Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

У лютому 2024 року до суду надійшла позовна заява Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти з [PERSON] на користь дітей в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, доходу щомісячно. Позовна заява вмотивована тим, що відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дітей, які залишені без нагляду. За місцем проживання сім`ї встановлено, що батьки дітей належні умови для виховання, утримання та їх навчання не створили, санітарно-гігієнічний стан квартири незадовільний, речі дітей брудні, відсутні продукти харчування, засоби гігієни, ліки. Відтак, зважаючи на обставини викладені у позові, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 12.02.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Ухвалою суду від 25.03.2024 справу призначеного розгляду по суті, з закриттям підготовчого судового засідання. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без участі. Відповідач в судове засідання не прибула, про дату та час розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, заяву про участь у розгляді справи не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Судом встановлено, що до служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшли повідомлення з комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 2» від 25.12.2023 №№ 061/121-1598, 061/121-1598, що відповідно до Актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.12.2023 були знайдені двоє дітей (хлопчик та дівчинка) без нагляду дорослих за адресою: [ADDRESS] та доставлені до закладу останніх. До служби 28.12.2023 з`явилась мати дітей, [PERSON] , [INFO] , та написала заяву, що в неї 22.12.2023 представники Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві відібрали дітей. Із заяви з`ясовано, що [PERSON] розпивала спиртні напої з подругою, а сусіди викликали поліцію, яка забрала від неї дітей. Повідомила, що вона від дітей не відмовляється та хоче їх забрати. Реєстрація народження дітей проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 08.09.2023 та 25.05.2023). Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, малолітні діти [PERSON] , та [PERSON] , мають реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] (соціальний заклад). Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взяті на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування 08.01.2023. Діти 09.01.2024 переведені до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Також повідомляємо, що вперше інформація про родину [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] надійшла до служби з Київського міського центру соціально-психологічної допомоги (далі - Центр) від 28.09.2023 № 01-18/65. У листі Центру від 10.01.2024 № 01-18/001 з`ясовано, що сім`я Успенських перебувала з 25.08.2023 по 22.12.2023 в Центрі. На початку терміну перебування в Центрі [PERSON] виявила низький батьківський потенціал, у жінки неодноразово проявлялись спалахи агресії по відношенню до дітей, остання перебувала під ретельним наглядом працівників, отримувала практичну допомогу та поради щодо забезпечення догляду та безпеки дітей. З повідомлення Центру встановлено, що під час прогулянки [PERSON] разом з дітьми поза межами Центру молодша дитина була травмована внаслідок батьківської недбалості. [PERSON] була попереджена про те, що в разі наступного прояву агресії до дітей, будуть негайно вжиті відповідні заходи щодо захисту прав дітей. В результаті роботи з сім`єю, була відновлена реєстрація місця проживання, оформлені документи та соціальні виплати, надані поради щодо цільового використання виплат на дітей. [PERSON] запропоновано декілька варіантів влаштування її та дітей до центрів недержавних форм власності, але остання відмовилась від наданих пропозицій. Соціальні виплати [PERSON] допомогли оформити в управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідно листа УСЗН Дніпровської РДА від 24.01.2024 № 37/03-1816 [PERSON] перебуває на обліку та отримує допомогу при народженні [PERSON] ([INFO]), допомогу на дітей одиноким матерям [PERSON] - 2020 р.н., [PERSON] - 2022 р.н., та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01.09.2023 по 29.02.2024. [PERSON] не працевлаштована, її доходом є тільки соціальні виплати на дітей. На сьогодні [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] в трикімнатній квартирі, яка розташована на 6 поверсі 10-поверхового будинку на підставі Договору оренди квартири у фізичної особи від 29.12.2023. Спеціалістами служби разом з працівниками Дарницького УП ГУНП у м. Києві 22.01.2024 було обстежено умови проживання [PERSON] за вищевказаною адресою, про що складено відповідний акт обстеження житлово-побутових умов. Встановлено, що умови для проживання для дітей не створено, в помешканні брудно, присутній неприємний запах, кухня не обладнана необхідними меблями, відсутня побутова техніка (холодильник, кухонна мийка), сантехніка в жахливому стані, немає шафи, ліжок, немає одягу для дітей, квартира потребує капітального ремонту, тобто для дітей відсутні умови для проживання та розвитку. Відповідно до листа Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 15.01.2024 № 855/125/48/05-2024 [PERSON] неодноразово протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності Дніпровським УП ГУНП у м. Києві. Так, 17.02.2023 були складені протоколи за частиною першою статті 175-1 «Куріння тютюнових виробів у заборонених місцях», за частиною першою статті 178 «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді» та за частиною першою статті 182 «Порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях». Останній протокол був складений 23.03.2023 за частиною першою статті 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, батьківських обов`язків». З матеріалів справи вбачається, що в [PERSON] є старша донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22.10.2019, справа № 755/174221/19 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Відповідно до листа Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.02.2024 № 069018-70 [PERSON] , своїх дітей відвідувала в такі дні: 11.01.2024, 15.01.2024, 17.01.2024. В зв`язку з карантином в Центрі, цікавилась дітьми в телефонному режимі два рази на тиждень, та приносила солодощі 23.01.2024 та 06.02.2024. Відповідно до листа Дніпровського районного в місті Києві Центру соціальних служб від 28.02.2024 № 103/42-284 [PERSON] отримувала соціальну послугу соціального супроводу, надання якої завершено 08.01.2024, у зв`язку зі зміною місця проживання/перебування отримувача. За період співпраці з родиною з 07.09.2023 по 08.01.2024 з матір`ю проводились бесіди та консультації фахівця із соціальної роботи щодо підвищення її батьківського потенціалу. За період ведення соціального супроводу [PERSON] оформлено статус малозабезпеченої родини, остання постійно отримувала гуманітарну допомогу для дітей у вигляді іграшок, одягу та взуття, засобів гігієни, підгузків та продуктів харчування. За висновком третьої особи [PERSON] має низький батьківський потенціал, не має мотивації до змін, не відвідувала програму навчального курсу «Розвиток батьківського потенціалу», відтак третя особа просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти з [PERSON] на користь дітей в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, доходу щомісячно. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За наданими суду доказами вбачається, що відповідачем не було створено належні умови для проживання, виховання та утримання дітей. Під час відвідування родини встановлено, що в квартирі не дотримано санітарно-гігієнічні вимоги, речі дітей розкидані по кімнатах, діти брудні, в приміщенні присутні таргани. Проте, на всі зауваження спеціалістів служби щодо антисанітарних умов в помешканні матір дитини ситуацію не змінювала, за дітьми належним чином не доглядала. Відповідач належним чином виконувала свої батьківські обов`язки та не піклувалася про стан здоров`я своїх неповнолітніх дітей. Вказані обставини не спростовуються відповідачем. Окрім того, відповідач з часу перебування справи у провадженні суду заходів щодо повернення дітей не вживала, належним чином батьківські обов`язки не виконувала. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Крім того, суд вважає, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, суд вважає, що його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної вище Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до вищенаведених роз`яснень та норм закону тільки винна поведінка батьків, може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування позову щодо позбавлення батьківських прав відповідача. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 частки, то суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути розмір аліментів на дітей 1/4 частки заробітку з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів, на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved