Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов мотивовано тим, що 06 вересня 2022 року між сторонами укладено Договір фінансового лізингу № 2233, за яким відповідачу було передано у користування автомобіль MITSUBISHI LANCER, об`єм двигуна: 1590 см куб, номер шасі (кузову): [NUMBER] , рік випуску: 2008. Позивач передав у користування відповідачу на підставі Акту приймання-передачі предмет лізингу до договору фінансового лізингу № ЧГ-2233 від 06.09.2022 р. Натомість належного виконання за цим договором від Лізингоодержувача/відповідача не було отримано, через що рахується, за даними обліку позивача, прострочена заборгованість за Договором фінансового лізингу, строк якої перевищив 60 днів, що створило правові підстави для застосування визначеної Законом та Договором можливості Лізингодавцю застосувати право на односторонню відмову від цього Договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, за якою позов підтримує та просить задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06 вересня 2022 року між ТОВ «Авентус Лізинг» та відповідачем [PERSON] укладено Договір фінансового лізингу № 2233, за яким відповідачу було передано у користування автомобіль MITSUBISHI LANCER, об`єм двигуна: 1590 см куб, номер шасі (кузову): [NUMBER] , рік випуску: 2008. Позивач передав у користування відповідачу на підставі Акту приймання-передачі предмет лізингу до договору фінансового лізингу № ЧГ-2233 від 06.09.2022 р. Натомість належного виконання за цим договором від Лізингоодержувача/відповідача не було отримано, через що рахується, за даними обліку позивача, прострочена заборгованість за Договором фінансового лізингу, строк якої перевищив 60 днів, що створило правові підстави для застосування визначеної Законом та Договором можливості Лізингодавцю застосувати право на односторонню відмову від цього Договору. В Індивідуальної частини Договору фінансового лізингу визначено наступне: 11.2 У разі якщо Лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів, Лізингодавець має право, незалежно від факту нарахування та/або стягнення штрафів, відмовитися від Договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово (або електронним документом) повідомивши про це Лізингоодержувача та/або одночасно з такою відмовою набуває право вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу через 5 (п`ять) календарних днів або пізніше (на розсуд Лізингодавця) з того моменту, що буде визначений за правилами цього Договору як момент припинення дії Договору або з моменту односторонньої відмови Лізингодавця від Договору. Поверення майна за цим Договором може здійснюватися, на розсуд Лізингодавця, самостійно, із застосуванням заходів самозахисту (оперативно-господарських санкцій), визначених у п.11.8 або у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса чи згідно із рішенням суду, в межах заходів із примусового виконання виконавчого документа. Сторони дійшли згоди, що Лізингодавець також набуває право вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості Об`єкта фінансового лізингу. Згідно Публічної частини Договору (до якої відповідач приєднався шляхом підписання Індивідуальної частини Договору фінансового лізингу), яка доступна на сайті Лізингодавця https://automoney.ua/publichna-oferta/ визначно наступне: 11.2. Лізингодавець має право відмовитися в односторонньому порядку від Договору та/або вилучити Об`єкт фінансового лізингу у одному із випадків, коли: 11.2.1. Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений Договором, та прострочення оплати становить 60 (шістдесят) або більше календарних днів з дня настання строку сплати першого простроченого платежу або його частини. 11.3 У випадках, передбачених в п.11.2.1, п.11.2.2, п.11.2.3, п.11.2.4 та за наявності інших умов, визначених в Індивідуальній частині Договору Лізингодавець має право направити на адресу Лізингоодержувача Повідомлення про односторонню відмову від Договору (або, на його розсуд, підписаний з його боку проект Додаткової угоду про розірвання Договору) із фіксацією визначеної, за правилами цього Договору, дати припинення дії Договору. 13.2.2 Виключно для Повідомлення про односторонню відмову від Договору, вчиненого в паперовому письмовому та/або у формі електронного документа, датою його вручення (та датою виникнення, припинення чи зміни прав та обов`язків, тобто моментом відмови Лізингодавця від Договору) є дата 7-го (сьомого) робочого дня від дня відправлення поштового паперового відправлення на поштову адресу та/або дата 7-го (сьомого) робочого дня з дати відправлення Повідомлення про односторонню відмову від Договору як електронного документа у додатку до електронного листа (на адресу та у спосіб, визначені згідно п.13.2.4 та 13.3 Публічної частини), підписаного удосконаленим чи кваліфікованим електронним підписом відправника (Лізингодавця). В п.27 Індивідуальної частини Договору фінансового лізингу визначено, що сторони підтверджують свою взаємну згоду увесь документообіг за цим Договором здійснювати переважно у формі електронних документів, не заперечуючи при цьому можливість використання УДППЗ «Укрпошта» для обміну паперовими примірниками документів. З боку Лізингодавця усі листи, заяви, рахунки на оплату поточних платежів та інша інформація направляються лише з адреси пошти [INFO] та/або [INFO] чи з іншої електронної пошти, яка має вигляд [INFO] чи з електронної пошти [INFO] на електронну адресу Лізингоодержувача, зазначену у Індивідуальній частині Договору (п.2.5). Згідно із п. 5 Індивідуальної частини Договору фінансового лізингу визначено, що строк лізингу складає 36 міс. Згідно із п. 10 Індивідуальної частини Договору фінансового лізингу визначено Графік внесення лізингових платежів, який складає з 06.09.2022 р. по 06.09.2025 р. включно. 04 квітня 2023 р. на фактичну адресу місцезнаходження відповідача, яку ним визначено як офіційний канал комунікації за договором, позивачем/лізингодавцем було направлено Повідомлення (вих. № 157-Ю) про відмову від Договору фінансового лізингу, в якому зафіксовано про те, що на момент подання такої односторонньої відмови строк заборгованості перевищує 60 днів при наявній заборгованості із поточних лізингових платежів у сумі 39 975,97 грн, Лізингоодержувача - відповідача повідомлено про необхідність здійснення оплати заборгованості по договору, який розірвано, а також висунуто вимогу про повернення об`єкту фінансового лізингу. Враховуючи особливості (ч.7 ст.17) Закону України «Про фінансовий лізинг» повідомлення Сторони Договору фінансового лізингу про відмову від Договору, згідно з якою сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається - ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» вважає відповідача повідомленого про обставини припинення правовідносин фінансового лізингу за Договором № 2233 від 06.09.2022 р. датою сьомого календарного дня від 08.03.2023 p., тобто 14.04.2023 року. У визначений повідомленням № 157-Ю від 07.04.2023 p., строк - дата 24 квітня 2023 р. до 17:00. автомобіль MITSUBISHI LANCER, номер шасі (кузову) [NUMBER] , рік випуску 2008, колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , як об`єкт фінансового лізингу повернуто не було, про що складено комісійний акт. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в пункті 23 постанови від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до ст. 387 ЦК та ч.3 ст. 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Згідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , що ратифікований Законом України №475\\97-ВР від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини 3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною другою статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно з ч.І ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Вимога про витребування майна припиняє право володіння, в силу п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України, якою передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов 'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Враховуючи встановлені обставини справи, з моменту невиконання вимоги про повернення предмету лізингу за спливом строку договору, який не виконаний відповідачем, колишня договірна правова підстава користування майном з боку Клієнта/Лізингоодержувача втрачена (як і його статус Лізингоодержувачем за Договором), та спірне майно вважається таким, що вибуло з волі власника не з його волі, у зв`язку з чим позивач має право витребувати майно з чужого незаконного володіння відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 2 684,00 гривень судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного у зв`язку з задоволенням позовних вимог , понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved