законом матиме право заповіла своєму сину - [PERSON] , що видно з копії заповіту від 28.12.2004, посвідченого секретарем виконкому Кустинської сільської ради (а. с. 20). 3 лютого 2020 року приватним нотаріусом Юрченко О.В. була відкрита спадкова справа № 65448893 (номер у нотаріуса 24/2020), після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 35). Як видно з матеріалів спадкової справи позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 55), та 19 травня 2021 року нотаріус видав йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 105, 109). Інших претендентів на спадкове майно з числа спадкоємців за законом першої черги судом не встановлено. З Постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій від 5 вересня 2023 року видно, що [PERSON] не може бути видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів, оскільки Державний акт, серії ІІІ-ЛВ № 041023, був виданий після смерті [PERSON] (а. с. 36 - 37). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №041023 від 10 березня 2000 року, виданий після смерті спадкодавця [PERSON] . Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів Щодо позовних вимог про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України вказують на необхідність для прийняття спадщини саме постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц). Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 7 червня 2022 року в справі № 175/4514/20. На підтвердження постійного проживання разом зі спадкоємцем на час її смерті позивач надав суду довідки № 199 та №200, видані Лопатинською селищною радою 2 червня 2021 року, відповідно до яких [PERSON] постійно до дня смерті проживала і була зареєстрована у будинку [ADDRESS] , разом із нею проживав без реєстрації син - [PERSON] (а. с. 21). Таким чином, позивач [PERSON] довів належними та допустимими доказами факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті. Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, застосовуються норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями 549,554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. Як видно з довідки №203, виданої Лопатинською селищною радою 2 червня 2021 року, на момент смерті [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS] , із померлим була зареєстрована та проживала [PERSON] (а. с. 14). Таким чином, [PERSON] , відповідно до вказаної вище норми ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном. Разом з тим, вона належним чином не оформила своїх спадкових прав. На спадкові правовідносини після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , поширюються норми ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У розумінні ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на встановлені обставини справи, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який вважається таким, що прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , та не заявляв про відмову від спадщини. Докази про інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину або претендують на неї, в матеріалах справи відсутні. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Outcome: approved