Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави із згаданим позовом до відповідачів, в якому після зміни вимог остаточно прохає: визнати недійсним та скасувати п.4 та п 4.1 Рішення сорок восьмої сесії шостого скликання Ленінської районної у м.Полтаві ради від 09.04.2015 «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам», що стосується земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:16:003:0237, площею 426 кв.м., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , переданої у власність гр. [PERSON] ; визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК №460979 від 15.06.2015 року, індексний номер 39093283, видане та зареєстроване державним реєстратором Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даценко Лесею Володимирівною на ім`я [PERSON] . Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22084143 від 15.06.2015, та припинити в Державному реєстрі прав запис про право власності 10041189 за гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 426 кв.м., з кадастровим номером 5310136700:16:003:0237; визнати недійсним та скасувати п.3 Рішення 6 сесії 7 скликання Ленінської районної у м.Полтаві ради від 12.04.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок», а саме, земельної ділянки площею 426 кв.м., з кадастровим номером 5310136700:16:003:0237; визнати недійсним та скасувати п.1 Рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради від 25.05.2016 за №73 « Про надання та зміну адрес об`єктам нерухомості», що стосується надання земельній ділянці з кадастровим номером 5310136700:16:003:0241, площею 414 кв.м., окремої адреси [ADDRESS] ; земельній ділянці з кадастровим номером 5310136700:16:003:0242, площею 12 кв.м., залишено адресу [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30239706 від 30.06.2016 та припинити в Державному реєстрі прав запис про право власності 15167709 за гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 12 кв.м., з кадастровим номером 5310136700:16:003:0242; визнати недійсним та скасувати Договір купівлі-продажу від 15.01.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Полтавської області Носовою Ж.Б., серії ННА та номер договору: 012622-012623, реєстровий номер 50, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:16:003:0241, площею 0,0414 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39202619 від 15.01.2018 та припинити в Державному реєстрі прав запис про право власності 24384965 за гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0414 га., з кадастровим номером 5310136700:16:003:0241, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами: 5310136700:16:003:0241 та 5310136700:16:003:0242 в Державному земельному кадастрі. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2007 придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На момент укладення вказаного договору купівлі-продажу від 03.08.2007 земельна ділянка, на якій знаходився будинок, перебувала у державній власності. 30.10.2019 [PERSON] звернувся до Подільської районної в м.Полтаві ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,09 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівельні споруд (присадибної ділянки) за адресою [ADDRESS] . Рішенням сорок другої сесії сьомого скликання від 05.12.2019, [PERSON] було відмовлено в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,09 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівельні споруд (присадибної ділянки) за адресою [ADDRESS] та повідомлено, що дана земельна ділянка перебуває у власності іншої особи. Згодом, було встановлено, що земельна ділянка розташована за адресою [ADDRESS] перебуває у власності гр. [PERSON] та [PERSON] [PERSON] . Рішенням 48 сесії 6 скликання Ленінської районної в м.Полтаві ради від 09.04.2015 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 426 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівельні споруд (присадибної ділянки) за адресою [ADDRESS] . 15.06.2015 [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5310136700:16:003:0237, розташовану за адресою [ADDRESS] . Надалі, Рішенням 6 сесії 7 скликання Ленінської районної у м.Полтаві ради від 12.04.2016 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 5310136700:16:003:0237, що знаходиться за адресою [ADDRESS] площею 0,0426 га на дві окремі земельні ділянки: площею 0,0414 га, кадастровий номер 5310136700:16:003:0241 та площею 0,0012 га, кадастровий номер 5310136700:16:003:0242 цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради від 25.05.2016 за №73, земельним ділянкам з кадастровими номерами 5310136700:16:003:0241 та 5310136700:16:003:0242 надано окремі адреси: [ADDRESS] відповідно, та зареєстровано право власності [PERSON] на вказані земельні ділянки. 15.01.2018 [PERSON] , уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:16:003:0241 з [PERSON] , який було засвідчено нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носовою Ж.Б. Таким чином, станом на момент подання [PERSON] до Подільської районної в м.Полтаві ради заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,09га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівельні споруд (присадибної ділянки) за адресою [ADDRESS] , дана земельна ділянка перебувала у приватній власності [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] звертаючись до Ленінської районної в м.Полтаві ради щодо оформлення земельної ділянки у свою власність, надав Свідоцтво про право власності на житло від 27.05.2002, хоча належність йому будинку за адресою [ADDRESS] спростовується відомостями, які містяться в Домовой книзі. [PERSON] не набував та не міг набути право власності на спірну земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , оскільки власником будинку є позивач, право власності [PERSON] не зареєстровано та не було зареєстроване. В ланцюжку власників з 1954 року по 2024 рік гр. [PERSON] відсутній, а приватизація домоволодіння за адресою [ADDRESS] виключена, оскільки з 1954 року ця нерухомість не перебувала у комунальній власності, з чого слідує, що [PERSON] не міг приватизувати земельну ділянку, оскільки не являється власником домоволодіння. З посиланням на норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Цивільного та Земельного Кодексів України, позивач прохає задовольнити позов. Провадження у справі було відкрито за ухвалою суду від 01.07.2021, з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представником виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради 29.07.2021 подано відзив, з проханням позов залишити без задоволення за необґрунтованістю та безпідставністю заявлених вимог. Мотивуючи заперечення представником відповідача вказано про необґрунтованість вимог позивача до виконавчого комітету, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015 та свідоцтво про право власності на житло від 27.05.2002 були чинними на момент прийняття відповідачем рішень. 