Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У березні місяці 2024 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона із відповідачем перебуває з 02 вересня 2011 року у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з [PERSON] . Спору про місце проживання доньки між [PERSON] та [PERSON] не має. Фактично сімейні відносини припинено з 10 листопада 2023 року, сторони не проживають разом. Сімейне життя між сторонами не склалося у зв`язку з різними характерами, різними поглядами на сімейне життя, різними баченнями майбутнього, відсутності спільних інтересів, взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюб існує формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. В зв`язку з наведеним просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] до [PERSON] . Місце проживання дитини [PERSON] позивачка просить залишити з матірю [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України постановлено ухвалу суду від 29 березня 2024 року, якою відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, місце та час розгляду справи. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду справи, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] сторони по справі, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції в Київській області про що, складено відповідний актовий запис № 73, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони по справі мають спільну дитину малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до наданої довідки виданої виконавчим комітетом Миронівської міської ради № 01-24/565 від 20 березня 2024 року, про те що [PERSON] без реєстрації проживає за адресою [ADDRESS] в складі сімї донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно постанови від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до наданих матеріалів справи, суд встановив, що сторонни по справі не містять спору щодо місця проживання дитини. Суд вважає, за можливе позовні вимоги щодо залишення проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її фактичного проживання, задовольнити, оскільки відповідач, як батько дитини, не заперечує проти проживання доньки разом з матір`ю, тобто відсутній спір між батьками. Судом встановлено що, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Встановлені обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо розірвання шлюбу та залишення проживати неповнолітніх дітей разом з матір`ю підлягають задоволенню. Позивач, відповідно до ч. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, згідно правил статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved