Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка по-мерла [INFO] в м. Бердянськ, Запорізької області, Україна. Зазначає, що після отримання документів, виданих окупаційною владою щодо під-твердження смерті його матері, заявник вирішив провести державну реєстрацію смерті матері, відповідно до чинного законодавства. Разом з цим, заявнику було повідомлено, що органи ДРАЦС України не зможуть зареєструвати смерть його матері на підставі документів, виданих окупаційною владою. Вказує, що встановлення факту смерті [PERSON] йому необхідно для реєстрації смерті останньої в Державному реєстрі актових записів України та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. У зв`язку з вищенаведеним, просив встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження Бер-дянськ, яка померла у місті Бердянськ 01.02.2024 року. Заявник у судове засіданні не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У заяві просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи Першого відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Чернівці\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції- у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з на-ступних підстав. Так, у відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непо-зовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюва-них прав. Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які мо-жуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 ро-ку «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне зна-чення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фак-тів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них за-лежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чин-ним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який по-свідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з на-ступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною те-риторії України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій Ук-раїни 22.12.2022р. № 309, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2022р. за N 1668/39004, затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Згідно із зазначеним Переліком, уся територія\~Бердянського району,\~в тому\~числі м.\~Бердянськ, перебуває в тимчасовій окупації. Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Між-народного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зо-бов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій тери-торії, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактич-ною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії зга-даної влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому кон-тексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «пер-шочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефек-тивна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї тери-торії знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупо-ваною]». Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово оку-пованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охо-рони здоров`я або судово-медичною установою. За приписами п.5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», за-тверджених Наказом Мінюста від 18.10.2000 р. № 52/5, підставою для державної реє-страції смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверд-жена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р. № 545, зареє-строваним у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів Укра-їни, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій те-риторії та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків». Пунктом 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті фізичної особи прово-диться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно частини 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України вба-чається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій тери-торії України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами по-мерлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Що стосується можливості при розгляді заяв прийняття судом до уваги доку-ментів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на окупованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій те-риторії України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупо-ваній території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рі-шення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Поряд із цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Міжна-родного суду (ООН) у справі Намібії - не можуть визнаватись недійсними всі докумен-ти, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців та-кої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів. ВССУ зазначив, що, враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закла-дами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємо-зв`язку при розгляді справ в порядку статті 317 ЦПК. Судом встановлено, що [PERSON] , який народився [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що під-тверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки №С-00737 від 05.04.2024 року, [PERSON] по-мерла [INFO] у м. Бердянськ. Надана заявником копія свідоцтва про смерть, видана 05.04.2024 року Терито-ріальним відділом РАЦС міста Бердянськ і Бердянського району Управління РАЦС Запорізької області - не приймається до уваги судом, оскільки у відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тим-часово окупованій території України» даний документ не є належним доказом по спра-ві. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що ви-моги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved