Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва із зазначеним позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, в якому просить: - стягнути з [PERSON] на свою користь суму відновлювального ремонту у розмірі 153 659,58 грн., проведення якого необхідне для ліквідації наслідків залиття нежитлового підвального приміщення з [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 52 203,21 грн., яка заподіяна внаслідок пошкодження кухонних меблів, скатертини, подушок та чохла для стільця, розташованих в приміщенні [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на проведення експертизи у розмірі 11 704,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на свою користь судовий збір у розмірі 2 558,63 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, позивач зазначає наступне. Так, [PERSON] є власницею нежилих приміщень з [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 16.04.2019. Вказує, що 14.07.2022 нею було виявлено сліди аварії та затоплення, про що 15.07.2022 позивачем було повідомлено шляхом надсилання листа на електронну адресу КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Солом`янського району м. Києва». 22.07.2022 комісія ЖЕД-902 склала Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) про те, що 10.07.2022 в нежитловому підвальному приміщенні з [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , сталося залиття, аварія на системі центрального опалення (гарячого водопостачання, водопостачання, рушникосушарці), внаслідок якого пошкоджено приміщення № 4 площею 9,4 кв.м., підвісна стеля (короб) пошкоджено 1 кв.м. Причиною залиття, аварії, що трапилася на системі ЦО, ГВС або ХВП є засмічення каналізації внаслідок порушення мешканцями правил утримання жилих будинків. Висновки і рекомендації комісії: для деталізованої оцінки пошкодженого майна рекомендуємо звернутись до спеціалізованої організації. 25.07.2022 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» надало відповідь за № 38-1716/03, в якій вказано, що враховуючи, що залиття носило тимчасовий характер, ймовірною причиною залиття зазначеного нежитлового приміщення є порушення мешканцями вище розташованої квартири «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572. Позивач зазначає, що в грудні 2022 року вона звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського районного суду м. Києва». У рішенні від 31.03.2023 у справі № 760/19409/22 Солом`янський районний суд м. Києва констатував, що «залиття сталося у зв`язку з недотриманням споживачем правил, що виключає вину Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Квартира [ADDRESS] , з якої сталося залиття нежитлового приміщення, перебуває у власності [PERSON] . Таким чином, саме вона несе відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, які знаходяться у її квартирі та негативні наслідки, які настали у зв`язку з його пошкодженням». Позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У наведеній правовій нормі мова йде про преюдиційні факти. Преюдиційність - у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравши законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Таким чином, позивач вважає, що встановлення у рішенні Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/19409/22 вини [PERSON] у залитті в нежитловому підвальному приміщенні з [ADDRESS] , є преюдиційним фактом і не підлягає доказуванню. Враховуючи дані твердження Солом`янського районного суду м. Києва, позивач дійшла висновку, що відповідальність за залиття вищевказаних нежитлових приміщень лежить на [PERSON] , тому вважає, що саме [PERSON] повинна відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану залиттям вищевказаних приміщень. Як вказує позивач, для встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям помешкання, а також причин такого залиття, вона звернулася до відповідної експертної установи з проханням провести експертне дослідження. 28.07.2022 позивач уклала договір № ED-1536-6-2016.22 та договір № ED-1502-1-2015.22 про проведення експертного дослідження з ТОВ «Судова незалежна експертиза України. Згідно з Висновком експерта № ED-1502-1-2015.22 за результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження, що складений 17.08.2022, встановлено, що розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття приміщень [ADDRESS] , станом на момент складання висновку, становить 32 336,00 грн., у тому числі: приміщення № 4 - кухня: 14 827,00 грн.; - приміщення № 2 - основне і № 3 - коридор: 17 509,00 грн. Крім того, відповідно до Локального кошторису на ремонтні роботи № 02-01-01 Приміщення № 2 і № 3, витрати праці робітників складають 93 035,8 грн. Відповідно до Локального кошторису на ремонтні роботи Кухня № 4, витрати праці робітників складають 49 598,8 грн. Згідно з Підсумковою відомістю ресурсів до локального кошторису № 02-01-01 на ремонтні роботи, вартість будівельних матеріалів, виробів і комплектів складає 4 620,00 грн., витрати на навантаження та перевезення будівельного сміття складають 2 700,00 грн., витрати на будівельні матеріали, вироби і комплекти складають 3 704,98 грн. Відповідно до Висновку експерта № ED-1536-6-2016.22 за результатом проведення експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, що складений 03.10.2022, матеріальна шкода, заподіяна внаслідок пошкодження кухонних меблів, скатертини, подушок та чохла для стільця, розташованих в приміщенні [ADDRESS] , на момент проведення товарознавчого дослідження, складає: 52 203,21 грн. Таким чином, загальна вартість відновлювального ремонту складає 153 659,58 грн., проведення якого необхідне для ліквідації наслідків залиття нежитлового підвального приміщення з [ADDRESS] , серед якої: - відповідно до Локального кошторису на ремонтні роботи № 02-01-01 Приміщення № 2 і № 3, витрати праці робітників складають 93 035,8 грн.; - відповідно до Локального кошторису на ремонтні роботи Кухня № 4, витрати праці робітників складають 49 598,8 грн.; - згідно з Підсумковою відомістю ресурсів до локального кошторису № 02-01-01 на ремонтні роботи, вартість будівельних матеріалів, виробів і комплектів складає 4 620,00 грн.; - витрати на навантаження та перевезення будівельного сміття складають 2 700,00 грн.; - витрати на будівельні матеріали, вироби і комплекти складають 3 704,98 грн. Також позивачем понесені витрати на проведення експертизи: - 5 663,00 грн. відповідно до договору № ED-1502-1-2015.22 від 28.07.2022; - 6 041,00 відповідно до договору № ED-1536-6-2016.22 від 28.07.2022. Таким чином, позивач понесла витрати на проведення експертизи у розмірі 11 704,00 грн. Крім того, позивач вказує на те, що внаслідок аварії та затоплення в нежитловому підвальному приміщенні з [ADDRESS] , їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження нежитлового приміщення, через що дані приміщення стали непридатними для використання без проведення ремонту. Також через залиття було порушено звичний та розмірений спосіб життя, виникла необхідність у докладанні додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного дорогоцінного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття. Таким чином, позивач вважає, що їй спричинено моральну шкоду, яку вона визначила в розмірі 50 000 грн., внаслідок залиття нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , яке сталося з вини відповідача. З огляду на викладене та враховуючи той факт, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києві від 31.03.2023 року у справі № 760/19409/22 встановлено, що [PERSON] несе відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, які знаходяться у її квартирі та негативні наслідки, які настали у зв`язку з його пошкодженням, тому позивач вважає, що саме відповідач має нести відповідальність за спричинену матеріальну (майнову) та моральну шкоду позивачу, завдану залиттям приміщень. З викладених підстав просить задовольнити позов. 27.06.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2023 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 30.06.2023, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 10.08.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, та просить суд відмовити в задоволенні позову. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що обґрунтовуючи свої вимоги в частині наявності вини відповідача у спричинених позивачу збитках, позивач посилається, зокрема, на: - Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 22.07.2022; - рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2023 у справі № 760/19409/22. Разом з тим, жоден з наданих позивачем доказів не доводить факт спричинення залиття належних позивачеві нежитлових приміщень саме відповідачем. Так, у Акті від 22.07.2022 зазначено наступне: «…Причиною залиття є засмічення каналізації внаслідок порушення мешканцями правил утримання жилих будинків». Тобто, вказаний акт не містить відомостей про те, що залиття нежитлових приміщень з [ADDRESS] сталося внаслідок порушення правил утримання жилих будинків саме власником квартири [ADDRESS] цього будинку, тобто відповідачем. Щодо рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2023, то вказаним судовим рішенням у справі № 760/19409/22 було відмовлено в задоволенні вимог позивача про зобов`язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» відшкодувати їй завдану залиттям шкоду. Більш того, у вищевказаному рішенні суду зазначено наступне: «…У позовній заяві зазначено, що позивач не погоджується з тим, що причиною залиття стало порушення мешканцями правил утримання житлових будинків і гуртожитків. Вважає, що причиною залиття є неналежне обслуговування, утримання та ремонт будинку зі сторони КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району». При цьому, суд також посилався на Акт від 22.07.2022, згідно якого причиною залиття (належних позивачу приміщень) є засмічення каналізації внаслідок порушення мешканцями правил утримання жилих будинків. Але, судом не було встановлено порушення правил утримання будинків саме відповідачем. Щодо