29.07.2021 на адресу суду надійшов відзив на позов від Подільської районної у м. Полтаві ради, в якому представник відповідача прохає відмовити [PERSON] у задоволенні позову з посиланням на необґрунтованість заявлених вимог. Вказує, що при прийнятті рішень рада діяла в межах наданих повноважень, оскільки [PERSON] мав право на отримання земельної ділянки та вирішення питання щодо її поділу як власник земельної ділянки. 02.08.2021 представником Департаменту з питань реєстрації подані пояснення щодо позову з одночасним проханням здійснити розгляд справи за його відсутності. 08.09.2021 та 16.09.2021 від третіх осіб приватного нотаріусу Карнарук Н.В., приватного нотаріусу Носової Ж.Б. надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності з залишенням питання щодо суті позову на розсуд суду. 01.02.2022 третьою особою державним реєстратором Даценко Л.В. подані пояснення з проханням розгляд справи проводити за її відсутності, в яких зазначає що для проведення реєстрації заявником були подані відповідні витяг з рішення 48 сесії та витяг з ДЗК, встановлена відповідність поданих документів і відсутність арештів і заборон у Державному реєстрі, тому підстави для відмови у проведенні реєстрації були відсутні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 18.07.2022 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено Управління майном комунальної власності міста. 29.07.2022 від представника третьої особи Управління майном комунальної власності міста надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Одночасно у поданому клопотанні у вирішенні позову представник третьої особи покладався на розсуд суду та зазначив, що в управлінні, як в органу приватизації державного житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Полтавської міської територіальної громади, відсутня будь-яка інформація про факт здійснення приватизації житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] та видачі відповідного свідоцтва у 2002 році на ім`я [PERSON] . Вважає, що долучена до матеріалів позову копія свідоцтва має явні ознаки підробки, з огляду на вказані у ньому реквізити та неіснуючі розпорядження. Крім того зазначає, що в управлінні взагалі відсутня будь-яка інформація щодо приналежності спірного майна до комунальної власності, що виключає можливість існування факту приватизації. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.07.2023 за клопотанням представника позивача були витребувані докази від Головного управління Держгеокадастру, архівного відділу виконкому та приватного нотаріуса Сокирченко Т,П. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.11.2023 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову залучено Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області. Підготовче провадження у справі закрито за ухвалою суду від 13.12.2023, з призначенням справи до судового розгляду по суті. 24.01.2024 представником Департаменту з питань реєстрації подані додаткові пояснення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] правом надання відзиву на позов та доказів на обґрунтування заперечень проти позову не скористались. Будучи належно повідомленими про розгляд справи, учасники процесу в судове засідання 05.04.2024 не прибули. Представником позивача подано заяву про підтримання позовних вимог. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу 05.04.2024 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне. Згідно з договором купівлі-продажу від 03.08.2007 посвідченим державним нотаріусом Дробітько В.В., [PERSON] продав, а [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці державної власності. Вказаний житловий будинок належав продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2005 посвідченого приватним нотаріусом Сокирченко Т.П. за реєстром № 1146 та зареєстрованим в КП Полтавське БТІ 28.12.2005 в реєстровій книзі № 6 під № 492. Згідно із витягом з Державного реєстру правочинів № 4393182 від 03.08.2007, договір купівлі-продажу посвідчений 03.08.2007 у реєстрі нотаріальних дій 4-1367 нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Дробітько В.В. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в реєстрі 03.08.2007 о 10:57. Згідно з витягом про реєстрацію права власності № 16027503 від 24.09.2007, право власності на будинок по [ADDRESS] було зареєстровано КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» у книзі № 6, запис № 492, за [PERSON] , з розміром частки 1/1, на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2007. Згідно із записами, внесеними до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , попередніми власниками нерухомого майна зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 23.10.2008 № 5863, за [PERSON] зареєстровано ціле домоволодіння по [ADDRESS] . Площа земельної ділянки 471 м.кв. за рішенням виконкому Полтавської міської ради № 862 від 27.12.1954. Згідно із копією свідоцтва про право власності на житло від 27.05.2002 виданого відділом приватизації житла управління житлово-комунального хозяйства, квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] Квартира (кімнати у квартирі спільного заселення, будинок) приватизовані згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири (кімнат, будинку) становить 61,5 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 27.05.2002 № 1562. У відповідності до листа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 13.01.2021 № 288, адресованого на ім`я позивача, нерухоме майно по [ADDRESS] має статус житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що складається з земельної ділянки, насаджень, житлового будинку, будівель та споруд. За матеріалами ПБТІ «Інвентаризатор» право власності на нерухоме майно виникло на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2007 та зареєстровано за [PERSON] 24.09.2007. Статус квартири, як ізольованого приміщення, у вказаному житловому будинку на земельній ділянці за вказаною адресою фізично не створювався і право власності не виникало. ПБТІ «Інвентаризатор» не володіє відомостями про наявність правовстановлюючих документів, їх розробки, підстав виготовлення та видачі на нерухоме майно, що має статус квартири за адресою: [ADDRESS] взагалі, у тому числі на ім`я [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 15.06.2015, право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310136700:16:003:0237 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,0426 га, з часткою 1 зареєстровано за [PERSON] . Згідно із витягом з Державного реєстру № 39093588 від 15.06.2015, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310136700:16:003:0237 за [PERSON] зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності від 15.06.2015. Згідно з витягом з рішення 48 сесії Ленінської районної у м. Полтаві ради шостого скликання сорок восьмої сесії від 09.04.2015 Про передачу земельних ділянок у власність громадян, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер 5310136700:16:003:0237, площею 426 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Передано у власність [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 5310136700:16:003:0237, площею 426 кв. м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Відповідно до витягу з рішення шостої сесії Ленінської районної у м. Полтаві ради сьомого скликання від 12.04.2016 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 426 м.кв., кадастровий номер 5310136700:16:003:0237 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у власності [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на земельну ділянку серії САК № 460979 від 15.06.2015 на дві окремі земельні ділянки: площею 414 м.кв. кадастровий номер 5310136700:16:003:0241 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 12 м.кв., кадастровий номер 5310136700:16:003:0242, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно з витягом з рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради № 73 від 25.06.2016 Про надання та зміну адрес об`єктам нерухомості, з урахуванням листа № 01-02-01-16/797 від 13.05.2016 управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради земельній ділянці площею 414 кв. м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5310136700:16:003:0241 та житловому будинку А-1, які належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер 39093283, виданого 15.06.2015 реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції, державний реєстратор Даценко Л.В., свідоцтва про право власності на житло від 27.05.2002 виданого відділом приватизації житла управління житлово-комунального господарства, зареєстрованого колективним підприємством «Інвентаризатор» надано окрему адресу [ADDRESS] ділянці площею 12 кв.м. кадастровий номер 5310136700:16:003:0242, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) залишено адресу [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру № 203808478 від 12.03.2020, право власності на земельну ділянку 5310136700:16:003:0241 за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії та номер ННА 012622-012623, р. №50, виданий 15.01.2018, видавник приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Носова Ж.Б. Відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру № 155979384 від 12.02.2020, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5310136700:16:003:0242 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради №73 від 25.05.2016, право власності на будинок по [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2007, зареєстровано за [PERSON] . Згідно з витягом з рішення Подільської районної у м. Полтаві ради від 05.12.2019 Про розгляд заяв, [PERSON] було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 900 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , згідно з наданими графічними матеріалами, у зв`язку з тим, що вказана ділянка передана у власність іншій особі. Згідно з копіями домових книг для прописки громадян в будинку [ADDRESS] , [PERSON] серед осіб, що проживають у вказаному будинку не значиться. Згідно із копією реєстраційної справи на нерухоме майно № 658530853101, із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310136700:16:003:0237 звернувся [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого [ADDRESS] . Згідно із копією договору купівлі-продажу від 26.12.2005 [PERSON] продала, а [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними будівлями, реєстраційний номер [ADDRESS] . Будинок розташований на земельній ділянці норма землекористування якої не встановлена. Вказаний будинок належав продавцю [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 10.12.2003 за р. № 3507 та на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2004 № 640. Як убачається з наданих приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П. документів, на виконання ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 26.07.2023, [PERSON] будинок з надвірними будівлями належав на підставі договору купівлі-продажу, №1146 від 26.12.2005, укладеного з [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Сокирченко Т.П. В свою чергу, будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2004 укладеного між нею та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П., а інша частина будинку на підставі договору дарування, укладеного з [PERSON] . При цьому, [PERSON] 1/2 частина будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Третьої Полтавської державної нотаріальної контори 26.05.2004 за р.№1-692 та зареєстрованого в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 03.06.2004, номер запису 6/492, а [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 3-ю Полтавською держнотконторою від 10.04.1998 за р.№1-386 та зареєстрованого в Полтавському МБТІ в реєстрову книгу №6 під №492. Вказані обставити узгоджуються із відомостями, які містяться в Домовій книзі для реєстрації мешканців проживаючих в будинку [ADDRESS] , на 4 аркуші якої міститься запис про те, що [PERSON] проживала в даному будинку. Також, на 4 аркуші домової книги вказано, що [PERSON] проживала в даному будинку в період з 28 січня 1997 року по 24 лютого 2004 року, а на останній сторінці міститься відмітка КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», яка посвідчує напис про Договір дарування від 10.12.2003 №3507 на користь [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2007 придбав у власність житловий будинок по [ADDRESS] . 17.09.2007 Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» було зареєстрованого право власності [PERSON] на будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , номер запису 492 в книзі №6, реєстраційний номер 5841901 (форма власності приватна, розмір частки 1/1). На момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 03.08.2007 між [PERSON] та [PERSON] , земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний будинок, розташована за адресою: [ADDRESS] , перебувала у державній власності. Під час звернення позивача до Подільської районної у м. Полтаві ради з приводу надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,09га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівельні споруд (присадибної ділянки) за адресою [ADDRESS] [PERSON] стало відомо, що дана земельна ділянка перебуває у власності іншої особи, з зв`язку із чим рішенням від 05.12.2019 у наданні дозволу йому було відмовлено. Також судом встановлено, що з метою отримання дозволу на розробку проекту землеустрою [PERSON] звернувся до Ленінської (Подільської) районної в м.Полтава ради разом із відповідною заявою надав копію технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , копію свідоцтва про право власності на житло від 27.05.2002, видане Відділом приватизації житла управління житлово-комунального хозяйства, згідно з Розпорядженням (Наказом) від 21.05.2002 №1563. При цьому, згідно із відомостями з домової книги [PERSON] як особа, проживаюча у буд. [ADDRESS] не значиться, за відміткою у паспорті останнього, зареєстрованим місцем його проживання з 26.05.1984 є [ADDRESS] . Також, виходячи з листа Управління майном комунальної власності міста, в управлінні, як в органу приватизації державного житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Полтавської міської територіальної громади, відсутня будь-яка інформація про факт здійснення приватизації житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] та видачі відповідного свідоцтва у 2002 році на ім`я [PERSON] . Інформація щодо приналежності цього будинку до комунальної власності також відсутня, що виключає можливість існування факту приватизації. В подальшому, 15.06.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даценко Л.В. було зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5310136700:16:003:0237 розташовану за адресою [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0426га. (індексний номер 39093283), що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, бланк серія САК №460979. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно з частинами першою та другою статті 120 ЗК України в редакції, чинній на момент набуття позивачем у власність будівель та споруд, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України в редакції, чинній на момент державної реєстрації за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими спорудами (серпень 2007), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно зі статтею 377 ЦК України, у редакції, чинній на момент набуття позивачем майна у власність, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. \~ \~ \~ \~Якщо проаналізувати обсяг регулювання\~ст. 377 ЦК України\~та\~ст. 120 ЗК України, то обидві норми мають однаковий предмет правового регулювання, проте\~ст. 377 ЦК України\~запроваджено законодавцем пізніше у часі, тому за темпоральним принципом вирішення колізій норм права саме їй необхідно надавати перевагу під час визначення належної до застосування правової норми. \~ \~ \~ \~Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №635/7556/16-ц та підтриманий Верховним Судом у постановах від 01.04.2020 у справі №662/116/15-ц, від 04.03.2020. у справі №361/7041/16-ц. \~ \~ \~ \~Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частину земельної ділянки, що необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16). \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) зроблено правовий висновок про те, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Так, підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються\~статтею 377 ЦК України\~та\~статтею 120 ЗК України. При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи попереднього власника земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі №689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11.02.2015 у справі № 6-2цс15, від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016 справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма\~статті 120 ЗК України\~закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. \~ \~ \~ \~Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при набуті права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. \~ \~ \~ \~Таким чином, діє принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 у справі №6-2цс15. \~ \~ \~ \~Таким чином, набувши у власність будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] позивач набув відповідне право на земельну ділянку, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, та яка необхідна для обслуговування цих об`єктів. В той же час, право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). \~ \~ \~ \~Разом з тим державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. При цьому, навіть, якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. \~ \~ \~ \~В даному випадку державним реєстратором не було здійснено перевірку відомостей щодо сформованої земельної ділянки, адже згідно із відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будинок за адресою: [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] . \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради від 25.05.2016 за №73, земельним ділянкам з кадастровими номерами 5310136700:16:003:0241 та 5310136700:16:003:0242 присвоєно окремі адреси: [ADDRESS] відповідно. В подальшому [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:16:003:0241 з [PERSON] , який було посвідчено нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носовою Ж.Б. \~ \~ \~ \~Таким чином, власником земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:16:003:0241 розташованої за адресою [ADDRESS] стала [PERSON] номер запису про право власності 24384965 від 15.01.2018, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39202619 від 15.01.2018, приватний нотаріус Носова Ж.Б., Полтавський міський нотаріальний округ Полтавська обл. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 14 Конституції України також передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. При цьому захистові підлягає як право власності, так і право користування земельною ділянкою. \~ \~ \~ \~Частиною другою та третьою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. \~ \~ \~ \~Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. Факт правомірності володіння та користування майном позивачем є достатньою підставою для відповідної особи для звернення за захистом цього права. Крім того, позивачем за цим позовом може бути і неволодіючий власник, а особа, законний інтерес або право якої порушено. \~ \~ \~ \~Згідно з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс18), особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу (позивача) не можна покладати обов`язку об`єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення. Крім того, законодавством передбачено, що акт органу місцевого самоврядування може визнаватися недійсним лише у випадку, коли він порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою (ст. 155 ЗК України), а визнаватися незаконним та скасовуватися правовий акт органу влади чи місцевого самоврядування може лише за позовом власника майна у випадку невідповідності закону чи порушення прав власника (ст. 393 ЦК України). \~ \~ \~ \~Враховуючи, що судом не встановлено відомостей про належність станом на 2002 рік будинку по [ADDRESS] до майна комунальної власності та беручи до уваги не підтвердження Управління майном комунальної власності міста, як органом приватизації державного житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Полтавської міської територіальної громади, інформації про факт здійснення приватизації житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] та видачі відповідного свідоцтва у 2002 році на ім`я [PERSON] , суд вважає, що підстави набуття у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:16:003:0237, площею 426 кв. м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , були відсутні як і підстави для розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, реєстрації права власності та відчуження земельної ділянки на користь [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. \~ \~ \~ \~У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. \~ \~ \~ \~За змістом статей 203, 215, 217 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. \~ \~ \~ \~Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №918/350/16, висловленими у постанові від 23.01.2018, згідно яких, у розумінні приписів наведених норм, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. \~ \~ \~ \~Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). \~ \~ \~ \~Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсним та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав, законодавець уточнив, що ухвалення зазначених рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням , зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. \~ \~ \~ \~Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок № 1051). Пунктом 114 зазначеного Порядку передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. \~ \~ \~ \~З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки (рівно як і скасування державної реєстрації) відноситься до компетенції державного кадастрового реєстратора. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора забороняється. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частини четвертої статті 24 Закону №3613-VI та пункту 57 Порядку №1051 у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 156-2 цього Порядку закривається поземельна книга. Пунктами 60, 61 Порядку №1051 передбачено, що запис у поземельній книзі скасовується державним реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів/ініціала власного імені Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. \~ \~ \~ \~Пунктом 114 Порядку №1051, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Отже, скасування державної реєстрації земельної ділянки має своїм правовим наслідком закриття поземельної книги, у порядку та в спосіб, який визначений Порядком №1051. \~ \~ \~ \~Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002). \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19 вказав, що під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. \~ \~ \~ \~Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов. Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)). Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland)). У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. \~ \~ \~ \~За таких обставин, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі та необхідність визнання недійсним і скасування п.4, п.4.1 рішення від 09.04.2015, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 15.06.2015, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22084143 від 15.06.2015 та припинення в Державному реєстрі прав запису про право власності 10041189 за [PERSON] , визнання недійсним і скасування п. 3 рішення від 12.04.2016, п.1 рішення від 25.05.2016, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30239706 від 30.06.2016 та припинення в Державному реєстрі прав запису про право власності 15167709 за [PERSON] , визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу від 15.01.2018, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39202619 від 15.01.2018 та припинення в Державному реєстрі прав запису про право власності 24384965 за [PERSON] , а також зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок 5310136700:16:003:0241 та 5310136700:16:003:0242 в Державному земельному кадастрі. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved