Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2-Б» (далі - ОСББ «Микільсько-Слобідська 2-Б») звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.02.2018 року до 31.12.2023 року з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 93 355,90 грн., та про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.02.2018 року до 31.12.2023 року з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 31 118,63 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачу [PERSON] належить на праві власності частини нежитлового приміщення № [NUMBER] (літ А), а відповідачу [PERSON] належить на праві власності 1/4 частина нежитлового приміщення № [NUMBER] (літ А) в будинку [ADDRESS] ОСББ «Микільсько-Слобідська 2-Б». Однак, у зв`язку із невиконанням зобов`язань щодо сплати обов`язкових внесків і платежів у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем по оплаті щомісячних внесків за період з 01.02.2018 року до 31.12.2023 року у розмірі 93 355,90 грн. та у розмірі 31 118,63, тобто відповідно до частки у праві власності кожного відповідача, що є предметом позовних вимог з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних, від простроченої суми боргу. 11 березня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2-Б» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. 08 квітня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва письмове клопотання відповідачів [PERSON] , [PERSON] про зміну порядку розгляду справи - залишено без задоволення. Представник відповідачів [PERSON] надала до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечила в повному обсязі вказуючи на безпідставність та необґрунтованість заявленої позивачем суми заборгованості, а також представником заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Представник позивача Золотопуп С.В. скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, додатково зауважив про відсутність факту пропуску позивачем строку позовної давності звернення з даним позовом до суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. (ст. 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку») Рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] від 04.12.2016 року та заключним протоколом від 26.12.206 року затверджено Статут ОСББ «Микільсько-Слобідська 2-Б» для обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території. Державну реєстрацію ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» проведено 30 січня 2017р., Багатоквартирний будинок [ADDRESS] прийнятий в управління та обслуговування ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» | актом приймання-передачі житлового будинку від 31.01.2018 р. з прибудинковж територією площею 7774 м.кв. Фактичну діяльність із управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] » почало з 01 лютого 2018 року. Змінами, що внесені в Закон України «Про об`єднання співвласник багатоквартирного будинку» і набули чинності з 01.07.2015 року виключені норми, що передбачали укладення договорів про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій між ОСББ і співвласниками, які не є членами такого об`єднання, оскільки в чинній редакції цього Закону виключено поняття «членство в об`єднанні», яке замінено поняттям «співвласники багатоквартирного будинку», і згідно вимог цього закону особа, яка є власником приміщення в будинку, у якої створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна. ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» відповідно до ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» створено виключно для обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території, на виконання цих функцій уклало договори, зокрема: з ПрАТ «Акціонерна компанія Київводоканал», договір № 934/1198-04 від 25 квітня 2018 року про співпрацю; з ПрАТ «Акціонерна компанія Київводоканал» № 19218/9-04 від 25.04.2018 року про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі; з КП «Київтеплоенерго», договір приєднання до теплових мереж від 01 липня 2019 року; з ТОВ «Фірма «Володар - роз», договір № 1/3015-Ж-І8 від 06 лютого 2018 року на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів; з ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», договір № 82313 від 30 квітня 2018 року про постачання електричної енергії. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників багатоквартирного будинку затверджені рішенням загальних зборів членів ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б», проведених 01 жовтня 2017 року, а саме з 01 листопада 2017 року розмір внесків співвласників нежитлових приміщень будинку на утримання (обслуговування) будинку та прибудинкової території обчислюється з розрахунку 7,00 грн/кв.м. У разі несплати рахунку на протязі місяця, що слідує за розрахунковим, в наступному місяці співвласнику виставляється рахунок, в якому вартість послуг для нежитлових приміщень обчислюється з розрахунку 7,70 грн/кв.м. Крім того, загальними зборами затверджено встановити суму одноразового внеску на першочергові потреби ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» в розмірі 3,00 грн/кв.м шляхом внесення на поточний рахунок Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2Б» протягом 30 днів з моменту виставлення відповідно рахунку (згідно кошторису, затвердженого цим рішенням загальних зборів). Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.11.2022 року, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 року та постановою Верховного Суду від 19.10.2023 року у справі № 755/1085/20, позов [PERSON] , [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2-Б» про визнання протиправним та скасування рішень загальних зборів від 01 жовтня 2017 року, оформлених протоколом загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2-Б» - залишено без задоволення. (а.с. 53-56) Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2024 року відповідачі є власниками нежитлового приміщення № [NUMBER] (в літ.А) загальною площею 163,6 м.кв., 3/4 часток належить [PERSON] та 1/4 часта належить [PERSON] , в будинку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2Б» по [ADDRESS] . Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Як убачається із розрахунку заборгованості відповідачів, наведеного ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» від 07.09.2022 року, за період з 01.02.2018 року до 31.12.2023 року (включно), заборгованість відповідача [PERSON] по оплаті внесків становить 67 362,30 грн., заборгованість відповідача [PERSON] по оплаті внесків становить 22 454,10 грн. (а.с. 39) Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». При цьому, в постанові від 21.07.2021 у справі № 752/24896/20 Київський апеляційний суд зазначив, що нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-IX. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Разом з тим, з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року було запроваджено карантин, на період дії якого заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а також ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року в період воєнного стану нарахування та стягнення судом пені, 3% річних та інфляційних втрат - заборонено, тому нарахування позивачем за спірний період з 12 березня 2020 року по 31 грудня 2023 року 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним та таким, що порушує норми матеріального права, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, у порядку ст. 625 ЦК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню за період з 01.02.2018 року по 11.03.2020 року інфляційні втрати на суму боргу у розмірі 3 011,66 грн., 3% річних у розмірі 1 532,00 грн.; з відповідача [PERSON] інфляційні втрати на суму боргу у розмірі 1 003,89 грн., 3% річних у розмірі 511,00 грн. Разом з тим, суд визнає необґрунтованою та передчасною вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по нарахуванню 3% річних та інфляційних втрат до моменту фактичного виконання рішення суду, з огляду відсутність виникнення такого зобов`язання станом на день ухвалення даного рішення суду. В частині заявленого представником відповідача клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності слід зазначити наступне. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до положення статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України) Згідно частини першої ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211, на всій території України з 12.03.2020 р. у зв`язку із респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, був установлений карантин, який у потім був продовжений багатьма постановами КМУ (на цей час карантинні обмеження в Україні тривають). Невдовзі після введення карантину Закон № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» вніс зміни, зокрема: до розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, який був доповнений п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». З огляду на викладене, суд визнає необґрунтованою вимогу заявника про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, оскільки такий строк було продовжено на підставі Закону № 540, тому позивачем вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів заявлено в межах строку позовної давності. Крім того, слід зауважити, що в період нарахування заборгованості відповідачами [PERSON] , [PERSON] оскаржувалось рішення загальних зборів ОСББ «Микільсько-Слобідська 2б» від 01 жовтня 2017 року, на підставі якого здійснювалось нарахування заявленої заборгованості, що також є підставою переривання строку позовної давності щодо заявлених позивачем вимог. (а.с. 53-56) Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Микільсько-Слобідська 2-Б» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивач ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» уклав з Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» Договір про надання правничої допомоги № 26/01/2024-5 від 26.01.2024 року, відповідно до умов яких Бюро бере за себе зобов`язання надати правничу допомогу з усіх питань, пов`язаних із правами позивача у цивільній справі за позовом до власників нежитлового приміщення № [NUMBER] (в літ. А) будинку [ADDRESS] про стягнення заборгованості. (а.с. 37) За даними акту приймання-передачі наданих послуг від 29.01.2024 року, Бюро надано, а клієнтом ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» прийнято наступні юридичні послуги: складення, підготовка до подачі та подача до Дніпровського районного суду м. Києва позовної заяви Клієнта до до власників нежитлового приміщення № [NUMBER] (в літ. А) будинку [ADDRESS] про стягнення заборгованості; кількість витрачених годин - 2,00 год.; вартість однієї години - 3 000,00 грн., загальна вартість послуг - 6 000,00 грн. (а.с. 38) Згідно платіжної інструкції № 1295 від 29.01.2024 року ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» сплачено за послуги правничої допомоги, надані адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» за Договором № 26/01/2024-5 від 26.01.2024 року, у розмірі 6 000,00 грн. (а.с. 38 зв.) За даними акту приймання-передачі наданих послуг від 02.04.2024 року, Бюро надано, а клієнтом ОСББ «Микільсько-Слобідська 2Б» прийнято наступні юридичні послуги: ознайомлення в Господарському суді м. Києва з матеріалами справи № 755/1085/20 - 40 хв. 1 000,00 грн., складання відповіді на відзив - 1 год. 20 хв. - 4 000,00 грн., загальна вартість послуг - 5 000,00 грн. Проаналізувавши вищедосліджені докази, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на правничу допомогу згідно Договору про надання правничої допомоги № 26/01/2024-5 від 26.01.2024 року на суму 10 000,00 грн., яка є частково оплаченою позивачем сумою наданих послуг адвокатом, та є співмірною сумою щодо обсягу наданих адвокатом послуг та складності розглянутої справи. Разом з тим, ураховуючи часткове задоволення позову, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, пропорційно задоволеній сумі позовних вимог, в розмірі 7 702,37 грн., тобто з відповідача [PERSON] - 5 776,76 грн., а з відповідача [PERSON] - 1 925,61 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України) В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи часткове задоволення позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному задоволеній сумі позовних вимог 1 865,82 грн., тобто з відповідача [PERSON] - 1 399,36 грн., а з відповідача [PERSON] - 466,46 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial