Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просила постановити судове рішення, яким стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення нею двадцяти трьох років; стягнути з відповідача у її користь судові витрати по справі. В основу своїх позовних вимог [PERSON] зіслалася на те, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне сумісне життя з відповідачем не склалося тому рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2011 року шлюб між ними розірвано, дочку [PERSON] залишено на проживанні разом з нею. Згідно рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17.03.2014 року з відповідача [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 гривень щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. 04.12.2023 року дочці [PERSON] виповнилося 18 років, і відповідно стягнення аліментів на її утримання припинено. На цей час дочка [PERSON] продовжує навчатись і є студентом 1 курсу факультету психології спеціальності 053 Психологія (освітня програма «Психологія) освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника. Передбачуваний термін закінчення навчання 30.06.2027 року. У зв`язку з навчанням, дочка потребую матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки офіційно працює в ТзОВ «Сапсан» м. Дрогобич Дрогобицького району Львівської області. Вищенаведені обставини змусили її звертатись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. У судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, а також зазначила, що позов підтримує, у зв`язку з чим просила постановити рішення про задоволення позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не прибув, хоча суд вживав заходів для його повідомлення про день час та місце розгляду справи. Відзиву на позов та будь-яких заяв чи клопотань, а також доказів на спростування позовних вимог суду не подавав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08.03.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи. 16.04.2024 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від позивачки поступила заява про розгляд справи у її відсутності, у якій вона також зазначила, що позов підтримує, не заперечує проти ухваленя заочного рішення (а.с.20). Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16.04.2024 суд постановив провести заочний розгляд цієї цивільної справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [PERSON] , [INFO] , якій виповнилося 18 років, є дочкою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.12.2005 (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 15.10.2014 року, позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6) Повнолітня дочка сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується витягом №138/17-29 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого старостою Красненського старостинського округу №2 Перегінської селищної ради від 05.03.2024 року (а.с. 11). Довідкою №26322 від 19.02.2024 підтверджено, що дочка сторін [PERSON] є студентом 1 курсу факультету психології спеціальності 053 Психологія (освітня програма «Психологія») освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника. Перебачуванй термін закінчення навчання 30.06.2027. Між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні його повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися, до закінчення навчання чи досягнення останньою двадцяти трьох років. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: проаналізувавши доводи позивачки, викладені в позовній заяві, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, враховуючи таке. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчання на 1 курсі денної (контрактної) форми навчання за освітнім ступенем « Бакалавр » у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника. У зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. На час навчання вона перебуває на утриманні матері, при цьому її батько теж повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання, поки вона продовжує навчання. А тому відповідач повинен сплачувати у користь позивачки аліменти на утримання дочки на період її навчання, але не довше, ніж до досягнення останньою 23 років. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не поступало, а тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, що відповідач офіційно працевлаштований в ТзОВ «Сапсан» та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки, а тому здатний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно на дитину на період навчання, але не більше, ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Даючи оцінку викладеному, суд бере до уваги також, що законом встановлено обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу дочці, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу відповідачем не надано, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно на повнолітню дочку на період навчання, але не більше, ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років, починаючи з 06.03.2024 оскільки згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1500 грн., на підтвердження чого до справи долучено розрахункову квитанцію №7 від 29.02.2024 (а.с.12) на вказану суму за складання позовної заяви адвокатом Витвицьким Р.В. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, тому з останнього слід стягнути на користь позивачки 1500 грн. понесених нею документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу. Також, беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 81, 141 ЦПК України, ст. 7, 141, 181, 182, 191, 199, 200, 201 СК України,

Outcome: approved