Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за отримані послуги централізованого водопостачання та водовідведення. 19 грудня 2023 року позивач подав уточнену позовну заяву, в якій змінив період та суму заборгованості, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги за період з 01.04.2017 по 31.12.2020 в сумі 17792,84 грн, 3% річних 506,98 грн, витрат від інфляції 835,35 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами\~послуг позивача\~з питного\~водопостачання та\~водовідведення.Послуги надаються відповідачам на підставі відкритого особового рахунку, в якому відображаються в електронному вигляді (через систему платежів «Нова-Ком») виставлені рахунки за послуги. Відповідно до п.п.2.1, 2.5 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги. Відповідачі порушують вказані вимоги закону, систематично не сплачують вартість наданих послуг. Відповідачі оплату за отримані послуги належним чином не здійснювали, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за період з 01.04.2017 по 31.12.2020 становить 17\~792,84 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, 3% річних у сумі 506,98 грн, втрати від інфляції в сумі 835,35 грн, а всього 19135,17 грн. Також в уточненому позові позивач зазначає, що оскільки на момент звернення з даним позовом до суду на території України було введено карантин, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) та внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до яких зупинено строк позовної давності, тому вважають, що строк позовної давності не сплив щодо вимог позивача до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.04.2017. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись судом своєчасно і належним чином. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Лисенком О.А. 06 лютого 2024 року подано відзив на уточнену позовну заяву. Вказує, що заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 01.06.2021 стягнута заборгованість солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за період з 01.04.2014 по 31.12.2020 в розмірі 24069,11 грн, а також інфляційні втрати і 3% річних, на підставі якого відкрито виконавче провадження №69542494 та з боржника [PERSON] було стягнуто на користь КП «Кривбасводоканал» 13593,25 грн. Оскільки вказане заочне рішення скасовано судом, безпідставно набуті кошти позивачем не повернуто відповідачу. Позивач не враховує отримані кошти при розрахунку заборгованості в уточненому позові. Вказує, що існує ризик подвійного стягнення грошових коштів та просить суд врахувати безпідставно набуті позивачем грошові кошти при визначені суми заборгованості, яку мають сплатити відповідачі. Також представником відповідача вказано, що позивачем в уточненій позовній заяві змінено предмет позову - період стягнення боргу, що є порушенням ст.49 ЦПК України, та на його думку підлягає розгляду первинний позов. Вказує, що при зверненні з позовом 24.03.2021 позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, тобто до 24.03.2018 року. Посилання позивача на те, що діяв загальнодержавний карантин, а тому позивач має право на зупинення строку позовної давності, вважає безпідставним. Таке твердження повинно бути належним чином обґрунтовано та вказані карантинні обмеження, які перешкоджали позивачу своєчасно подати позовну заяву, оскільки позивач в період дії карантину неодноразово звертався до суду з позовами про стягнення заборгованості до інших споживачів. Просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Представником відповідача, у відповідності до вимог ст. 93 ЦПК України поставлені запитання позивачу стосовно обсягу спожитої послуги, застосованого при розрахунку тарифу, методики розрахунку заборгованості. 19 грудня 2023 року від позивача надійшло клопотання про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначають, що витрати на професійну правничу допомогу відповідач має нести самостійно, оскільки необхідність отримання такої допомоги виникла з вини самого відповідача, в результаті систематичної несплати наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, недотримання ним вимог чинного законодавства у сфері комунальних послуг), а не з вини чи завдяки неправомірним діям Позивача, який фактично звернувся за захистом своїх порушених прав. Факт того, що відповідач скористався своїм правом на застосування до вимог позивача строку позовної давності не свідчить про неправомірність позовних вимог та, на думку позивача, не може бути підставою для стягнення з останнього витрат на професійну правову допомогу. Враховуючи, що справа не є складною, кількість та обсяг підготовлених та наданих процесуальних документів, позивач вважає, що загальна вартість правничої допомоги є необґрунтованою, завищеною та неспіврозмірною з ціною позову. 12 березня 2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення відбуваються залежно від наявності індивідуальних (квартирних) лічильників або загальнобудинкового приладу обліку води. Якщо у помешканні (в т.ч. гуртожитку) є індивідуальний (квартирний) лічильник, то нарахування відбуваються на підставі переданих споживачем даних. У разі відсутності квартирних лічильників нарахування проводяться згідно з показаннями загальнобудинкового лічильника. Нарахування проводяться за нормами споживання у разі відсутності у споживачів індивідуальних лічильників та загальнобудинкового лічильника. Затвердження норм споживання належить до повноважень органів місцевого самоврядування. З метою приведення нормативів питного водопостачання до фактичного рівня споживання населення міста відповідно до Закону України «Про питну воду та питне водопостачання, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1107 «Про затвердження Порядку розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання м.Кривий Ріг», Криворізькою міською радою прийнято рішення від 12.12.2012 року за №367 «Про затвердження науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання населення м. Кривого Рогу та норм витрат питної води на поливання газонів, присадибних ділянок, теплиць». За адресою Відповідачів у спірний період був відсутній засіб обліку води як загальнобудинковий, так і індивідуальний (квартирний), тому нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення здійснювались на підставі норм, затверджених вищевказаним рішенням Криворізької міської ради від 12.12.2012 року №367, а саме на 1 особу 120 літрів на добу. За період виникнення заборгованості, з 01.04.2017 по 31.12.2020 рік для КП «Кривбасводоканал» були встановлені наступні тарифи: з 02.08.2016 р. тариф за послуги водопостачання та водовідведення згідно постанови НКРЕКП № 1239 від 07.07.2016 р. складав: водопостачання 5,50 грн., водовідведення 6,05 грн, всього: 11,55 грн; з 29.11.2017 р. тариф за послуги водопостачання та водовідведення згідно постанови НКРЕКП № 1344 від 02.11.2017 р. складав: водопостачання 5,268 грн., водовідведення 5,82 грн, всього: 11,088 грн.; з 14.10.2018 р. тариф за послуги згідно постанови НКРЕКП № 1169 від 04.10.2018 р. складав: водопостачання 6,252 грн., водовідведення 7,224 грн, всього: 13,476 грн.; з 01.01.2019 р. тариф за послуги згідно постанови НКРЕКП № 2004 від 21.12.2018 р. складав: водопостачання 8,796 грн., водовідведення 13,62 грн., всього: 22,416 грн.; з 05.02.2020 р. згідно постанови НКРЕКП № 283 від 04.02.2020 р. тариф складав: водопостачання 13,32 грн., водовідведення 11,904 грн, всього: 25,224 грн. За відсутності засобів обліку води, показник спожитих кубічних метрів змінюється щомісяця в залежності від кількості днів у місяці. Так, у квітні 2017 р. показник спожитих кубічних метрів складає 3,60 м3 на 1 особу за місяць (120 літрів (норма водоспоживання на 1 особу за добу) * 30 днів (кількість днів у місяці) = 3600 літри, що дорівнює 3,60 м3. У травні 2017 р. показник спожитих кубічних метрів складає 3,72 м3 на 1 особу за місяць. (120 літрів (норма водоспоживання на 1 особу за добу) * 31 день (кількість днів у місяці) = 3720 літри, що дорівнює 3,72 м3. Розрахунок суми нарахувань за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за місяць здійснювався шляхом множення показника спожитих м3 питної води (норми водопоспоживання) на діючий тариф та множення добутку на кількість проживаючих/зареєстрованих у помешканні осіб. Представником позивача у додаткових поясненнях зазначено, що в рамках виконавчого провадження №69542494 з виконання виконавчого листа у справі №213/974/21, на рахунок КП «Кривбасводоканал» були зараховані грошові кошти у розмірі 13593,25 грн., стягнуті відділом державної виконавчої служби із солідарного боржника [PERSON] . Грошові кошти з боржника [PERSON] не стягувались. \~ \~ \~ \~Представник позивача наполягає на тому, що на момент встановлення карантину на території України, строк позовної давності не сплив щодо вимог Позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2017. \~ \~ \~ \~13 березня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Лисенка О.А. надійшли письмові пояснення на уточнену позовну заяву, яка аналогічна змісту відзиву на позов. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду клопотання з проханням розглянути справу без її участі з урахуванням наданих раніше письмових пояснень від 12.03.2024 та клопотання про відмову відповідачам у стягненні витрат на професійну правничу допомогу від 19.12.2023. Уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені судом своєчасно і належним чином, про причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них до суду не надходило. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~247\~ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Позовна заява надійшла до розгляду 24 березня 2021 року. Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01 червня 2021 року ухвалено заочне рішення, яким первинні позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» надає населенню міста послуги централізованого водопостачання та водовідведення. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] та є побутовими споживачами послуг, які надає позивач за вказаною адресою. Відкрито особовий рахунок [NUMBER] (а.с.16-18). Відповідачі вчасно оплату за надані послуги не здійснювали, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до наданих позивачем розрахунків сума заборгованості за період з 01 квітня 2014 року по 31 грудня 2020 року становила 24069,11 грн; заборгованість за період з 01 квітня 2017 року по 31 грудня 2020 року становить 17792,84 грн. Оплата послуг позивача за вказаний період споживачами не здійснювалась (а.с.4,103). Позивачем за період 21.04.2018 по 31.12.2020 нараховані три відсотки річних у сумі 506,98 грн та інфляційні втрати в сумі 835,35 грн (а.с.104). Як видно із копії акту від 21.01.2021 представниками КП «Кривбасводоканал» та техніком по обслуговуванню гуртожитків склали акт про те, що за адресою: [ADDRESS] нарахування проводиться на 6 осіб. На момент обстеження борг становив 24069,11 грн, двері в кімнату не відчинили. Зі слів сусідів в кімнаті господарі проживають. Неодноразово інформували абонента про заборгованість (а.с.9). Із відповіді\~Інгулецького відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Криворізького\~району Дніпропетровської\~області \~Південного міжрегіонального\~управління юстиції\~(м.\~Одеса)\~від 26.12.2023\~видно,\~що на\~виконанні відділу\~перебувало виконавче\~провадження №69542306\~з примусового\~виконання виконавчого\~листа №213/974/21,\~виданого 01.06.2021\~Інгулецьким районним\~судом міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~про стягнення\~з[PERSON] на користь КП «Кривбасводоканал» заборгованості в розмірі 25411,44 грн. Грошові кошти в розмірі 13593,25 грн. було стягнуто із солідарного боржника [PERSON] за виконавчим провадженням №69542494 та перераховано стягувачу. Виконавче провадження №69542306 завершене 25.09.2023 на підставі п.5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.139). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих комунальних послуг.\~\~\~\~\~\~\~\~ Як передбачено \~статтею 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст.\~68\~ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачалось право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини 3 вказаної статті Закону встановлено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з частиною 1 статті 32\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги" 2004 року, плата за послуги нараховується щомісячно. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з \~Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005\~року №\~630 (що діяли в період виникнення заборгованості), регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5\~Закону №\~2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, комунальні послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2,\~5\~частини другої\~статті\~7\~зазначеного Закону\~ встановлено,\~що індивідуальний\~споживач зобов`язаний укладати\~договори про\~надання житлово-комунальних\~послуг у\~порядку і\~випадках,\~визначених законом,\~ оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Як передбачено\~ст.9\~вказаного Закону\~споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором та\~не звільняється\~від оплати\~житлово-комунальних\~послуг,\~отриманих ним\~до укладення\~відповідного договору.\~ Встановлено, що договір про надання комунальних послуг відповідачами не укладався, однак факт відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений в Постанові ВСУ від 20.04.2016 по справі 6-2951цс15. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні із споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3\~ст.9 Закону №2189-VІІІ). Пунктами 17, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005\~року №630 (далі\~Правила №630),\~що діяв\~протягом часу\~спірних правовідносин,\~ було\~передбачено,\~що послуги\~з водовідведення\~оплачуються споживачем\~з розрахунку\~обсягу витрат\~холодної та\~гарячої води\~згідно з\~нормативами (нормами)\~споживання або\~показаннями засобів\~обліку води.\~ Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Встановлено, що лічильник обліку холодної води у відповідачів відсутній, нарахування здійснюється за нормами споживання. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання і споживачами за допомогою технічних засобів, що відповідають вимогам технічних регламентів. Розподіл обсягів комунальних послуг регламентовано ст. 10, 11 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Відповідно до положень вказаних нормативних актів, нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення відбуваються залежно від наявності індивідуальних (квартирних) лічильників або загальнобудинкового приладу обліку води. Якщо у помешканні (в т.ч. гуртожитку) є індивідуальний (квартирний) лічильник, то нарахування відбуваються на підставі переданих споживачем даних. У разі відсутності квартирних лічильників нарахування проводяться згідно з показаннями загальнобудинкового лічильника. В такому випадку від загального обсягу споживання віднімаються обсяги споживання, передані мешканцями квартир, які оснащені лічильниками, а отримана різниця ділиться пропорційно між усіма споживачами, у яких відсутні квартирні засоби обліку (для послуги водопостачання та водовідведення пропорційно кількості проживаючих осіб). Нарахування проводяться за нормами споживання у разі відсутності у споживачів індивідуальних лічильників та загальнобудинкового лічильника. Так, відповідно до п. 20, 21 Правил № 630 від 21.07.2005 року передбачалось, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання. У разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, затвердження норм споживання. З метою приведення нормативів питного водопостачання до фактичного рівня споживання населення міста відповідно до Закону України «Про питну воду та питне водопостачання, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1107 «Про затвердження Порядку розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання м.Кривий Ріг», Криворізькою міською радою прийнято рішення від 12.12.2012 року за №367 «Про затвердження науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання населення м. Кривого Рогу та норм витрат питної води на поливання газонів, присадибних ділянок, теплиць». Відповідно до науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання населення м. Кривого Рогу, затверджених вищезазначеним Рішенням, у гуртожитках із загальними душовими, з централізованим гарячим водопостачанням при відсутності гарячої води, норма водоспоживання на 1 особу складає 120 літрів на добу. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до норм статей 2, 5, 6 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" від 09.07.2010 № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (НКРЕКП). Серед повноважень НКРЕКП є встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (абз. 8 п. 2 ч.1 ст. 6 Закону). Постановою Національної комісії від 07.07.2016 року № 1239 з\~02 серпня 2016\~року встановлені та введені в дію: тарифи з використанням внутрішньо будинкових мереж, які з урахуванням ПДВ для споживачів багатоквартирних будинків складають: за 1 м3\~централізованого водопостачання \~5,50\~грн.; за 1 м3\~централізованого водовідведення \~6,05\~грн.; разом (вода і стоки) за 1 м3\~\~11,55\~грн. Постановами НКРЕКП від 02.11.2017 року за № 1343 та № 1344 встановлені та введені в дію з\~29 листопада 2017\~року тарифи з використанням внутрішньо будинкових мереж, які з урахуванням ПДВ для споживачів багатоквартирних будинків складають: за 1 м3\~централізованого водопостачання \~5,268\~грн.; за 1 м3\~централізованого водовідведення \~5,82\~грн.; разом (вода і стоки) за 1 м3\~\~11,088\~грн. Постановами НКРЕКП від 04.10.2018 року за № 1168 та № 1169 з\~14 жовтня 2018\~року встановлені та введені в дію тарифи: за 1 м3\~централізованого водопостачання \~6,252\~грн.; за 1 м3\~централізованого водовідведення \~7,224\~грн.; разом (вода і стоки) за 1 м3\~\~13,476\~грн. Постановами НКРЕКП від 12.12.2018 року за №2003 та від 21.12.2018р. за №2004 КП «Кривбасводоканал" встановлені та введені в дію з\~1 січня 2019\~року тарифи: за 1 м3\~централізованого водопостачання \~8,796\~грн.; за 1 м3\~централізованого водовідведення \~13,62\~грн.; разом (вода і стоки) за 1 м3\~\~22,416\~грн. З 05.02.2020 р. згідно постанови НКРЕКП № 283 від 04.02.2020 р. тариф складав: за 1 м3\~централізованого водопостачання \~13,320\~грн.; за 1 м3\~централізованого водовідведення \~11,904\~грн.; разом (вода і стоки) за 1 м3\~\~25,224\~грн. Інформація про тарифи з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Кривбасводоканал» є загальнодоступною. Розрахунок суми нарахувань за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за місяць в разі відсутності засобів обліку води здійснюється шляхом множення норми водопоспоживання (120 л. на особу за добу = 3,60 м3 на особу в місяць, якщо в місці 30 днів, та 3,72 м3 якщо в місяці 31 день) на діючий тариф та множення добутку на кількість проживаючих/зареєстрованих у помешканні осіб. В даному випадку в квартирі відповідачів зареєстровано 6 осіб. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі не сплачували за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість. Перевіривши наданий позивачем розрахунок та співставивши з вказаною методикою нарахування, суд погоджується з сумою заборгованості та проведеним розрахунком позивача, який є обґрунтованими та здійсненим у відповідності до вказаних нормативів та вартості послуг. Відповідачами та представником відповідача [PERSON] розмір заборгованості в сумі 17792,84 грн, яка виникла за період з 01.04.2017 по 31.12.2020 не спростований, свого розрахунку не наведено, доказів про іншу суму заборгованості або про її відсутність суду не надано. Заперечення відповідача [PERSON] та його представника, викладені у відзиві, стосовно врахування коштів в розмірі 13593,25 грн, стягнутих з відповідача [PERSON] при виконанні заочного рішення у даній справі від 01.06.2021, яке було скасовано, суд не вважає слушним, оскільки кошти з відповідача [PERSON] в межах виконавчого провадження 69542494 не стягувались. Доказів про те, що вказана сума коштів була зарахована в рахунок заборгованості за період з 01.04.2017 по 31.12.2020 стороною відповідача не надано, про поворот виконання не заявлено. Також слід зазначаити, що відповідно до ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено, що позивачем дотримано вказаних вимог закону при подачі уточненої позовної заяви 19.12.2023, оскільки до вказаної дати судове засідання у справі не проводилось. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Лисенком О.А. заявлено про застосування строку позовної давності. Вирішуючи вказане питання суд приходить до такого. Норми статті 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51). Відповідно до положень ст. 257, ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки, як зазначалось вище, відповідно до Правил №630 оплата наданих комунальних послуг повинна була вноситись щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, договору між сторонами не було укладено, а отже сторонами не встановлено іншого строку внесення платежів, а тому право позивача вважається порушеним з моменту порушення споживачем терміну внесення чергової щомісячної оплати. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного\~ платежу починається\~після\~невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення\~чергового\~платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, з урахуванням викладеного, позивач, починаючи з наступного місяця після першої несплати (неповної оплати) за надані послуги мав можливість реалізувати своє право щодо стягнення заборгованості в примусовому порядку через суд. Виходячи з вимог\~ст. 261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Як встановлено судом, в період виникнення заборгованості, починаючи з квітня 2017 року відповідачами не здійснювалась оплата за надані послуги з водопостачання та водовідведення, а тому з травня 2017 року позивач мав можливість реалізувати своє право щодо стягнення заборгованості в примусовому порядку через суд. Як встановлено судом, первинна позовна заява надійшла до суду 24 березня 2021 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період до 24 березня 2018 року. Разом з тим, слід зазначити, що Законом України №540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки визначені статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу,\~продовжуються на\~строк дії\~такого карантину. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято 11 березня 2020 року постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово його продовжував. У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин настрок дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року. Як видно з матеріалів справи, позовна заява подана до суду 24 березня 2021 року, перебіг позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості, нарахованої починаючи з квітня 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом. Таким чином суд вважає слушними доводи позивача з приводу того, що строк позовної давності по вимогам з квітня 2017 року позивачем не пропущено. В задоволенні клопотання відповідача [PERSON] та його представника щодо застосування строку позовної давності слід відмовити. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення солідарно з відповідачів на його користь 3% річних від простроченої суми в розмірі 506,98 грн та інфляційних втрат в розмірі 835,35 грн, нарахованих на суму несплаченої заборгованості за період з березня 2018 по 31.12.2020, та надав відповідні розрахунки. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч.2 ст.\~625\~ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунками 3% річних та інфляційних втрат, які також підлягають стягненню солідарно з відповідачів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). На підставі ст.ст.12, 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Встановлено, що позивач свої обов`язки з водопостачання та водовідведення виконував, доводи позивача щодо наявності заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини визнані відповідачами, суд вважає доведеним факт утворення заборгованості за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 24773,45 грн. При вирішенні питання про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У відповідності до п.1 ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи викладене та оскільки суд відшов висновку про задоволення уточнених позовних вимог, понесені відповідачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають. З урахуванням приписів ч.1 \~ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved