Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позиція сторін у справі У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що з вини останнього сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено його транспортний засіб, спричинено механічні ушкодження, а тому відповідач має сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року у справі № 757/18991/23-п визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто з [PERSON] судові витрати на користь держави в сумі 536 гривень 80 копійок. За приписами частин четвертої, шостої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У вказаній постанові суду встановлено, що [PERSON] , 28.04.2023 о 22 год. 30 хв. в м. Києві, по перехресті Дніпровський проїзд- Дніпровський узвіз, керуючи автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] , порушив п. 16.9 Правил дорожнього руху України, а саме: під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору на таблиці встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, не зайняв крайню праву смугу, не надав дорогу транспортному засобу «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , в наслідок чого здійснив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, спричинену третім особам, на момент вчинення ДТП, з урахуванням договору добровільного страхування, була застрахована у ПАТ «СК «УСГ» на суму 160 000, 00 грн, розмір франшизи 3 200, 00 грн. ПАТ «СК «УСГ» на користь позивача здійснено належну виплату страхового відшкодування у розмірі ліміту відповідальності страховика за вирахуванням франшизи, тобто у розмірі 156 800, 00 грн. Згідно зі Звітом № 1773 від 22 травня 2023 року, повна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «AUDI Q7», реєстр. № [NUMBER] у результаті його пошкодження при ДТП складає 1 016 401, 27 грн. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 203/3219/15-ц. У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 зазначено, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. За таких обставин саме [PERSON] , як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 863 901, 27 грн, а відтак вимоги позову в цій частині підлягають задоволенню. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц зазначено, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому позов в цій частині є також обґрунтованим, а розмір моральної шкоди у сумі 20 000, 00 грн, відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, яка зазнала моральних страждань та втрат немайнового характеру. За правилами статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 8 839, 08 грн, а також витрати, пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги, у розмірі 20 000, 00 грн.

Outcome: approved