Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, в інтересах дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтований тим, що відповідач є батьком вказаних дітей. Мати дітей, [PERSON] , померла [INFO] . Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не здійснює за ними належний догляд і контроль, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не займається їх здоров`ям та лікуванням. Відповідач офіційно ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей та стягувати з відповідача на користь опікуна, прийомних батьків або батьків-вихователів, аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні, надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що доводи позивача, зазначені у позові ґрунтуються на припущеннях, зокрема, відповідач заперечує, що систематично вживає алкогольні напої, що підтверджується довідкою КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР». Згідно з актом обстеження умов проживання в кімнатах брудно, немитий посуд, проте, дана обставини пояснюється тим, що відповідач змушений був працювати задля утримання дітей та забезпечення сім`ї харчуванням. Будинок позивач привів до ладу, речами та необхідним приладдям діти були забезпечені. На даний час відповідач офіційно працевлаштувався, відповідно до довідки Голови квартального комітету за час проживання у будинку скарг від сусідів не надходило. Діти люблять батька, сумують за ним та мріють повернутися додому. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності, тобто застосовується коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними, належних доказів того, що до відповідача застосовувались інші заходи впливу з боку держави у матеріалах справи відсутні. Відповідач до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, проте у попередньому судовому засіданні пояснив, що переїхав до м. Кривого Рогу у 2018 році. Зловживав алкоголем до вересня 2023 року, власного житла не має, офіційно працевлаштувався тільки у вересні 2023 року. Старші діти самовільно покинули місце проживання батька. Крім цього, під час розгляду справи у якості свідка був допитаний [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що у теперішній час навчається у ЦППРК №1 м. Кривий Ріг на 2-му курсі, проживає у родичів за адресою: [ADDRESS] , близько півроку з батьком не мешкає. Коли проживав разом з батьком, бували випадки, що з братами та сестрами залишались самі вдома. Також свідок [PERSON] пояснила, що працює інспектором СЮП Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, родина [PERSON] перебуває на обліку, як родина, яка опинилась у складних життєвих умовах. 18.01.2023 у складі комісії відвідувала родину [PERSON] , обоє батьків перебували у стані алкогольного сп`яніння, діти самі себе утримували, двері відчинив старший син, який близько 15 хвилин намагався розбудити інших дітей. Умови проживання були незадовільними. В подальшому були складені два протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює у «соціальній службі», з 09.11.2022 до 09.05.2023 на обліку перебувала родина [PERSON] . 23.08.2023 востаннє відвідувала їх за адресою: [ADDRESS] , вдома були тільки голодні діти, які не відчинили двері. [PERSON] зловживав алкогольними напоями. Діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не відвідували гімназію №5. Батька під час виходів та відвідування родини ніколи не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] , [INFO] , знайома останній рік, він мешкає у її родині. Повністю забезпечує себе сам. Батька дитини ніколи не бачила. Також свідок [PERSON] суду пояснила, що працює соціальним педагогом у Криворізькій гімназії №5, родина [PERSON] перебувала на обліку, оскільки діти не відвідували навчання. В кінці травня, на початку червня 2023 року відвідувала родину, бачила, що діти мешкають у жахливих умовах, батьки зловживали алкогольними напоями. Діти - [PERSON] та [PERSON] збирали у сусідів квіти та продавали по [ADDRESS] , щоб придбати їжу. Крім цього, свідок [PERSON] пояснила, що є племінницею відповідача. У 2018-2019 роках, після смерті матері відповідача, останній почав зловживати алкогольними напоями разом зі своєю дружиною. Зараз також продовжує зловживати. Коли дружині [PERSON] стало зле зі здоров`ям, свідок викликала швидку. Коли діти залишились разом з батьком, той одного разу не пустив вночі додому, як покарання, туму свідок звернулась до служби у справах дітей. Одного разу діти скаржились, що батько так штовхнув доньку - [PERSON] , що та вдарилась головою об стіну. Крім того, син - [PERSON] приходив до свідка додому жити, проживав з нею близько року, потім повернувся до батька через те, що свідок забороняла йому палити цигарки, вживати алкогольні напої та гуляти досхочу. Сім`я свідка допомагала придбавати їжу дітям. Свідок відвідує дітей у реабілітаційному центрі, двічі бачила там відповідача. Зараз відповідач близько півтора місяці не працює. Поряд з цим, свідок [PERSON] суду пояснила, що познайомилась з [PERSON] та його родиною 5 років тому, іноді приходила в гості, по святах. Батько ставився до дітей добре, умови проживання були задовільними. Останній раз відвідувала родину у 2020 році. Покази свідкові попросив надати відповідач, що повернути дітей. Суд, оцінивши здобуті у справі докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Сімейним кодексом України та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5-9). Мати дітей, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.09.2023 (а.с. 10). Батьки, згідно зі ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Кожна дитина, відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, як вбачається з акта обстеження умов проживання від 07.09.2023 представниками служби у справах дітей районної у місті Кривому Розі ради під час обстеження стану умов проживання сім`ї відповідача за адресою: [ADDRESS] було виявлено, що житлові умови проживання не задовільні, біля будинку і в будинку стоїть сморід, у кімнатах брудно, весь одяг дітей і особисті речі розкидані брудні, домашні тварини живуть в будинку і після них ніхто не прибирає. Не створено умов для розвитку дітей, діти живуть в постійному страху, батьки постійно в стані алкогольного сп`яніння. Старший син [PERSON] не проживає з родиною. [PERSON] проживає в родині двоюрідної сестри. Молодші діти живуть без піклування батьків, самі собі готують їсти (а.с. 11). З повідомлення Криворізької гімназії №5 від 23.08.2023 слідує, що під час відвідування комісією родини [PERSON] , яка стоїть на обліку як сім`я, що опинилася у складних життєвих обставинах, за адресою: [ADDRESS] , до комісії ніхто не вийшов, шляхом телефонних переговорів з батьком дітей - [PERSON] , встановлено, що останній знаходиться на роботі, діти вдома самі. Зі слів родичей з`ясовано, що мати дітей знаходиться у лікарні у важкому стані, батька постійно не має вдома, діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] знаходяться без нагляду дорослих, самостійно топлять піч та готують їжу. Зі слів дітей, під час тимчасового перебування батька вдома у стані алкогольного сп`яніння батько бив дівчат (а.с. 12). Згідно з повідомленням Криворізького міського центру соціальних служб виконкому Криворізької міської ради від 31.10.2022 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає родина [PERSON] та [PERSON] , які мають на вихованні п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання незадовільні, в будинку брудно, немитий посуд та підлога, розкидані речі, відсутня постільна білизна. В приміщенні присутній сморід від домашніх тварин, не достатньо меблів та речей щоденного вжитку. На момент відвідування вдома був не достатній запас продуктів харчування, відсутні готові страви. Мати працює продавцем без укладання трудового договору, батько має тимчасові заробітки. Діти часто пропускають онлайн-заняття без поважних причин, не виконують домашні завдання. [PERSON] проживає в родині своєї дівчині - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батьки дітей ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не займаються їхнім доглядом, вихованням та розвитком (а.с. 14). Відповідно до повідомлення Криворізького міського центру соціальних служб виконкому Криворізької міської ради від 29.08.2023, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає родина [PERSON] та [PERSON] , які мають на вихованні п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сім`я мешкає в приватному двокімнатному будинку, умови проживання не задовільні: брудно, немитий посуд та підлога, розкидані речі, відсутня постільна білизна. В приміщенні присутній сморід від домашніх тварин, не достатньо меблів та речей щоденного вжитку. [PERSON] та [PERSON] схильні до вживання алкогольних напоїв. Батьки не виконують свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей, діти хворіють на педикульоз, одяг не відповідає віку та сезону. Мати дітей має проблеми зі здоров`ям та знаходиться на лікуванні в міській лікарні №3. Батько залишає дітей на декілька днів самих вдома, а після повернення в стані алкогольного сп`яніння може застосовувати фізичну силу по відношенню до них. Малолітні діти вимушені самостійно готувати їжу, прати речі та доглядати за собою. Зі слів сусідів крадуть квіти з сусідніх земельних ділянках та продають, щоб купити собі продукти харчування (а.с. 13). 05 грудня 2022 року [PERSON] надав письмові пояснення, в яких зазначив, що два тижні тому до нього додому приїжджала поліція, причини йому не відомі. Алкогольні напої він не вживає, жінка може випити пива. Жінка влаштувалась на роботу продавцем, попереджений про притягнення до адміністративної відповідальності за зловживання алкогольними напоями. Згідно з характеристикою Криворізької гімназії №5 від 01.03.2023 на сім`ю [PERSON] зазначено, що сім`я повна, достаток не високий, молодші діти одягнені бідно, одяг не за сезонами, діти голодні, харчуються неякісною їжею, майже не виконують домашні завдання та виходять не на всі онлайн уроки. Сім`я соціально нестійка, обоє батьків вживають алкоголь, психологічна обстановка в сім`ї напружена, батьки в основному зайняті добування грошей, уваги дітям приділяють мало. У навчальному процесі доньок батьки майже не беруть участь. В цілому обстановка в сім`ї гнітюча і вимагає серйозного втручання з боку психологів, педагогів та громадськості (а.с. 16). На підставі Наказу Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради №23-П від 07.03.2023 взято на облік дітей ( [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ), як такі, що перебувають у складних життєвих умовах (а.с. 17). На підставі Наказу Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради №91-П від 25.08.2023 неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 18) На підставі Наказу Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради №92-П від 25.08.2023 неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 19) Згідно з побутової характеристики з місця проживання від 31.10.2023 [PERSON] вихованням дітей не займається, зловживає спиртними напоями. Зі слів сусідів діти залишаються без нагляду, голодні, жебракували по сусідам. (а.с. 83) Таким чином, вказані письмові докази, які підтверджуються показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вказують, що відповідач [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх дітей, не здійснює за ним належний догляд і контроль, не забезпечує дітей повноцінним харчуванням та умовами проживання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не створює належних умов для отримання ними освіти, не займається підготовкою їх до самостійного життя. Як вбачається з висновку №8/33-4119 від 22.11.2023 виконком Центрально-Міської районної в місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 2 статті 164 СК України, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком чи матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час розгляду даної справи судом встановлено достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей та свідомо їх не виконує. Водночас роблячи саме такий висновок суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача, зазначені у відзиві, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, також суд не бере до уваги покази свідка [PERSON] , яка, власне повідомила, що прийшла до суду свідчити на прохання відповідача, щоб повернути йому дітей. Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним та необхідним, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дітей, утриманні та їх здоровому розвитку, а тому позовні вимоги в цій частині позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Подібний висновок заначено й у постанові Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №459/3411/18. Щодо вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що доказів про наявність на утриманні відповідача неповнолітніх осіб та непрацездатних батьків не встановлено, суд погоджується з вимогами позивача та вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде виправданий дійсними потребами дітей, обумовлений фактичними обставинами справи та сприятиме меті зобов`язання щодо утримання. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved