Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідач до суду за викликом не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута за його відсутності на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надходило. Позивач та її представник адвокат Ліка В.Г. на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу за їх відсутності. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивач та її представник проти заочного розгляду справи не заперечували. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 24.07.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 76, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] ; копія свідоцтва про народження 10.08.2016р. дитини [PERSON] , батьки: [PERSON] та [PERSON] ; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 24 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 76. Позовні вимоги аргументує тим, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, сумісне життя не склалось. На протязі останніх років сімейні стосунки сторін поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони тривалий час проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. Розірвати шлюб у органі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки у сторін є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що сім`я сторін практично розпалась, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved