Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] (далі - позивачка) звернулась до суду із вказаним вище позовом, у якому просить стягнути з[PERSON] (далі - відповідач), аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , що продовжує навчання у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20 квітня 2012 року. Від даного шлюбу мають сина, [PERSON] [INFO] та повнолітню доньку- [PERSON] [INFO] . Діти проживають разом із [PERSON] . Відповідно до судового наказу від 13.04.2012 на користь позивачки стягувались аліменти з [PERSON] на утримання дітей. Діти позивачки досягли повноліття, проте [PERSON] [INFO] продовжує навчання на денній формі, тому не має можливості влаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток. На даний час позивачка не в змозі самостійно утримувати сина, який потребує матеріальної допомоги, на придбання харчів, одягу, проїзд, тощо. Обставини, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину відсутні. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом здійснювались виклики відповідача шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток. Поштове відправлення «судова повістка» на 13.03.2024, та 09.04.2024 було повернуто до суду з поміткою «Вручено, Литвин». Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався і відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 13.02.2024 року (а.с.19). Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи викладене вище та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Судом установлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20 квітня 2012 року, що підтверджується копією рішення Ямпільського райсуду Сумської області від 20.12.2012 року у справі № 1820/594/12 (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 15.11.2013 року [PERSON] [INFO] змінила 15.11.2013 року прізвище на « [PERSON] », про складено відповідний актовий запис № 06 (а.с.11). Відповідач [PERSON] , є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 січня 2006 року (а.с.7). Повнолітній [PERSON] , син відповідача, є студентом першого курсу денного відділення спеціальності «Фізична культура і спорт» Навчально-наукового медичного інституту Сумського державного університету, навчається за бюджетної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2023 року - 30.06.2027 року навчання, що підтверджується довідкою № 60-Д1.0010/24 від 08.01.2024 (а.с.10). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000483351 від 16.01.2024 убачається що [PERSON] [INFO] , зареєстрована [ADDRESS] , де значиться також зареєстрованим син позивачки [PERSON] , [INFO] (а.с.12,15). Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частині від усіх видів доходу відповідача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, з системного аналізу викладених вище обставин, слідує, що [PERSON] [INFO] має право на отримання аліментів у зв`язку з продовженням навчання і до досягнення ним 23 років, та такий обов`язок по утриманню поширюється на обох батьків, за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Суд приймає до уваги подані позивачкою, докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Дані докази суд приймає на підставі ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 95 ЦПК України. Отже, судом встановлено, що син сторін по справі [PERSON] [INFO] , є повнолітнім та не досяг 23-річного віку, продовжує навчання на денній формі, проживає із матір`ю [PERSON] . Відповідач [PERSON] , є працездатним доказів того що він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина суду не надано. Враховуючи викладене, надавши оцінку наявним у справі доказам,

Outcome: partial