Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач відмовляється виконувати умови укладеного кредитного договору № 2018/ОВР/054-001605 від 31 серпня 2018 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між сторонами уклали кредитний договір № 2021/ОВР/060-001244 від 17 серпня 2021 року (заява-договір № 2021Л_С/060-002952). Згідно з підписаною заявою-договором відповідачу встановлено орієнтовану суму кредиту 10 000, 00 грн, а максимальну суму овердрафту (можливу суму кредиту) у розмірі до 300 000, 00 грн, відсоткова ставка 39, 00 % річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 39, 00 % на період карантину, далі - 48 %; процентна ставка на пільговий період - 0,000001 % річних, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов правил, щомісячний платіж - 7 %, мінімум 50, 00 грн. Станом на 13 листопада 2023 року заборгованість за відповідачем складає суму 57 736, 86 грн, що складається з суми простроченого тіла кредиту 42 811, 91 грн; суми прострочених процентів - 14 924, 95 грн. Відповідач не виконав своїх обов`язків перед позивачем за вказаним договором, а тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги повністю, стягнути вказану суму заборгованості з відповідача та судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду. Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву на позов. II. Процесуальні дії та рішення суду. 19 лютого 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 21 лютого 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 21 лютого 2024 року на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи. 23 лютого 2024 року ухвалою судді у справі відкрито провадження і призначено до розгляду без виклику сторін у судове засідання. Згідно з частиною першою ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Як встановлено, частиною четвертою вказаної статті, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Як встановлено частиною восьмою ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. АБ «Укргазбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2021/ОВР/060-001244 від 17 серпня 2021 року (заява-договір № 2021Л_С/060-002952). Згідно з підписаною заявою-договором відповідачу встановлено орієнтовану суму кредиту 10 000, 00 грн, а максимальну суму овердрафту (можливу суму кредиту) у розмірі до 300 000, 00 грн, відсоткова ставка 39, 00 % річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 39, 00 % на період карантину, далі - 48 %; процентна ставка на пільговий період - 0,000001 % річних, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов правил, щомісячний платіж - 7 %, мінімум 50, 00 грн. Станом на 13 листопада 2023 року заборгованість за відповідачем складає суму 57 736, 86 грн, що складається з суми простроченого тіла кредиту 42 811, 91 грн; суми прострочених процентів - 14 924, 95 грн. Відповідач зобов`язаний був повернути та сплатити відсотки за користування кредитом у порядку та на умовах, передбачених кредитним договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно з частиною першою ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач свої зобов`язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 526, 1054 Цивільного кодексу України. Погіршення матеріального стану відповідача та не можливість погашати кредит не звільняє його від взятих на себе зобов`язань за договором. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що відповідач належним чином не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті процентів, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 3 028, 00 грн. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved