Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

04 березня 2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Гренджа В.Ю., до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу, в якому позивачка просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та який зареєстрований 12 червня 2018 року у Міжгірському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 28, прізвище після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] просить залишити без змін « [PERSON] ». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] вказує, що під час спільного проживання у шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами с самого початку не склалося із-за протилежних поглядів на шлюб та сім`ю, в подальшому шлюбні стосунки між ними погіршилися, почали виникати непорозуміння, сварки у зв`язку з різними поглядами на життя, та як наслідок припинення спільного проживання, як одна сім`я. У позові [PERSON] зазначає, що шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться. У вересні 2023 року відповідач був мобілізований на службу в ЗСУ, де перебуває на даний час позивачці невідомо, бо він ні дитині, ні їй не телефонує, про себе нічого не повідомляє. Позивачка вказує, що вже понад два роки вона з відповідачем не спілкується та шлюбних стосунків не підтримує, кожен з них живе своїм життям, почуття кохання до відповідача втрачені та шлюб існує лише формально. Позивачка вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження вважає недоцільним, а примирення з відповідачем неможливим, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі. Відповідачу [PERSON] в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надіслана відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] . Та як вбачається з поштового рекомендованого повідомлення, відповідачем отримав вказані судові документи особисто 24.03.2024 р. Станом на час розгляду справи 12.04.2024 року відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не подано, заперечень на заявлені [PERSON] позовні вимоги на адресу суду не надійшли. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представником позивача адвокатом Гренджа В.Ю., яка діє в інтересах [PERSON] , подано до суду 29.03.2024 року заяву, в якій просить розірвати шлюб ,укладений позивачкою з [PERSON] , ухвалити рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що спільно з відповідачем позивачка не проживає понад два роки, примирення з ним не бажає, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклади шлюб 12 червня 2018 року, який був зареєстрований у Міжгірському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого є в матеріалах справи. Від подружнього життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та копія якого є в матеріалах справи (а.с.5). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи № 302/268/24, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх малолітньої дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved