Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, оформленим 20 січня 2020 року у розмірі 10 921 438,36 грн. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що між ним та відповідачем 20 січня 2020 року було укладено договір позики, згідно якого він позичив відповідачу кошти в сумі 7 000 000 грн. Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 20 січня 2023 року, проте такого погашення не відбулося. Враховуючи умови договору відповідач має повернути основний борг в сумі 7 000 000 грн., відсотки за користування коштами за період з 21.01.2020р. по 10.07.2023р. в сумі 3 221 438,36 грн. та 700 000 грн. штрафу. Відповідачем 21.12.2023р. було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково, а саме щодо повернення основної суми боргу 7 000 000 грн. Позовні вимоги в частині стягнення відсотків та штрафу не визнав, покликаючись на те, що на період запровадження на території України карантину (COVID19) та введення в країні воєнного стану ні відсотки, ні штрафні санкції не стягувалися. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просить задовільнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт отримання ним від позивача позики в сумі 7 000 000 грн. та в цій частині вимоги позову визнав. Щодо стягнення відсотків в сумі 3 221 438,36 грн. та 700 000 грн. штрафу заперечив. Також пояснив, що кошти він позичав в інтересах сім`ї на будівництво будинку, купівлю, ремонт та в подальшому продаж автомобілів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 20 січня 2020 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, відповідно до п.1 умов якого [PERSON] передав [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 7 000 000 грн., а [PERSON] зобов`язувався повернути їх в строк до 20 січня 2023 року. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на день розгляду справи судом кошти відповідачем для позивача повернуті не були, що визнавалося самим відповідачем. З огляду на викладене позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в розмірі 7 000 000 грн. є обґрунтованими та позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення 700 000 грн. штрафу, то суд приходить до наступних висновків. Так, згідно п.5 Договору позики у випадку несвоєчасного повернення коштів позичальник зобов`язаний сплатити штрафу розмірі 10% від суми неповернутих коштів. Відповідно до п.1 Договору позики позичальник зобов`язувався повернути кошти до 20 січня 2023 року. Отже, відповідач мав сплатити позивачу штрафу у разі неповернення коштів після 20 січня 2023 року. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи наведене, підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні, а отже частині стягнення з відповідача 700 000 грн. штрафу позов задоволенню не підлягає. Також позивач\~ставить вимогу\~про стягнення\~з відповідача\~на його\~користь відсотків\~за користування\~коштами за\~період з 21.01.2020р. по 10.07.2023р. в сумі 3 221 438,36 грн. Проте, умовами договору позики, укладеного між позивачем та відповідачем не передбачено нарахування та сплата відсотків за користування коштами. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаним нормам позивачем не надано суду належного розрахунку та правомірність нарахування вказаних відсотків, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial