Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

17\~листопада 2023\~року через\~систему «Електронний\~суд» позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 31 серпня 1995 року Слов`янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 600. Від даного шлюбу вони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначила, що відносини з чоловіком поступово погіршувалися, вона та відповідач не підтримують сімейні стосунки вже тривалий час, не ведуть сумісне господарство, мають різні погляди на життя, внаслідок чого виникали конфлікти, сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені вимоги, після розірвання шлюбу її прізвище просила залишити без змін. Відповідач\~в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 31 серпня 1995 року Слов`янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 600, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31 серпня 1995 року. Сторони від даного шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно з положеннями ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1ст. 110 СК Українипозов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя. Право на припинення шлюбних відносин передбачено ст.56 СК України. Згідно із ч. 2ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини вже тривалий час, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, сторони не бажають проживати в шлюбі та не згодні на примирення, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та вона має право надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: approved