Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 31 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб вчинено запис за №1380. Від шлюбу подружжя мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] . Спільне життя між подружжями припинилось з січня 2021 р. через різні погляди на життя та сімейні цінності Збереження сім`ї та подальше шлюбне життя не є можливим. За таких обставин пзивач просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] та повернутиїй дошлюбне прізвище «[PERSON] ». Провадження в справі відкрито 16.01.2023, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Матеріали справи містять заяву представника [PERSON] про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило, правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 31 липня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1380, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу відповідач отримала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження наявна в матеріалах спрапви). Позивач вказує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились та спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем не є можливим. Викладені позивачем [PERSON] обставини не спростовано [PERSON] . В матеріалах справи міститься рішення мирового судді судової ділянки №81 Сімферопольського судового району Республіки Крим від 22.06.2021 року, яким шлюб між сторонами було розірвано. Разом з тим, згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та/або особами незаконних органів на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків. За таких обставин рішення мирового судді судової ділянки №81 Сімферопольського судового району Республіки Крим від 22.06.2021 року не несе правових наслідків, оскільки видано на території непідконтрольній українській владі. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про спільне проживання сторін, ведення спільного господарства. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача та відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як свідчить позовна заява [PERSON] просить суд при ухваленні рішення про розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON] ». Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved