Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

18 грудня 2023 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Савчак Я.О., звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 жовтня 2020 року між АТ «Альфа-Банк», яке змінило назву на АТ «Сенс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 491038403, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» надало, а [PERSON] отримав грошові кошти у тимчасове користування зі сплатою процентів за користування коштами. 30.08.2021, за заявою АТ «Альфа-Банк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 24990, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 22638,67 грн.. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. 6 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження за № [NUMBER] по виконанню вказаного виконавчого напису. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з порушенням приватним нотаріусом Бригідою В.О. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та чинного законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом. Зазначає, що приватний нотаріус вчинив напис не перевіривши безспірність заборгованості позивача на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Крім того, зазначив, що під час виконання даного виконавчого напису з заробітної плати [PERSON] було утримано 9183,44 грн., які АТ «Сенс-Банк» зобов`язане повернути. Позивач просить суд вищевказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню, стягнути із відповідача на його користь безпідставно стягнуті грошові кошти в розмірі 9183,44 грн. та судові витрати. Одночасно із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову (а.с . 34-36). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 20 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 65-66). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третім особам - для подання до суду письмових пояснень. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 20 грудня 2023 року заяву адвоката Савчака Я.О., який діє в інтересах [PERSON] , про забезпечення позову по вказаній справі задоволено; зупинено примусове стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER] з виконання виконавчого напису за реєстраційним номером № 24990, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 30.08.2021 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» (а.с. 67-68). 29 січня 2024 року та 8 квітня 2024 року від відповідача АТ «Сенс Банк» до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву (а.с. 75-83, 96-105), в яких відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вчинений 30.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. виконавчий напис № 24990 відповідає вимогам Закону. Факт укладення кредитного договору та прострочення виконання зобов`язання по кредитному договору позивачем не оспорюється, доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості, чи її іншого розміру не надано, тому на час вчинення виконавчого напису сума заборгованості була безспірною. Позивачем жодним чином не доведено, що в нього наявний інший розмір заборгованості перед банком. Сама лише незгода позивача із заборгованістю, зазначеною у виконавчому написі нотаріуса, не може бути безумовною підставою для задоволення позову. Щодо стягнення безпідставно набутих коштів, то підставою набуття коштів відповідачем був не виконавчий напис, як зазначає позивач, а наявна заборгованість останнього за кредитним договором, який є чинним, підлягає виконанню та є правовою підставою для їх зберігання та зарахування в рахунок погашення заборгованості. Договірний характер правовідносин, що існує між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення кредитних коштів, виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України. Тому позовна заява є безпідставною, поданою виключно з метою ухилення від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідач заперечив також і проти розміру витрат на правничу допомогу, зазначаючи, що підготовка типової позовної заяви з цілком сталою судовою практикою не може зайняти багато часу. Стороною позивача не встановлено суму боргу та/або наявність його меншого розміру, ніж зазначено у виконавчому написі, неправильність визначення кредитором суми заборгованості та іншої відповідальності боржника щодо стягнення якої вчинений виконавчий напис. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Отже, заявлена сума витрат не є співмірною із складністю справи, предметом якої є не майновий спір. Встановлення обставин у справі не потребують висновків спеціалістів, судових експертів та виклику свідків для дачі пояснень, а отже справа відноситься до категорії нескладних. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження, що вказує на не складність справи, а отже сума заявлених витрат не є співмірною зі складністю справи. 1 квітня 2024 року позивач [PERSON] подав до суду клопотання про збільшення позовних вимог, просить суд виконавчий напис, вчинений 30.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за номером 24990, визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути із відповідача на його користь безпідставно стягнуті грошові кошти в розмірі 15640,55 грн. 14 листопада 2023 року представник позивача в системі «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відзив відповідачем поданий з порушенням порядку його надсилання сторонам та за відсутності додатків, на які посилається відповідач, тому повинен бути залишений судом без розгляду. Зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів того, що ним було передано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, засвідчену відповідачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а також докази направлення позивачу та отримання нею позасудової вимоги щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення - застереження про те, що стягувач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором в порядку вчинення виконавчого напису, тому є підстави для задоволення позову. Крім того, оскільки позивач ще 27 грудня 2011 року не визнавала кредитний договір, подавши позов до суду, то порушення прав відповідача почалося із вказаної дати, що свідчить про вчинення виконавчого напису більш ніж через три роки з дня виникнення у відповідача права вимоги. Щодо витрат на правничу допомогу, то, вони є співмірними як із фактичною ціною позову, так і з складністю справи. Відповідач жодним чином не обґрунтував неспівмірність заявленої позивачем правничої допомоги. В судове засідання позивач та її представник не прибули, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача (а.с. 89-90). В судове засідання представник відповідача АТ «Сенс Банк» не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про причини неявки суд не повідомив, правом подачі пояснень на позов не скористався. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В. про причини неявки суд не повідомив, правом подачі пояснень на позов не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року між АТ «Альфа-Банк», яке змінило назву на АТ «Сенс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 491038403, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» надало, а [PERSON] отримав у тимчасове користування грошові кошти в розмірі 20568,84 грн. зі сплатою 39,90 процентів за користування коштами, строком на 48 місяців (а.с. 14-16). 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 24990, яким запропоновано стягнути на користь АТ «Альфа-банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 491038403 від 23 жовтня 2020 року, боржником за яким є [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 березня 2021 року по 17 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 22638,67 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 833,14 грн.; прострочена заборгованість за комісією та процентами - 2626,92 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 19178,61 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плату зі стягувача АТ «Альфа-банк» в розмірі 650 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума заборгованості становить 23288,67 грн.. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В., розглянувши заяву про примусове виконання вказаного виконавчого напису, відкрив виконавче провадження № [NUMBER], в межах якого 1 червня 2023 року виніс по станову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 22-25). Відповідно до копій довідок Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 11 грудня 2023 року (а.с. 26) та від 12 січня 2024 року (а.с. 91) з заробітної плати позивача було утримано в межах виконавчого провадження № [NUMBER] від 06.10.2021 кошти в розмірі 15640,55 грн.. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] зазначив, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки його було вчинено не на нотаріально посвідченому оригіналі кредитного договору та не перевірено безспірність суми боргу. Відповідач, у письмових поясненнях на позовну заяву заперечив проти приведених в позові обставин, зазначивши, що при зверненні до нотаріуса були надані всі документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п. 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 30 серпня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем позивачу повідомлення про порушення кредитних зобов`язань, а відповідач, в свою чергу, не надав суду доказів зворотного. Також позивачу не було надіслано повідомлення про вчинення виконавчого напису, тобто нотаріусом не додержано належних вимог для вчинення виконавчого напису. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що позивач не отримував вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 24990 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). З наданої суду позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] заперечує безспірність сум заборгованості, що підлягають до стягнення за виконавчим написом. Зазначив, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис не перевіривши чи дійсно заборгованість є безспірною. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач АТ «Сенс Банк», не надавши суду належних та допустимих доказів, не довів свого права стягувати заборгованість з позивача за укладеним з фінансовою установою договором, та саму суму заборгованості. Крім того, відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчого напису, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчих написів, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та підлягає задоволенню. Щодо стягнення із АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 15640,55 грн., суд зазначає наступне. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Верховний Суд у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 зазначив, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20. Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. за реєстровим № 24990 від 30.08.2021 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, то отримані АТ «Сенс Банк» на підставі вказаного виконавчого напису кошти, підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. При цьому, суд наголошує, що поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України підлягає та сума коштів, яка була перерахована на рахунок АТ «Сенс Банк». В судовому засіданні встановлено, що в межах виконавчого провадження № [NUMBER] від 6 жовтня 2021 року з відповідача було утримано 15640,55 грн. (а.с. 26-27, 91). Проте, на рахунок АТ «Сенс Банк» було перераховано суму коштів у розмірі - 14036,87 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів: № 28092466 від 15.11.2023 на суму 650 грн., № 28093346 від 15.11.2023 на суму 3472,92 грн., № 140040683 від 02.01.2024 на суму 9913,95 грн. (а.с. 112-113). Отримання вказаної суми також визнав відповідач. Відтак, сума коштів, яка була стягнута із позивача та надійшла на рахунок АТ «Сенс Банк» по ВП [NUMBER] становить - 14036,87 грн. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 14036,87 грн.. Щодо заявленої позивачем суми грошових коштів у розмірі 1603,68 грн., то вказана сума не підтверджена належними доказами про перерахування її на користь АТ «Сенс Банк». При цьому, суд зазначає, що частина стягнутих із позивача грошових коштів може бути витратами виконавчого провадження та основною винагородою приватного виконавця, а отже фактично не набуті відповідачем. Вказане підтверджується поясненнями відповідача і додатками до них та не спростовано позивачем. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед АТ «Сенс Банк» за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, предметом позову в якій є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «Сенс Банк» необхідно стягнути на користь позивача 2147,20 грн. судового збору за подачу позовної заяви до суду та 536,90 грн. за подачу заяви про забезпечення позову (а.с. 1, 33). На підставі викладеного,

Outcome: partial