листа-відповіді від 25.07.2022 № 38-1716/03, в якому КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» вказало, що: «…залиття носило тимчасовий характер, ймовірною причиною залиття зазначеного нежитлового приміщення є порушення мешканцями вище розташованої квартири «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572…», то зазначена в цьому листі інформація є лише припущенням, а тому не може доводити вини відповідача у спричинених позивачу збитках. У своєму рішенні від 31.03.2023 Солом`янський районний суд м. Києва не встановлював обставин щодо відповідальності відповідачки [PERSON] за шкоду, спричинену позивачці, про що остання безпідставно зазначає у своїй позовній заяві. А тому, твердження позивачки щодо преюдиційності певних фактів встановлених у справі №760/19409/22, щодо даної справи, на думку відповідача, є помилковим. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено та не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вини відповідача у залитті належних позивачу нежитлових приміщень з [ADDRESS] . 01.09.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник повністю підтримує заявлені позовні вимоги, а твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважає необґрунтованими. Представник позивача наголошує, що у рішенні від 31.03.2023 у справі № 760/19409/22 Солом`янський районний суд м. Києва встановив, що залиття сталося у зв`язку з недотриманням споживачем правил, що виключає вину Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Квартира [ADDRESS] , з якої сталося залиття нежитлового приміщення, перебуває у власності [PERSON] . Таким чином, саме вона несе відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, які знаходяться у її квартирі та негативні наслідки, які настали у зв`язку з його пошкодженням. У даному рішенні у справі № 760/19409/22 Солом`янський районний суд м. Києва чітко встановив, що відповідач несе відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, які знаходяться у її квартирі та негативні наслідки, які настали у зв`язку з його пошкодженням. Тобто, недбале ставлення до внутрішньобудинкових мереж, які знаходяться у квартирі відповідача, призвело до негативних наслідків, а саме залиття нежитлових приміщень позивача. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не вказало будь-якої іншої причини ніж те, що причиною залиття зазначеного нежитлового приміщення є порушення мешканцями вищерозташованої квартири «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572. Отже, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» чітко встановило, що аварія сталася у квартирі [ADDRESS] . Також представник вкотре наголосив, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2023 у справі № 760/19409/22 встановлено, що [PERSON] несе відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, які знаходяться у її квартирі та негативні наслідки, які настали у зв`язку з його пошкодженням. Таким чином, встановлення Солом`янським районним судом м. Києва вини [PERSON] у залитті нежитлових приміщень позивача є преюдиційним фактом та не підлягає доказуванню. Крім того, представник позивача вказав, що відповідач жодними доказами не довела свою невинуватість у залитті нежилих приміщень з [ADDRESS] . Заперечення, викладені у відзиві відповідача, ґрунтуються лише на припущеннях та особистій думці відповідача, яка не підтверджена жодними доказами. Враховуючи викладене, сторона позивача вважає, що саме [PERSON] повинна відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану залиттям вищевказаних приміщень. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником нежилих приміщень з [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 16.04.2019. Право власності позивача на зазначені нежилі приміщення підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 163787469 від 16.04.2019. Будинок [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Києва та переданий у господарське відання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району». 10 липня 2022 року відбулось залиття в нежитловому підвальному приміщенні з [ADDRESS] , власником якого є позивач. Факт залиття підтверджується Актом співробітників ЖЕД № 902 від 22 липня 2022 року про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). Відповідно до зазначеного акту причиною залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВС або ХВП, є засмічення каналізації внаслідок порушення мешканцями правил утримання жилих будинків. Висновки і рекомендації комісії: Для деталізованої оцінки пошкодженого майна рекомендуємо звернутись до спеціалізованої організації. Акт складений після обстеження та встановлення причин залиття. Як вбачається з листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 25.07.2022 № 38-1716/03, у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» було розглянуто звернення позивача від 15.07.2022 стосовно залиття нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Повідомляється, що відповідно до витягу з програмного комплексу «Городок» Центральної диспетчерської служби Солом`янського району м. Києва від 14.07.2022 в 14-00 год. було зареєстровано заявку № 8438760 щодо залиття нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . За інформацією житлово-експлуатаційної дільниці № 902 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» працівниками обслуговуючої дільниці було обстежено нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] зазначеного будинку з каналізаційної мережі. Одночасно проінформовано, що у нежитловому приміщенні [ADDRESS] каналізаційна мережа проходить під стелю, закладена коробом на якому об лаштована підвісна стеля, доступ до мережі відсутній, тому провести детальне обстеження не було технічної можливості. У листі зазначається про те, що враховуючи, що залиття носило тимчасовий характер, ймовірною причиною залиття зазначеного нежитлового приміщення є порушення мешканцями вищерозташованої квартири «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572. Також інформовано, що житлово-експлуатаційна дільниця № 902 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не є суб`єктом оціночної діяльності. У випадку залиття квартири працівниками обслуговуючої організації складається акт про залиття чи аварію. Акт є письмовим документом, що фіксує ситуацію, що трапилась, в даному випадку у зв`язку з залиттям квартири. Для визначення розміру завданої шкоди рекомендовано звернутися до відповідних експертних організацій. Як вбачається з матеріалів справи, для встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям помешкання, а також причин такого залиття, позивач звернулася до відповідної експертної установи з проханням провести експертне дослідження. Так, 28.07.2022 позивач уклала договір № ED-1536-6-2016.22 та договір № ED-1502-1-2015.22 про проведення експертного дослідження з ТОВ «Судова незалежна експертиза України. Також 09.08.2022 позивачем з ТОВ «Судова незалежна експертиза» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № ED-1502-1-2015.22 від 28.07.2022 про проведення експертного дослідження. Згідно з Висновком експерта № ED-1502-1-2015.22 за результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження, що складений 17.08.2022, встановлено, що розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття приміщень [ADDRESS] , станом на момент складання висновку, становить 32 336,00 грн., у тому числі: - приміщення № 4 - кухня: 14 827,00 грн.; - приміщення № 2 - основне і № 3 - коридор: 17 509,00 грн. Крім того, відповідно до Локального кошторису на ремонтні роботи № 02-01-01 Приміщення № 2 і № 3, витрати праці робітників складають 93 035,8 грн. Відповідно до Локального кошторису на ремонтні роботи Кухня № 4, витрати праці робітників складають 49 598,8 грн. Згідно з Підсумковою відомістю ресурсів до локального кошторису № 02-01-01 на ремонтні роботи, вартість будівельних матеріалів, виробів і комплектів складає 4 620,00 грн., витрати на навантаження та перевезення будівельного сміття складають 2 700,00 грн., витрати на будівельні матеріали, вироби і комплекти складають 3 704,98 грн. Відповідно до Висновку експерта № ED-1536-6-2016.22 за результатом проведення експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, що складений 03.10.2022, встановлено, що матеріальна шкода, заподіяна внаслідок пошкодження кухонних меблів, скатертини, подушок та чохла для стільця, розташованих в приміщенні [ADDRESS] , на момент проведення товарознавчого дослідження, складає: 52 203,21 грн. Розрахунок розміру матеріальної шкоди щодо кавового апарату та чайнику не проводився з причин описаних у дослідницькій частині даного висновку. Таким чином, загальна вартість відновлювального ремонту складає 153 659,58 грн., проведення якого необхідне для ліквідації наслідків залиття нежитлового підвального приміщення з [ADDRESS] , серед якої: - відповідно до Локального кошторису на ремонтні роботи № 02-01-01 Приміщення № 2 і № 3, витрати праці робітників складають 93 035,8 грн.; - відповідно до Локального кошторису на ремонтні роботи Кухня № 4, витрати праці робітників складають 49 598,8 грн.; - згідно з Підсумковою відомістю ресурсів до локального кошторису № 02-01-01 на ремонтні роботи, вартість будівельних матеріалів, виробів і комплектів складає 4 620,00 грн.; - витрати на навантаження та перевезення будівельного сміття складають 2 700,00 грн.; - витрати на будівельні матеріали, вироби і комплекти складають 3 704,98 грн. Також вбачається, що позивачем понесені витрати на проведення експертизи: - 5 663,00 грн. відповідно до договору № ED-1502-1-2015.22 від 28.07.2022; - 6 041,00 відповідно до договору № ED-1536-6-2016.22 від 28.07.2022., що підтверджується копіями відповідних рахунків, які долучені до матеріалів справи, та копіями квитанцій про сплату позивачем таких витрат на проведення експертизи № 0.0.2629755447.1 від 03.08.2022, № 0.0.2629749963.1 від 03.08.2022 та № 0.0.2636354696.1 від 10.08.2022. Таким чином, позивач понесла витрати на проведення експертизи у розмірі 11 704,00 грн. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] , позивач посилається на те, що в грудні 2022 року вона звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського районного суду м. Києва». У рішенні від 31.03.2023 у справі № 760/19409/22 Солом`янський районний суд м. Києва констатував, що «залиття сталося у зв`язку з недотриманням споживачем правил, що виключає вину Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Квартира [ADDRESS] , з якої сталося залиття нежитлового приміщення, перебуває у власності [PERSON] . Таким чином, саме вона несе відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, які знаходяться у її квартирі та негативні наслідки, які настали у зв`язку з його пошкодженням». Позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У наведеній правовій нормі мова йде про преюдиційні факти. Преюдиційність - у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравши законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Таким чином, позивач вважає, що встановлення у рішенні Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/19409/22 вини [PERSON] у залитті в нежитловому підвальному приміщенні з [ADDRESS] , є преюдиційним фактом і не підлягає доказуванню. Враховуючи дані твердження Солом`янського районного суду м. Києва, позивач дійшла висновку, що відповідальність за залиття вищевказаних нежитлових приміщень лежить на [PERSON] , тому вважає, що саме [PERSON] повинна відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану залиттям вищевказаних приміщень. У поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Так, відповідач вказує на те, що обґрунтовуючи свої вимоги в частині наявності вини відповідача у спричинених позивачу збитках, позивач посилається, зокрема, на: - Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 22.07.2022; - рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2023 у справі № 760/19409/22. Разом з тим, жоден з наданих позивачем доказів не доводить факт спричинення залиття належних позивачеві нежитлових приміщень саме відповідачем. Так, у Акті від 22.07.2022 зазначено наступне: «…Причиною залиття є засмічення каналізації внаслідок порушення мешканцями правил утримання жилих будинків». Тобто, вказаний акт не містить відомостей про те, що залиття нежитлових приміщень з [ADDRESS] сталося внаслідок порушення правил утримання жилих будинків саме власником квартири [ADDRESS] цього будинку, тобто відповідачем. Щодо рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2023, то вказаним судовим рішенням у справі № 760/19409/22 було відмовлено в задоволенні вимог позивача про зобов`язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» відшкодувати їй завдану залиттям шкоду. Більш того, у вищевказаному рішенні суду зазначено наступне: «…У позовній заяві зазначено, що позивач не погоджується з тим, що причиною залиття стало порушення мешканцями правил утримання житлових будинків і гуртожитків. Вважає, що причиною залиття є неналежне обслуговування, утримання та ремонт будинку зі сторони КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району». При цьому, суд також посилався на Акт від 22.07.2022, згідно якого причиною залиття (належних позивачу приміщень) є засмічення каналізації внаслідок порушення мешканцями правил утримання жилих будинків. Але, судом не було встановлено порушення правил утримання будинків саме відповідачем. Щодо листа-відповіді від 25.07.2022 № 38-1716/03, в якому КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» вказало, що: «…залиття носило тимчасовий характер, ймовірною причиною залиття зазначеного нежитлового приміщення є порушення мешканцями вище розташованої квартири «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572…», то зазначена в цьому листі інформація є лише припущенням, а тому не може доводити вини відповідача у спричинених позивачу збитках. У своєму рішенні від 31.03.2023 Солом`янський районний суд м. Києва не встановлював обставин щодо відповідальності відповідачки [PERSON] за шкоду, спричинену позивачці, про що остання безпідставно зазначає у своїй позовній заяві. А тому, твердження позивачки щодо преюдиційності певних фактів встановлених у справі № 760/19409/22, щодо даної справи, на думку відповідача, є помилковим. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено та не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вини відповідача у залитті належних позивачу нежитлових приміщень з [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Між тим, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надав рекомендації, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наяність шкоди, б)протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Таким чином, при вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За змістом ст. 151 ЖК Українсякої РСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З цього випливає, що обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Позивач вважає, що залиття сталось з вини відповідачки, яка є власником вище розташованої квартири [ADDRESS] . Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення, та з`ясування питання, чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир, або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма цього акта встановлена в додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; дата аварії, її характер та причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття та про обсяг робіт для усунення його наслідків. У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009. №12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи - прізвище, ім`я, по батькові - підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Крім того, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та мешканців квартир. З наведеного слідує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття його приміщення з вини відповідача, зокрема, комісійний акт, який складено із додержанням вищевказаних вимог Правил, у якому містяться відомості про конкретне місце та факт залиття, можливу винну особу, причини залиття, завдані пошкодження та обсяг робіт для їх усунення. Отже, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 встановлено порядок та спосіб фіксування факту залиття квартир та його наслідків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) для вирішення справи, встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України). Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. На підтвердження зазначених підстав для позову позивачка надала суду: - Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 22.07.2022, складений комісією ЖЕД-902. Відповідно до зазначеного акту причиною залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВС або ХВП, є засмічення каналізації внаслідок порушення мешканцями правил утримання жилих будинків. Висновки і рекомендації комісії: Для деталізованої оцінки пошкодженого майна рекомендуємо звернутись до спеціалізованої організації. Акт складений після обстеження та встановлення причин залиття. - Висновок експерта № ED-1502-1-2015.22 за результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження, що складений 17.08.2022, яким встановлено, що розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття приміщень [ADDRESS] , станом на момент складання висновку, становить 32 336,00 грн., у тому числі: - приміщення № 4 - кухня: 14 827,00 грн.; - приміщення № 2 - основне і № 3 - коридор: 17 509,00 грн. Висновок експерта № ED-1536-6-2016.22 за результатом проведення експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, що складений 03.10.2022, яким встановлено, що матеріальна шкода, заподіяна внаслідок пошкодження кухонних меблів, скатертини, подушок та чохла для стільця, розташованих в приміщенні [ADDRESS] , на момент проведення товарознавчого дослідження, складає: 52 203,21 грн. Розрахунок розміру матеріальної шкоди щодо кавового апарату та чайнику не проводився з причин описаних у дослідницькій частині даного висновку. При цьому, 25.07.2022 Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» надало відповідь за № 38-1716/03, в якій вказано, що враховуючи, що залиття носило тимчасовий характер, ймовірною причиною залиття зазначеного нежитлового приміщення є порушення мешканцями вищерозташованої квартири «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572. Відповідач заперечує факт залиття належного позивачеві нежитлового підвального приміщення з [ADDRESS] . Вбачається, що при складанні акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 22.07.2022, відповідач була відсутня. Доказів обстеження вище розташованої квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач, та з якої, на думку позивача сталося залиття належного позивачу приміщення, зазначений акт не містить. Вказаний акт не містить і відомостей про те, що залиття нежитлових приміщень з [ADDRESS] сталося внаслідок порушення правил утримання жилих будинків саме власником квартири [ADDRESS] цього будинку, тобто відповідачем. При цьому, з наданих суду доказів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що квартиру відповідача ніхто взагалі не оглядав, тому вказаний Акт про залиття не може підтверджувати вину відповідача в залитті. За таких обставин, суд критично оцінює наданий стороною позивача акт про залиття, оскільки він не містять інформації про те, яким чином члени комісії встановили причини залиття без огляду квартири відповідача. Доводи, викладені в акті про залиття з приводу засмічення каналізації внаслідок порушення мешканцями правил утримання жилих будинків, не підтверджені жодними належними доказами та жодним чином не підтверджують вину відповідача у залитті. Лист-відповідь від 25.07.2022 № 38-1716/03, в якому КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» вказало, що: «…залиття носило тимчасовий характер, ймовірною причиною залиття зазначеного нежитлового приміщення є порушення мешканцями вище розташованої квартири «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572…», не доводить вини відповідача у спричинених позивачу збитках, так як зазначена в цьому листі інформація є лише припущенням. Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України «Про державну таємницю». Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З відомостей, які містяться в ЄДРСР вбачається, що в грудні 2022 року позивач зверталася в суд з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» про стягнення коштів, заподіяних позивачу внаслідок залиття, що мало місце 10.07.2022 року в нежитловому підвальному приміщенні з [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Вказані обставини сторонами не заперечуються. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2023 за результатами розгляду справи № 760/19409/22, - відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» (м. Київ, вул. Левка Мацієвича, 6, код ЄДРПОУ 35756919) про стягнення коштів. Як вбачається з рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2023, у позовній заяві позивач вказала, що вона не погоджується з тим, що причиною залиття стало порушення мешканцями правил утримання житлових будинків і гуртожитків та вважає, що причиною залиття є неналежне обслуговування, утримання та ремонт будинку зі сторони КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району». За результатами розгляду справи № 760/19409/22, суд дійшов висновку, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» не порушувало прав позивача, оскільки актом про залиття встановлено, що причиною аварії є засмічення каналізації внаслідок порушення мешканцями правил утримання жилих будинків. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, позивач наголошує, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2023 у справі № 760/19409/22 встановлено, що [PERSON] несе відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, які знаходяться у її квартирі та негативні наслідки, які настали у зв`язку з його пошкодженням. Таким чином, встановлення Солом`янським районним судом м. Києва вини [PERSON] у залитті нежитлових приміщень позивача є преюдиційним фактом та не підлягає доказуванню. Разом з тим, у рішенні від 31.03.2023 року Солом`янський районний суд м. Києва не встановлював обставин щодо відповідальності відповідачки [PERSON] за шкоду, спричинену позивачці, а тому твердження позивачки щодо преюдиційность певних фактів, встановлених у справі № 760/19409/22, щодо даної справи є помилковими. Будь-яких інших доказів на підтвердження вини відповідача в залитті приміщення позивача суду надано не було. Аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що посилання позивача ґрунтуються лише на припущеннях. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При вирішенні спору суд враховує наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто позивач, з урахуванням визначених нормами процесуального законодавства принципів змагальності та диспозитивності, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. У свою чергу, як зазначено вище, суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає, як і не має оглядати сайти, зазначені позивачем у позові. За результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позивачка не довела факту протиправних дій (бездіяльності) відповідача і причинний зв`язок між цією протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а відтак підстави для відшкодування майнової шкоди відсутні, оскільки беззаперечних доказів, які б підтвердили, що залиття сталося саме з вини відповідача, як власника вище розташованої квартири, а також причинного зв`язку між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками у вигляді шкоди, суду не надано. Також не надано будь-яких доказів того, що обстежувалася квартира відповідача та, відповідно, було встановлено, що залиття сталося саме з вини мешканців квартири відповідача. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, інших суду надано не було про їх витребування питання не порушувалося. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи щодо заподіяння саме відповідачем шкоди та протиправність її поведінки, що призвело до заподіяння позивачу шкоди, не доведено належними та допустимими доказами, а тому суд не має підстав вважати позовні вимоги доведеними, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я тощо. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В абзаці 2 пункту 5 вище приведеної постанови Пленуму зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові КЦС ВС від 18.03.2020 у справі №460/2545/17, якщо право, за захистом якого звернувся позивач, не порушено, то і підстав для відшкодування моральної шкоди (похідна вимога) немає. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовлено, суд вважає за необхідне відмовити й у задоволенні позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, які є похідними та тісно взаємопов`язані з вимогами про відшкодування майнової шкоди. За правилами ст. 141 ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed