Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В позові позивач капосилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок в [ADDRESS] . Спадщину, яка складається із зазначеного житлового будинку [PERSON] прийняла в порядку спадкування як спадкоємець першої черги відповідно до ст.529 ЦК Української РСР в порядку спадкування, фактично, тобто вступила в управління спадкового майна в порядку ст.549 ЦК Української РСР після смерті свого чоловіка, померлого [INFO] [PERSON] , так як проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що після смерті спадкодавиці вона спадщину прийняла як спадкоємець четвертої черги за законом. Враховуючи те, що позивачка не може реалізувати свої законні права на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, вона не має іншої можливості захистити свої законні права та інтереси, а ніж звернення до суду з відповідною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалється житлового будинку в [ADDRESS] . Житловий будинок в [ADDRESS] , належав: [PERSON] , яка померла, [PERSON] , яка померла, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Кілійською державною нотаріальною конторою 13.09.1950, за реєстровим №2379, яке зареєстроване Кілійським БТІ в реєстровий книзі 6, стор.131, реєстровий номер 3892, та [PERSON] , який помер, [PERSON] , яка померла, [PERSON] , яка померла на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кілійською державною нотаріальною конторою 12.12.1953 року, за реєстровим №9053, яке зареєстроване Кілійським БТІ в реєстровий книзі 6, стор.171, реєстровий номер 3891. Спадщину, яка складається із зазначеного житлового будинку [PERSON] прийняла в порядку спадкування як спадкоємець першої черги відповідно до ст.529 ЦК Української РСР в порядку спадкування, фактично, тобто вступила в управління спадкового майна в порядку ст.549 ЦК Української РСР після смерті свого чоловіка, померлого [INFO] [PERSON] , сина [PERSON] , 1911 року народження, який помер [INFO] , та [PERSON] , 1920 року народження, яка померла [INFO] . Позивачка, відповідно до ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та фактично прийняла спадщину, відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки більше п`яти років проживала зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 28.02.2024 та актом від 30.01.2023. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджено відповіддю Ренійської державної нотаріальної контори. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивачка спадщину після смерті спадкодавця прийняла, є спадкоємцем четвертої черги за законом, спадкове майно у вигляді житлового будинку спадкодавиця прийняла в порядку спадкування, проте не оформила. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved