Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Київської міської ради, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що вона є єдиною спадкоємицею її померлого дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] , оскільки останні перед смертю заповіли належні їм частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що 05.01.2024 року звернулась до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за вищевказаними заповітами на частини квартири після смерті [PERSON] та [PERSON] , але отримала відмови, оскільки у позивачки відсутні оригінали документів, що підтверджують право власності спадкодавців на частини квартири, а саме свідоцтва про право власності на житло. Позивач наголошує, що із постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що у померлих [PERSON] та [PERSON] немає інших спадкоємців щодо спірної квартири, окрім позивачки. Таким чином, наявні усі підстави для визнання за позивачкою права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом. У судове засідання позивач не з`явилась, від представника останньої поступило клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача на підставі наявних у справі документів. Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, будь-яких заяв не надали. Представник третьої особи - Одинадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, будь-яких заяв не надали. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належала за життя [PERSON] та [PERSON] (частки у праві власності не зазначені) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва 20.10.1993 року, зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації м. Києва 18.11.1993 року у реєстрову книгу № д. 70-96 за реєстровим №774. Цей факт також підтверджується Інформаційною довідкою, виданою КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 28.02.2017 року за №KB-2017 №4086. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2016 року. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою 15.09.1995 року за реєстровим №1-7203, яким заповів належну йому частину квартири за адресою: [ADDRESS] своїй онуці [PERSON] , позивачці у даній справі (після укладення шлюбу прізвище позивачки було змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивачка [PERSON] була єдиною спадкоємицею майна померлого та прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини 02.02.2017 року, що підтверджується спадково справою №114/2017 померлого [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.05.2023 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою 15.09.1995 року за реєстровим №1-7204, яким заповіла належну їй частину квартири за адресою: [ADDRESS] своїй онуці [PERSON] , позивачці у даній справі (після укладення шлюбу прізвище позивачки було змінено на « [PERSON] ». Позивачка була єдиною спадкоємицею майна померлої яка прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини 05.10.2023, що підтверджується спадково справою №734/2023 померлої [PERSON] , інший спадкоємець [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. На запит нотаріальної контори від 14.11.2023 року вих. №5003/02-14/737/2023 щодо видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло, Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією було надано відповідь від 06.12.2023 року №815-Д, в якій було відмовлено позивачці у видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло, у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] , які були власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , померли, а вище зазначений дублікат органом приватизації видається лише за письмовою заявою власника (співвласників). За результатами здійсненого нотаріусом пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості про реєстрацію права власності на Квартиру в реєстрі відсутні. Таким чином, з вищевказаного вбачається, що позивач не має і не пред`явила нотаріусу для оформлення спадкового права оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, а саме свідоцтва про право власності, що і стало причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Узагальнивши судову практику Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З вищенаведеного судом встановлено, що за життя спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] належала квартира за адресою: [ADDRESS] , на успадкування якої за заповітами має право позивач [PERSON] , а також те, що оформити спадщину на цю квартиру позивач позбавлена можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та неможливості отримання його дублікату, а тому суд вважає, що у відповідності до положень ст. 392 ЦК України, позивач вправі вимагати визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку. З цих підстав, суд вважає за потрібне заявлені у справі вимоги щодо визнання права за позивачем на квартиру за адресою: [ADDRESS] , задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved