Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в Деснянський районний суд м. Києва з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 березня 2019 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала [PERSON] грошові кошти в сумі 1600000 гривень в позику, а останній зобов`язався повернути кошти у строк до 25 березня 2022 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] написав їй боргову розписку від 25 березня 2019 року. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] був складений заповіт, яким він заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному все своє майно. З Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 1600000 гривень. Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2023 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року позовну заяву передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 березня 2019 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала [PERSON] грошові кошти в сумі 1600000 гривень в позику, а останній зобов`язався повернути кошти у строк до 25 березня 2022 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] написав їй боргову розписку від 25 березня 2019 року (а.с. 28). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 66). [PERSON] був складений заповіт, яким він заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному все своє майно (а.с. 69). [PERSON] 03 лютого 2020 року звернувся до приватного нотаріуса КМНО Аніскової Н.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 66). Приватним нотаріусом КМНО Анісковою Н.А. була заведена спадкова справа № 04/2020 щодо майна померлого [PERSON] (а.с. 65-72). З Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13 квітня 2023 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 33). Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 1600000 гривень. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Вбачається, що зобов`язання зі сплати заборгованості за договором позики не є нерозривно пов`язаним з боржником - [PERSON] . Частиною 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З заповіту [PERSON] вбачається, що останній заповів все своє майно [PERSON] , та [PERSON] в рівних частках кожному. Таким чином, [PERSON] успадкував 1/2 частину належного [PERSON] майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до договору позики від 25 березня 2019 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 1600000 гривень в позику. Позивач просить стягнути з [PERSON] всю суму боргу за договором позики в розмірі 1600000 гривень. Разом з тим, відповідач зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, тобто у розмірі 1/2 частини. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає заборгованість за договором у сумі 800000 гривень (1600000 / 2 = 800000), що відповідає розміру частки у спадщині. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення первісного позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 8000 гривень.

Outcome: partial