Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~Управління активами»,\~треті особи:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Солонець Тамара\~Миколаївна,\~Козятинський відділ\~державної виконавчої\~служби у\~Хмільницькому районі\~Вінницької області\~Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький),\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню. У поданій заяві позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за №\~32229, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~Управління активами» заборгованості в розмірі 25 012,25 гривень, а також просить стянути судові витрати із відповідача. Позивач обґрунтовує позов тим, що з постанови державного виконавця,йому стало відомо про наявність виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису № 32229, вчиненого 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець\~Т.М., про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія\~Управління активами» заборгованості в розмірі 25 012,25\~гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, а також сума заборгованості, яка вказана у виконавчому написі не є безспірною. Крім того, зазначає, що він не отримував жодної вимоги про усунення порушення виконання зобов`язань. Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року в даній справі було відкрито провадження, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, наведеною ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари\~Миколаївни належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 32229 від 22 грудня 2021 року щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості в розмірі 25 012,25 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог, не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія Управління активами», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, у жодне судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву на позов не скористався. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Причини неявки суду невідомі. Третя особа - державний виконавець, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у жодне судове засідання не з`явився. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Причини неявки суду невідомі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець\~Т.М., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у жодне судове засідання не з`явилася. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Частиною першою ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання в відсутність учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою\~Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 32229, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~Управління активами» заборгованість в розмірі 25 012,25 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7 500 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 17 462,25 гривень, а також плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 50 гривень, стягнення здійснюється за період з 18 листопада 2021 року по 22 грудня 2021 року включно. 16 травня 2022 року на підставі виконавчого напису № 32229, вчиненого 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною,старшим державним виконавцем Козятинського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Хмельницький) Лисюк А.І. відкрито виконавче провадження № 69012517. 26 червня 2023 року головним державним виконавцем Козятинського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Хмільницькому районі\~Вінницької області\~Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький)\~Аніцькою Ю.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 69012517. 27 червня 2023 року головним державним виконавцем Козятинського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Хмільницькому районі\~Вінницької області\~Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький)\~Аніцькою Ю.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 69012517. Доказів того, що зазначене виконавче провадження завершене, матеріали справи не містять. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема, розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №\~826/20084/14 залишено без змін. Оскільки у судовому порядку вказану вище постанову від 26 листопада 2014 року №\~662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такий висновок відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі №910/10374/17. Тобто,\~виконавчий напис\~було вчинено\~в період\~часу,\~коли законодавством\~не була\~передбачена можливість\~вчинення виконавчого\~напису на\~підставі кредитного\~договору,\~укладеного в\~простій письмовій\~формі,\~тобто після\~набрання законної\~сили постановою\~Київського апеляційного\~адміністративного суду\~від 22\~лютого 2017\~року в\~справі №\~826/20084/14. Відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. Щодо безспірності суми заборгованості, то суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. За змістом статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі №201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі №285/2975/16 (провадження № 61-31641св18), які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. В матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знав, однак, проігнорував вимогу про її погашення, а відтак позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Інші доводи та обґрунтування позовних вимог також заслуговують на увагу та свідчать про відсутність достатніх законних підстав, які б давали можливість приватному нотаріусу вчинити спірний виконавчий напис, та доказів зворотного з боку відповідача суду надано не було. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: approved