Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 16.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліною Анатоліївною зареєстрований в реєстрі №4945 про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 40287 грн. 44 коп. В обгрунтування позову зазначено, що 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис за реєстровим №4945 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в\~розмірі 40287\~грн.\~44\~коп. за кредитним договором №500349452 від 05.03.2013 року, укладеним із АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Вказує, що про вчинення виконавчого напису не знав, про існування якого дізнався через реєстр виконавчих проваджень в грудні 2023 року. Вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що його було вчинено на стягнення заборгованості за не посвідченим нотаріально оригіналом договору, а також за відсутності доказів, що підтверджують безспірність вимоги. Ухвалою суду від 17.01.2024 року задоволено заяву позивача про звільнення від сплати судового збору та звільнено позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.24-26). Ухвалою суду від 17.01.2024\~року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, якою зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису (а.с.27-30). Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Треті особи без самостійних вимог в судове засідання не з`явились та свої пояснення стосовно пред`явленого позову не надали. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500349452, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.46). З копії договору також вбачається, що зазначений договір в нотаріальному порядку не посвідчувався. 16.09.2019\~року приватним\~нотаріусом Броварського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Гамзатова\~Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4945 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №500349452 від 05.03.2013 року, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості за період з 16.01.2019 року по 04.09.2019 року в загальній сумі 40287 грн. 44 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 11019 грн. 42 коп., прострочена заборгованість за комісією 0 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 4546 грн. 62 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн., строкова заборгованість за комісією 0 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7421 грн. 40 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями 17300 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із «Вердикт Капітал» в розмірі 650 грн. З виконавчого напису також вбачається, що кредитний договір №500349452 від 05.03.2013 року, укладений між первісним кредитором Акціонерним товариством\~«Альфа-Банк»та [PERSON] нотаріально не посвідчувався. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною постановою від 30.09.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60181133, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.6). Крім того, в рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову від 07.10.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.19). Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу наведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги боржнику про усунення порушень. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, доки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Також, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року в справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишено без задоволення. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року в справі №826/20084/14 залишено без змін. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом 16.09.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліною Анатоліївною при вчиненні виконавчого напису вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 не було дотримано умов, за яких виконавчий напис мав би бути вчинений. Такий висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 12 березня 2020 року в справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року в справі №158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року в справі №172/1652/18. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки відсутні, як оригінал нотаріально посвідченого договору, так і підстави для визнання суми заборгованості за кредитним договором №500349452 від 05.03.2013 року безспірною, у зв`язку з позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача [PERSON] ухвалою суду від 17.01.2024 року звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. за подання позовної заяви, а також судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а всього в загальній сумі 1816 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved