Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований між ним та відповідачем з підстав відсутності можливості подальшого спільного проживання та неможливості його збереження, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння і вони мають різні погляди на життя.. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 12.03.2024 у вказаній справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся, про що у матеріалах справи містяться відповідні докази. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася. Звернулася до суду із заявою з про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 24.05.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №646 (а.с.9). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2460 (а.с.10). Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. 111 та 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved