Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини. У своєму позові вказала, що вони з [PERSON] тривалий час проживали спільно без реєстрації шлюбу. З відповідачем спільне проживання припинено з березня 2021 року. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , актовий запис № 199, виданим Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. З моменту припинення спільного проживання з відповідачем та до цього моменту дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. До червня 2023 року [PERSON] приймав участь у фінансових витратах на дитину, але починаючи з червня 2023 року виникла проблематика фінансової участі у задоволенні потреб дитини зі сторони відповідача. В досудовому порядку вирішити питання та прийти до згоди вони не змогли. Матеріальне становище [PERSON] не дозволяє їй належним чином повністю забезпечувати потреби дочки, адже існує постійна необхідність в грошових коштах на повноцінне харчування дитини, освіту, оплату комунальних платежів, придбання ліків, одягу та засобів догляду за дитиною. Щодо місця роботи та доходів відповідача їй нічого не відомо. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З метою захисту своїх інтересів та інтересів їх дитини, позивачка скористалась свої правом на звернення до суду з позовом про призначення аліментів в судовому порядку, що передбачено законом, так як сама не в змозі забезпечити дитині належний рівень життя. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16.04.2024 р. від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій він просив розглянути справу без його участі та вказав адресу, за якою він проживає: [ADDRESS] . Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьками якої в Свідоцтві про народження (серія [NUMBER] ) записані [PERSON] та [PERSON] . В даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатного віку, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дитини не надав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини. На підставі наведеного, враховуючи, що у позивачки є неповнолітня дитина, яка проживає з нею та потребує матеріальної допомоги, відповідно до ст. 180-183, 191 СК України є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання синів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved