Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Заступник керівника Броварської окружної прокуратури Київської області Шайтанова М. звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 21.11.2023 року встановлено, що 18 вересня 2023 року о 17 годині 20 хвилин громадянин [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі 2109, реєстраційний номер [NUMBER] в сполученні з причепом ПГ 1000, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автомобільній дорозі Згурівка-Черевки, проїжджаючи заокруглену ділянку дороги за 350 метрів до стели Черевки, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, якими передбачено, що: - «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», Продовжуючи рух на заокругленій ділянці дороги не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України № 1306 від 10.10.2001 року, якими передбачено, що: - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», Внаслідок чого, допустив виїзд на зустрічну смугу для руху, де здійснив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною автомобіля марки «FIAT» моделі CROMA, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON] , який рухався у смузі для руху в напрямку від с. Черевки до смт Згурівка та проїжджав заокруглену ділянку дороги. В результаті зіткнення пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі 2109, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] отримала згідно висновку судово-медичної експертизи середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді відкритого 1 ст. багато уламкового перелому обох кісток н/з лівої гомілки зі зміщенням уламків; рани по медіальній поверхні; забій лівої кисті. Порушення водієм [PERSON] вимог п.п. б) п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху України є причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Даною ухвалою провадження у справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою [PERSON] . Ухвала набрала законної сили 28.11.2023 року. Після отримання тілесного ушкодження потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного профілю (травматологічні ліжка) КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» з 18.09.2023 по 06.10.2023. На лікування потерпілої [PERSON] витрачено за рахунок коштів КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» 42439,14 грн. Враховуючи вище викладене, заступник керівника Броварської окружної прокуратури Київської області просить суд стягнути з відповідача [PERSON] кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 42439,14 грн. В судовому засіданні прокурор Худякова М.Ю. позовні вимоги підтримала повністю. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, направили до суду заяви, у яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] у своїй письмовій заяві позовні вимоги визнав повністю. Просив розстрочити виконання рішення суду на один рік у зв"язку з тим, що він продовжує знаходитись на реабілітації після отриманих в ДТП тілесних ушкоджень. Через це відповідач не працює та є обмеженим у русі. Крім того, на утриманні відповідача перебуває дитина з інвалідністю. Прокурор не заперечувала щодо розстрочення рішення за клопотанням відповідача, що підтвердила у письмовій заяві. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 21.11.2023 року провадження у справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із його примиренням з потерпілою [PERSON] . Ухвала набрала законної сили 28.11.2023 року (а.с. 14-16 - копія ухвали). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Після отримання тілесного ушкодження потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного профілю (травматологічні ліжка) КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» з 18.09.2023 по 06.10.2023. На лікування потерпілої [PERSON] витрачено за рахунок коштів КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» 42439,14 грн (а.с. 10 - копія довідки). Згідно ст. 1191 ЦК України держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (надалі Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 4 Порядку вказано, що стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховується до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідач [PERSON] добровільно не відшкодував витрати на лікування потерпілої від злочину. Відтак, із відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь Яготинської міської ради (на рахунок UA078999980314000542000010860, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код отримувача: 37955989, Отримувач: ГУК у Київ.обл./Яготинська міс/21081100, ЄДРПОУ: 05408823) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» у період з 18.09.2023 по 01.10.2023 в сумі 42439,14 гривень. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Правові засади справляння судового збору визначені Законом України «Про судовий збір». Окремі питання розподілу судових витрат визначені ст.ст. 141, 142 ЦПК України. При подачі позову позивач звільнений від сплати судового збору. Судовий збір підлягав сплаті за п. 1.1.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 3028,00 грн. З огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при подачі позовної заяви, в сумі 1514,00 гривень. В частині розстрочення судового рішення, суд приходить до наступного. На утриманні відповідача перебуває дитина з інвалідністю з дитинства довічно (а.с. 83 - копія свідоцтва про народження, а.с. 84 - копія посвідчення, а.с. 85-86 - довідка до акту огляду МСЕК). Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі № 916/190/18. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У заяві про розстрочку виконання рішення суду зазначається про відсутність можливості сплатити присуджену суму одним платежем, з огляду на тяжкі сімейні обставини та майновий стан відповідача, що повністю підтверджується доказами. Відповідач [PERSON] має намір виконати рішення суду добровільно. З огляду на викладене, враховуючи бажання відповідача [PERSON] добровільно виконати рішення суду шляхом розстрочення його виконання, а також наявність підстав для такого розстрочення, суд вважає за необхідне заяву відповідача задовольнити та розстрочити йому виконання даного рішення в частині стягнення з нього на користь Яготинської міської ради коштів в сумі 42439,14 гривень строком на один рік, шляхом сплати ним рівних щомісячних платежів у сумі по 3536,60 гривень. Заходи щодо забезпечення позову не вживати. На підставі викладеного,

Outcome: approved