Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем є батьками малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . З моменту народження дітей по теперішній час Позивач постійно працював та займався забезпеченням дітей та створення належних умов для їх виховання та утримання. 16.03.2022 року Позивач був мобілізований до Збройних Сил України де проходить службу по теперішній час. На час мобілізації діти залишились проживати разом з Відповідачкою за адресою [ADDRESS] . Спільне життя з Відповідачем не склалося, рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2024 року, шлюб було розірвано. Під час проходження військової служби Позивач постійно Відповідачу надавав грошові кошти на утримання дітей в необхідній кількості, при спілкуванні з дружиною остання повідомляла, що за місцем мешкання все добре, діти продовжують навчання та в додаткових витрат не потребують. Під час спроб поспілкуватися з дітьми по телефону Позивач дуже часто не міг їм додзвонитися. Відповідач постійно це пояснювала тим, що діти навчаються та їм не має коли спілкуватися. По телефону від знайомих заявник дізнався про те, що дружина почала зловживати алкогольними напоями. Від сусідів заявник дізнався, що в останній час вона постійно зловживає спиртними напоями, ніде не працює і майже не займається вихованням дітей та веде аморальний спосіб життя. Крім того Позивачеві від своєї тітки стало відомо, що їй зателефонували його діти та повідомили, що вони вже 4 добу перебувають у холодному будинку та без продуктів харчування та мати їм заборонила спілкуватися з будь-ким. Після чого дітей забрала до себе тітка Позивача, а саме [PERSON] , де діти проживають до теперішнього часу. З 24.01.2024 року по теперішній час діти навчаються у Ганнівському ліцею. Відповідно до довідки виданої директором Ганнівського ліцею за час навчання [PERSON] та [PERSON] у вказаному навчальному закладі Відповідач жодного разу не зверталась до адміністрації навчального закладу та класних керівників з приводу навчання та адаптації дітей. Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми взагалі; не надає дитям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються Позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. У зв`язку з тим, що Відповідач повністю самоусунулася від виховання дітей, залишила їх самих, позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Під час судового засідання позивач та його представник підтримали позов, позивач додатково пояснив, що він був мобілізований у 2022 році, до цього часу він та відповідач проживали разом, займалися вихованням дітей. Він працював, а дружина займалася господарством. В літку 2023 року йому стало відомо, що мати дітей почала зловживати алкогольними напоями, залишати дітей самих, приводити незнайомих людей до дому. На будь-які зауваження про прохання вона не реагувала. Згодом він перестав їй надсилати кошти, а надсилав їх на свою карточку, яка була у користування доньки. Кошти надсилав для придбання продуктів харчування та інших необхідний речей. Кожного дня, по можливості, він намагався телефонувати дітям. В січня 2024 року йому зателефонувала донька та повідомила, що вони з сином вже чотири дні знаходяться самі в будинку, який не опалюється, мати пішла у невідомому напрямку. Тоді він зателефонував своїй тітці та попросив її забрати дітей до себе. З 24 січня 2024 року діти проживають з його тіткою, мати дітей ними не цікавиться не телефонує їм. Він не може постійно проживати з дітьми, оскільки проходить службу у ЗСУ. Під час судового засідання відповідач не надала ніяких показів, фактично не заперечувала обставини, викладені у позовній заяві, вказала, що дітям з батьком буде «краще». Під час судового засідання представник третьої особи Афанасьєва І.В , вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача, зазначила, що вперше відповідачка залишила дітей влітку 2023 року, однак згодом забрала їх до себе. В січня 2024 року вона залишила дітей самих на декілька днів у будинку, який не опалювався. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . (а.с. 14-15). Згідно з актом обстеження житлових умов [PERSON] від 22.01.2024 року будинку за адресою [ADDRESS] від 22.01.2024 року встановлено, що в будинку відсутні умови для нормальної життєдіяльності, температурний режим не відповідає нормі, в будинку повна антисанітарія, відсутня готова до вживання їжа, безлад та неприємний запах, постільна білизна на ліжку дуже брудна, речі розкидані хаотично та дуже брудні.(а.с. 91) Відповідно до довідки виданої Братським ліцеєм № 2 Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 22.01.2024 № 07 та від 26.01.2024 №12, [PERSON] 15.02.2013 року навчається у 5 класі Братського ліцею № 2 Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. За перший семестр 2023/2024 років пропустив 37 навчальних дня 8 з яких по хворобі та з 15 січня по 26 січня 2024 року не відвідував навчальний заклад. (а.с.87-88). Відповідно до довідки виданої Братським ліцеєм № 2 Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 22.01.2024 № 08 та від 26.01.2024 №12, [PERSON] [INFO] за перший семестр 2023/2024 років пропустила 17 навчальних дня 9 з яких по хворобі та з 15 січня по 26 січня 2024 року не відвідувала навчальний заклад.(а.с. 89-90). Висновком органу опіки та піклування Братської селищної ради від 08.02.2024 року № 8, підтверджується доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 97-100). Під час судового засідання свідок [PERSON] суду показала, що вона є рідною тіткою [PERSON] до дітей ставиться як до рідних онуків. Діти з батьками часто бували у неї в гостях, залишалися на декілька днів під час канікул. Влітку 2023 року їй зателефонувала [PERSON] та сказала, щоб вони з чоловіком забрали дітей до себе так як їй вони не потрібні. Їй стало відомо, що [PERSON] почала зловживати спиртними напоями. Через два тижні [PERSON] забрала дітей до себе. В січня 2024 року їй зателефонував племінник, [PERSON] , та сказав, щоб вона поїхала та забрала дітей до себе, так як мати залишила дітей та вони вже декілька днів самі у будинку. Коли вони з чоловіком приїхали до смт. Братське забрати дітей у будинку було холодно, брудно, їжі не було, діти не відвідували школу, мати дітьми не займалася. Після того, як вони з чоловіком забрали дітей до себе діти були у пригніченому стані, [PERSON] не бажала говорити та не йшла на контакт. Наразі діти навчаються у школі в с. Ганнівка, емоційний стан стабілізувався. Мати до дітей не дзвонить, їхнім життям не цікавиться. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України, передбачено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у судовому порядку, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов`язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як вказано в ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). Під час судового розгляду, в присутності психолога, були опитані неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що бажають проживати з батьком, до матері не хочуть їхати. Мати залишала їх самих у холодному будинку, приводила до дому сторонніх осіб, з яким вживала алкогольні напої. У січня 2024 року мати залишила їх самих в будинку та пішла у невідомому напрямку. Після того, як їх забрала до себе бабуся мати до них не телефонує та не приїжджає. Спілкуватися з нею вони також не бажають. Отже, суд розглянувши справу дійшов висновку, що [PERSON] в порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дітей, залишала їх самих, під час судового засідання відмовилася надати докази на спростування позовних вимог, а тому, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення її батьківських прав. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Судові витрати, за клопотанням позивача залишити за ним.

Outcome: approved