Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 21 березня 2024 року до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що тривалий час вона мала дружні та близькі стосунки із громадянином Швейцарії [PERSON] , [INFO] , з яким вона познайомилась ще у 2016 році під час подорожі до Швейцарської Конфедерації. Вони спілкувались у різноманітних месенджерах, потім вона відвідувала його, приїжджаючи до нього та залишалась проживати декілька місяців в його будинку. Потім він декілька разів гостював в Україні, проживаючи в її квартирі в м. Одеса. За цей період між сторонами склались відносини, притаманні подружжю: в них були сумісні витрати та надходження доходів, вони проводили разом відпочинок, відвідували та приймали гостей, проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від цих відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Оскільки сторони на момент народження спільної дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька під час реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану були зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. 17.02.2022 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано у Швейцарській Конфедерації. Станом на теперішній час відповідач не має об`єктивної можливості приїхати до України через запроваджений військовий стан для внесення змін до актового запису, тому позивачка змушена звертатися до суду з метою захисту своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак згідно поданої до суду позовної заяви просила розглядати справу за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак адвокат Бережна Т.Г., яка діє в його інтересах, надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що тривалий час позивачка [PERSON] мала дружні та близькі стосунки із громадянином Швейцарії [PERSON] , [INFO] , з яким вона познайомилась ще у 2016 році під час подорожі до Швейцарської Конфедерації. Вони спілкувались у різноманітних месенджерах, потім вона відвідувала його, приїжджаючи до нього та залишалась проживати декілька місяців в його будинку. Потім він декілька разів гостював в Україні, проживаючи в її квартирі в м. Одеса. За цей період між сторонами склались відносини, притаманні подружжю: в них були сумісні витрати та надходження доходів, вони проводили разом відпочинок, відвідували та приймали гостей, проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від цих відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією актового запису про народження №4250 від 22.06.2017 року, складеного у Одеському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Оскільки сторони на момент народження спільної дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька під час реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану були зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. Вищезазначена обставина підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України №00018336240 від 11 липня 2017 року та повідомленням Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №410/24.4-20 від 04.04.2024 року. 17.02.2022 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано у м. Лозана, Івердон-ле-Бен, кантон Во, реєстратором відділу державної реєстрації Сілві Мабійяр, у Швейцарській Конфедерації. Отже, сторонами по справі не заперечується та визнається факт того, що батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Окрім того, вищезазначене підтверджується фотокартками, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 3\~статті 51 Конституції України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно\~ст. 52 Конституції України\~діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі, чи поза ним. Факт народження дитини породжує виникнення біологічного та морального зв`язку між нею та її батьком і матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 24.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами\~СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до\~ст.121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст.125 СК України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Згідно ст. 128 ч. 3 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved