Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Представник заявника Безбабна А.О. в інтересах [PERSON] , за участю заінтересованої особи Одеської міської ради звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви вказує на те, що після смерті її рідної матері [PERSON] , її батько [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка була її мачухою. [INFO] померла мачуха заявника [PERSON] , після чого відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшли 1/2 частини житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Батько заявника [PERSON] помер ще [INFO] . У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. із заявою про прийняття спадщини за померлою мачухою. Однак, приватним нотаріусом заявника було повідомлено та роз`яснено, що нею 04.09.2023 року відкрита Спадкова справа № 62/2023 відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , однак, [PERSON] не було надано додаткових документів, щодо родинних відносин зі спадкодавцем та складу спадкового майна, необхідно надіслати засвідчені у відповідності до законодавства копії документів, що підтверджують вищезазначені факти, крім того, факт проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Оскільки, спори відносно спадщини та кола спадкоємців після смерті [PERSON] відсутні, однак, оформити належні спадкові права заявнику не надається за можливим, просить суд задовольнити дану заяву, та ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON] , [INFO] проживала однією сімєю із [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з 1986 року до часу відкриття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину. Представник заявника [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони заявника. Представник заінтересованої особи Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 05.05.1954 року. Так, згідно вказаного Свідоцтва про народження батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із поданої заяви, мати заявника [PERSON] померла в радянські часи на території Російської Федерації, та в подальшому, батько заявника [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , яка була мачухою заявника. Батько заявника [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 19.02.1986 року. [INFO] померла мачуха заявника [PERSON] , (Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 06.12.2021 року), після чого відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшли 1/2 частини житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . 04.09.2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. із заявою про прийняття спадщини за померлою матір`ю, на підставі чого була заведена Спадкова справа № 62/2023. Суд констатує, що на виконання вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2023 року про витребування доказів, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратиій І.В. було надано до суду копію Спадкової справи № 62/2023 до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Дослідивши матеріали спадкової справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № П1-178170-ю/л від 07.09.2023 року. Як вбачається із заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В., зареєстровано в реєстрі за № 1613 від 03.10.2023 року, [INFO] померла [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Спадщину як за законом так і за заповітом -все рухоме та нерухоме майно, яке залишилося після смерті [PERSON] вона приймає, як спадкоємець, яка проживала з померлою однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до листа № 376/01-16 від 03.10.2023 року приватним нотаріусом Мазаратій І.В. заявнику було роз`яснено, що факт проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим заявнику було рекомендовано звернутись до суду для визначення факту спільного проживання з померлою. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Судом встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на правах спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради від 11.01.2001 року. В матеріалах справи наявний Акт про проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] складеного ОСББ «Марсельський 3-Д» від 18.10.2023 року з якого вбачається, що [PERSON] підтверджує, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] спільно, однією сім`єю та вела домашнє господарство. Окрім того, як вбачається із наявного в матеріалах справи Акту про проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від складеного ОСББ «Марсельский-3Д» від 07.11.2023 року, [PERSON] , [PERSON] склали даний акт про те, що [PERSON] , [INFO] , з 12 липня 1986 року по день смерті [INFO] [PERSON] , спільно проживали однією сім`єю та вели домашнє господарство за адресою: [ADDRESS] . Однак, щодо визначення судом періоду проживання однією сім`єю заявника [PERSON] із померлою мачухою, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. За загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що не можна встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] до 01 січня 2004 року, оскільки законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не мало правового значення. Таким чином, у судовому засіданні встановлено та доведено заявником, що спадщину за померлою мачухою [PERSON] , заявник [PERSON] прийняла фактично, так як проживала з нею однією сім`єю до дня її смерті, а саме з 01.01.2004 року до [INFO] . Враховуючи наявність законних підстав вважати, що заявник з [INFO] по день смерті мачухи [PERSON] , померлої [INFO] , постійно проживали разом однією родиною та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , то необхідним є встановлення факту їх спільного проживання однією сім`єю. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Вимогами частини першої статті 316 ЦПК України передбачено те, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Із наявної в матеріалах справи копії Паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області слідує, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Відповідно до діючого законодавства заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте, не мають відповідних документів, котрі підтверджують кровний зв`язок із померлим, або у цих документах була допущена помилка яку не можна виправити позасудовим шляхом. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Вивчивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, суд дійшов висновку про доведеність заявником того факту, що [PERSON] з [INFO] по день смерті мачухи [PERSON] , померлої [INFO] , постійно проживали разом однією родиною та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для подальшого оформлення спадщини. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved