Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 28.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №160. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 28.08.2010 року між сторонами по справі укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що вже тривалий час подружні відносини між нею та відповідачем припинено, вони мешкають окремо та спільного господарства не ведуть, кожний має різні погляди на сімейне життя, почуття любові та поваги, які притаманні подружжю, між ними відсутні. Неодноразові спроби позивачки зберегти шлюб були марними. А відтак [PERSON] вважає, що збереження шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам і інтересам дитини, сім`я фактично розпалась, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Ухвалою суду від 16.02.2024 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду, по ній відкрито провадження, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивачка [PERSON] та її представника - адвокат Томіна О.В. спрямували до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали та просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. До судового розгляду, від нього 02.04.2024 року надійшла заява, в якій він вимоги позивачки визнав, просив розглянути справу без нього. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, зважаючи на те, що позивачка та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, спрямували до суду заяви, в яких просили розглянути справу без них, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 3 СК України - сім`я є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частина 1 ст. 21 СК України зазначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, що досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст. 105 СК України зазначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Так, ч 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частина 2 ст. 112 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і може бути припинений внаслідок його розірвання. Зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 28.08.2010 року слідує, що 28.08.2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області 28.08.2010 року видане відповідне свідоцтво та в Книзі реєстрації шлюбів 28.08.2010 року зроблено відповідний актовий запис за №160. Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.2012 року. Судом встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося через відсутність порозуміння, різницю поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що у свою чергу призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами, ведення спільного господарства та спільного бюджету фактично припинилося. Таким чином сім`я розпалася внаслідок непорозумінь та психологічної несумісності, причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved