Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Виконавчий комітет Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області як орган опіки та піклування звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що за адресою: [ADDRESS] , проживає зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Остання не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років- [PERSON] , [INFO] . Батьком малолітньої дитини є [PERSON] , [INFO] , який на даний час проходить військову службу у ЗСУ і перебуває безпосередньо у зоні бойових дій. Також з [PERSON] проживала її старша донька- [PERSON] , [INFO] . Проте, [PERSON] виявила бажання проживати зі своїм батьком- [PERSON] , [INFO] . За усною домовленістю між [PERSON] і її колишнім чоловіком [PERSON] , їх донька [PERSON] на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не піклується про психічний стан, фізичний і духовний розвиток дітей. Відносно неї складені протоколи про адміністративне правопорушення: ВАД № 023269 від 21.12.2023 року (за ст. 184-1 КУпАП) та ВАД № 023280 від 23.01.2024 року (за ст. 184-2 КУпАП) про ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. 23.01.2024 року службою у справах дітей виконавчого комітету Заводської міської ради спільно з провідним фахівцем із соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Заводської міської ради та представника Національної Поліції України під час візиту в сім`ю [PERSON] було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, в якому зазначено про безпосередню загрозу життю та здоров`ю дитини. За повідомленням центру надання соціальних послуг Заводської міської ради від 23.01.2024 р. № 23, сім`я перебуває під соціальним супроводом, але мати зловживає алкогольними напоями і рекомендацій спеціалістів не виконує. Рішенням виконавчого комітету Заводської міської ради від 23.01.2024 року № 21 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », у [PERSON] дитина була відібрана без позбавлення батьківських прав, у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози її життю та здоров`ю. Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Заводської міської ради від 23.01.2024 року № 6 малолітня [PERSON] , [INFO] , була тимчасово влаштована до сім`ї [PERSON] (тітки дитини) за її заявою. Враховуючи вищенаведене, просять суд: відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав; передати малолітню [PERSON] органу опіки та піклування для подальшого влаштування; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше 50 відсотків прожиткових мінімуму на одну дитину відповідного віку. Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 27). Ухвалою суду від 21.02.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 38). В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Заводської міської ради Миргородського району Полтавської областіСергієнко С.Ю. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та дату слухання справи повідомлялася належними чином. Причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] також просив позовні вимоги задовольнити. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Дитина проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Батько малолітньої дитини- [PERSON] на даний час проходить військову службу у ЗСУ і перебуває безпосередньо у зоні бойових дій. Згідно акту проведення рівня безпеки дитини від 21.02.2024 року встановлено, що [PERSON] перебуває у стані алкогольного сп`яніння, виражається нецензурною лексикою (а.с. 7-11). Сім`я перебуває на обліку з 01.01.2024 року як така, що опинилася у складних життєвих обставинах за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с. 12). Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи від 23.01.2024 року [PERSON] схильна до зловживання алкогольними напоями (а.с. 13-17). Згідно акту обстеження умов проживання від 21.12.2023 року- умови проживання є незадовільними, санітарно-гігієнічні норми не дотримуються, в кімнатах брудно, потреби дітей задоволені частково (а.с. 18). , Згідно акту обстеження умов проживання від 23.01.2024 року- умови проживання є незадовільними, санітарно-гігієнічні норми не дотримуються, в кімнатах брудно, розкидані залишки їжі та спиртних напоїв, брудні речі та брудний посуд, відсутні гарячі страви, меблі у занедбаному стані (а.с. 19). Рішенням виконавчого комітету Заводської міської ради від 23.01.2024 року № 21 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », у [PERSON] дитина була відібрана без позбавлення батьківських прав, у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози її життю та здоров`ю (а.с. 20). Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Заводської міської ради від 23.01.2024 року № 6 малолітня [PERSON] , [INFO] , була тимчасово влаштована до сім`ї [PERSON] (тітки дитини) за її заявою (а.с. 21). Згідно висновку, затвердженого Рішенням Виконкому Заводської міської ради № 35 від 06.02.2024 року, доцільно відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с. 33, 34-35). Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам- за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно станом на день відібрання дитини існували умови, загрозливі для життя і здоров`я малолітньої дитини і були підстави для негайного її відібрання від матері. Суд погоджується з тим, що на теперішній час є підстави для відібрання дитини від відповідача, оскільки умови для її проживання відсутні і дійсно існує загроза для здоров`я дитини та її життя. Суд вважає, що відібрання дитини від матері з переданням її органу опіки для подальшого її влаштування відповідає інтересам дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім цього, судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 4), не позбавлений батьківських прав, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved