Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

25 серпня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15078,00 гривень. У позовній заяві представник позивача вказує, що 30.11.2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 0860-7109, на підставі якого кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для особистих потреб, на умовах, що сума кредиту становить 2 100 грн, строк кредитування складає 300 днів, заявлений строк, який обраний позичальником в момент укладення кредитного договору, протягом якого може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою та в останній день якого позичальник зобов`язується спла чувати нараховані проценти за користування кредитом становить 10 днів, зі зниженою відсотковою ставкою 2,00% в день, стандартною відсотковою ставкою 3,00% в день. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої договірні зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Натомість [PERSON] у порушення умов договору у встановлений строк заборгованість за кредитом не погасила, а також не виконала в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору, а тому станом на 09.08.2023 року за відповідачем по укладеному\~ кредитному\~ договору\~ рахується заборгованість на загальну суму 15078 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом та простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 0860-7109 від 30.11.2021 року у розмірі 15 078,00 грн і понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 вересня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто із [PERSON] , [INFO] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 0860-7109 від 30.11.2021 року в розмірі 15 078,00 (п`ятнадцять тисяч сімдесят вісім гривень) гривень; стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок) гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року заяву адвоката Поета Юрія Володимировича в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення від 30 жовтня 2023 року задоволено. Скасовано заочне рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року у справі № 532/1815/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду. Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Коваленко Я. О, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що остання прохала розглянути справу без участі позивача та його представника. 12 вересня 2023 року представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача, адвокат Поета Ю. В. в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором визнав частково та прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість на суму 2540 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та відсотки за користування кредитом. В решті позовних вимог прохав відмовити. Крім цього, 08 квітня 2024 року представник відповідача, адвокат Поета Ю. В. подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що за умовами кредитного договору сторонами договору погоджено дату видачі відповідачу кредиту - 30.11.2021 року, строк кредитування 10 днів з 30.11.2021 року по 10.12.2021 року. Вказує, що позивач провів нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України за користування кредитом в межах погодженого строку користування кредитом та за прострочення його сплати (фактичне неправомірне користування грошовими коштами). Однак нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України, з першого дня прострочення, після закінчення строку кредитування є безпідставне, тому що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування\~ тобто,\~ з 11 дня, після спливу 10 дня кредитування. Відсотки згідно ст. 1048 ЦК України, не можуть нараховуватися з 11 дня в межах дії кредитної лінії, у разі не вчинення позичальником пролонгації строку кредитуванн в межах дії кредитної лінії. Нарахування позивачем відсотків (процентів) за ст. 1048 ЦК України, після закінчення строку кредитування є незаконним. При цьому відсотки за користування та за прострочення сплати кредиту, як відповідальність, мають різний правовий характер та їх стягнення одночасно є безпідставним. Вказує, що в частині позовних вимог позивача про нарахування заборгованості за процентами за завищеною відсотковою ставкою 3%, після закінчення строку погодженого кредитування (з 11 дня) в порядку ст. 625 ЦК України в сумі 2100 грн, починаючи з 11.12.2021 року відповідач не визнає. Розмір нарахованої заборгованості позивачем за тілом кредиту з відсотками за користування в сумі 12 978 грн відповідач також не визнає, тому що розмір заявленої позовної вимоги не відповідає сумі наданого кредиту\~ 2100 грн і погодженим відсоткам за користування кредитом в сумі 450 грн. Крім цього зазначає, що кредит [PERSON] був наданий для задоволення особистих потреб позичальника, а відтак, на дані кредитні правовідносини поширюється ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про захист прав споживача». Відтак, положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо врегулювання простроченого боргу застосовуються до спірних правовідносин, тому що кредит наданий строком на 10 днів та в сумі менше мінімальної заробітної плати, яка на момент отримання відповідачем кредиту 30.11.2021 року становила 6000 грн, а сума виданого відповідачу кредиту становила 2100 грн. Вказує, що нарахування відсотків за кредитом, що нараховані на тіло кредиту, розмір якого менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, за збільшеною відсотковою ставкою, є неправомірним та суперечить п.2 ч.3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». До того ж неправомірним є стягнення відсотків за користування кредитом в порядку ст. 1048 ЦК України, після закінчення строку кредитування, оскільки, з наступного дня, після спливу строку на повернення кредитних коштів нараховуються відсотки за ст. 625 ЦК України (неправомірне користування грошовими коштами), а не в порядку ст. 1048 ЦК України (за користування кредитом в межах строку кредитування). Таким чином, з урахуванням положень кредитного договору, суми тіла наданого кредиту (2100 грн), погодженого строку кредитування (10 днів), а також враховуючи звільнення від відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання в період дії карантинних обмежень та воєнного стану, заборони збільшення відсоткової ставки, як відповідальність до боржника,\~ встановлений\~ строк\~ кредитування\~ із\~ сплатою\~ процентів у\~ порядку\~\~ ст. 1048 ЦК України, позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню в загальній\~ сумі\~ 2 540 грн,\~ яка\~ складається\~ із: 2100 грн -\~ тіло наданого кредиту, 450 грн - відсотки за користування кредитом за відсотковою ставкою 2% в межах погодженого сторонами строку кредитування в 10 днів з 30.11.2021 року по 10.12.2021 року. Суд, заслухавши адвоката Поети Ю. В, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 30 листопада 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 0860-7109, на підставі якого кредитодавець відкрив для позичальника невідновлювальну кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів у розмірі 2100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту кредитна лінія (а.с. 11-14). Відповідно до п. 2.1 та п. 2.2 Договору, кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошової суми позичальнику, вказаної у п. 2.1 цього Договору. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 2100,00 грн. У п. 2.4 Договору сторонами визначено, що заявлений строк користування кредиту складає 10 календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладення цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою. Позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у п. 2.8 Договору сплатити кредит повністю у останній календарний день заявленого строку, як зазначено у пунктах 2.4.1-2.4.5 цього Договору, а саме: дата початку заявленого строку (дата видачі кредиту) - 30.11.2021 року, останній календарний день заявленого строку (дата першої сплати процентів за користування кредитом (дострокове повернення в кінці заявленого строку) - 09.12.2021 року, сума кредиту 2100 грн,\~ нараховані\~ проценти\~ за\~ користування\~\~ кредитом\~ у\~ заявлений строк - 420 грн, разом до сплати - 2520 грн. Згідно п. 2.3 Договору, тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процента ставка становить 3% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою. Знижена процентна ставка становить 2% - право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п. 3.4 - 3.9 цього Договору. Пільгова процентна ставка становить 0,01% - право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п. 3.4 - 3.6 цього Договору (п. 2.6 Договору). У п. 3.4 Договору визначено, що протягом заявленого строку користування кредитом позичальник може скористатися правом користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою у відповідності до Правил. Зокрема, відповідно до цього Договору позичальник може скористатися правом користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою таким чином: знижена процентна ставка у розмірі 2% в день на 10 (десять) дні (-ів) з дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту. При цьому, якщо даним пунктом передбачено право користування кредитом у заявлений строк виключно за пільговою ставкою, позичальник може скористатися цим правом за умови сплати процентів за користування кредитом у останній календарний день заявленого строку, у разі невикористання права користування кредитом за пільговою ставкою (не сплати процентів), користування кредитом здійснюється за стандартною ставкою, як визначено пунктом 3.6 Договору з дати видачі кредиту. У п. 3.6 Договору передбачено, що сума процентів до сплати в останній календарний день Заявленого строку у разі використання Позичальником правакористування\~ за пільговою та/або зниженою процентною ставкою, складає 420 грн. Відповідно до п. 2.8 Договору строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 25.09.2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. У п. 2.9 Договору\~ визначено, що реальна річна процентна ставка станом на дату укладення цього Договору складає 1 812 292 %. Пунктом 2.10 Договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту станом на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 21 000 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 18 900 грн. Таким чином, за умовами кредитного договору, базовий (заявлений) строк є строком користування кредитом, протягом якого, як погодили сторони, може бути використане право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою у базовий період ставкою і триває з дати видачі кредиту 30.11.2021 року до 09.12.2021 року, тобто 10 день, натомість строк кредитування - це строк на який надається кредит та триває з моменту нарахування кредитних коштів до 25.09.2022 року. За таких обставин, строк користування кредитом становить 10 день, оскільки пунктом 2.8 Кредитного Договору визначено строк кредитування на який надається кредит позичальнику, а саме до 25.09.2022 року. Таким чином, кредитним договором визначено строк його дії до 25.09.2022 року. Відповідно до копії листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 3133 від 16.08.2023, ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повідомив ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про успішність операцій, зокрема, перерахування коштів відповідачу у розмірі 2100 грн на платіжну картку\~ № [NUMBER] \~ за\~ договором 0860-7109,\~ ID\~ платежу 1027317843 (а.с. 27-28). Аналогічні реквізити електронного платіжного засобу містить і довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 0860-7109 від 30.11.2021 року, зі змісту якої вбачається, що видача коштів за кредитним договором [PERSON] здійснювалось за допомогою системи EASYPAY_API на платіжну\~ картку\~ № [NUMBER] з призначенням «видача кредитних коштів за договором №0860-7109 від 30.11.2021 року» на суму 2100 грн (а.с. 10, 27-28). Згідно із довідки про укладений договір № 0860-7109 від 30.11.2021 року, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому\~ числі\~ і на умовах фінансового кредиту, станом на 09.08.2023 року у [PERSON] наявна заборгованість у загальному розмірі 15 078,00 грн, з яких 2100 грн - основного боргу; 12 978 грн - залишок відсотків (а.с. 22-26).\~ Разом з тим, довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 0860-7109 від 30.11.2021 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором складені самим позивачем, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача. При цьому, як встановлено судом, відповідач [PERSON] не заперечує та визнає факт отримання кредитних коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у розмірі 2100 грн згідно договору № 0860-7109 від 30.11.2021 року, а також нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк у розмірі 420 грн, які були погоджені сторонами у п. 2.4.1-2.4.5 Договору (розрахунок згідно таблиці договору). Зокрема, сторонами, відповідно до п.2.4.4.Договору нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк 420 грн, визначено, що разом з тілом кредиту до сплати підлягає 2520 грн. Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно- телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності зі статтею 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтями 5, 8, ч.7 ст. 11 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис». Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. У розділі 8 кредитного договору «Реквізити сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) фізичної особи - позичальника [PERSON] \~ - А626, який було надано кредитодавцем позичальнику для підписання кредитного договору. За таких обставин, спірний кредитний договір було укладено в електронній формі. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. До того ж самим відовідачем не заперечується наявність заборгованості, зокрема, за тілом кредиту у розмірі 2100 грн, а отже факт отримання кредиту ніким не оспорюється. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та допустила заборгованість, яка, за розрахунком позивача, складає у загальному розмірі 15 078,00 грн, з яких: 2100,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 12 978,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Водночас, відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Враховуючи встановлені судом правовідносини, зокрема тривалий строк кредитування, слід дійти висновку, що на правовідносини сторін поширюються положення Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів» у відповідній частині. Зокрема Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Цей Закон, крім положень щодо врегулювання простроченої заборгованості, пункту 9 частини третьої статті 9, пункту 15 частини першої та частини другої статті 12 цього Закону, не поширюється на: 1) договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця; 2) договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами; 3) кредитні договори, метою яких є надання споживачу права вчиняти правочини з фінансовими інструментами, якщо такі правочини вчиняються за участю чи за посередництвом кредитодавця або іншого професійного учасника ринку цінних паперів; 4) кредити, що надаються за договорами, укладеними в результаті врегулювання спору шляхом укладання мирової угоди, затвердженої судом; 5) кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування визначеному колу фізичних осіб і передбачають окремі, визначені такими програмами, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом; 6) несанкціонований овердрафт, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення; 8) кредити, що надаються ломбардами у разі передання предмета застави на збереження ломбарду, за умови що зобов`язання споживача обмежуються вартістю предмета застави. Згідно п. 2.8 Кредитного Договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 25.09.2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Таким чином, норми Закону України «Про споживче кредитування» поширюються\~ на\~ укладений між сторонами Договір про відкриття кредитної лінії № 0860-7109 від 30.11.2021 року. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Крім того, статтею 21 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, згідно якої споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Водночас, законодавцем визначені чіткі особливості щодо розміру відповідальності споживача, яка визначена у п. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», а саме: у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п. 3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. На виконання вимог вищенаведених норм Правління НБУ постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Ці Правила встановлюють для банків України методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит. Відповідно до п. 4 Правил про споживчий кредит банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача (далі - загальна вартість кредиту) у грошовому виразі згідно з методикою розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, наведеною в додатку 1 до цих Правил. Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк може не надавати споживачу графік платежів у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит до загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), відносяться витрати, які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно до ч. 2, 8 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Згідно умов п.2.9 Договору про відкриття кредитної лінії № 0860-7109 року від 30.11.2021 року, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 1 812 292% Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Відтак,\~ встановлення\~ сторонами\~ договору\~ розміру\~ відсотків, що становить 12 978,00 грн, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 12 978,00 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 2100,00 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 2100,00 гривень. Також суд зазначає, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного\~ Суду,\~ викладених\~ у\~ постановах:\~ від 28 березня 2018 року\~ у\~ справі\~ № 444/9519/12\~ (провадження № 14-10цс18),\~ від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №0860-7109 від 30.11.2021 року, позивач посилався, зокрема, і на Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України, яка згідно п. 7.7. Договору є невід`ємною частиною (додатком) кредитного договору. При цьому, суд звертає увагу, що надана позивачем Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за Договором № 0860-7109, відповідно до Методики НБУ, не була підписана відповідачем, а тому відсутні підстави вважати, що саме з таким розрахунком, як зазначено позивачем у таблиці обчислення загальнох вартості кредиту споживача реальної річної процентної ставки відповідач на момент укладення договору була ознайомлена, тим самим передбачала у договорі, окрім того, що було зазначено лише у пунктах 2.4.1-2.4.5 цього Договору, з умовами яких сторона відповідача беззаперечно погоджується. Іншого графіку платежів, окрім наведеного в пунктах 2.4.1-2.4.5 Договору про надання відповідачу [PERSON] кредиту для задоволення особистих потреб (споживчий кредит), як передбачають Правила про споживчий кредит, умови договору не містять, а відтак, відповідач не могла достеменно знати про методикою розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, окрім тієї, що була погоджена сторонами в Договорі про відкриття кредитної лінії № 0860-7109 від 30.11.2021 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду». Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість, що становить 15 078 грн та складається із простроченої заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 2100 грн та простроченою заборгованістю за нарахованими процентами 12 978 грн. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть відповідне підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих процентів за кредитом у розмірі 12 978,00 грн, задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] отримала у ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитні кошти та взяла на себе обов`язки по виконанню договору, які на цей час не виконала, при цьому визнала позов частково, а саме згідно погоджених умов кредитного договору в сумі 2540 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом за відсотковою ставкою 2% в межах погодженого сторонами строку кредитування в 10 днів з 30.11.2021 року по 10.12.2021 року, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн, згідно платіжної інструкції № 528 від 24\~ серпня 2023 року (а.с. 9). Згідно позовних вимог позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 15 078,00 грн. При цьому, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 2540,00 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 16,85% (2540х100/15078 = 16,85%). Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 16,85% (2540,00 грн із заявлених 15078,00 грн), то відповідно пропорційно до такого розміру задоволених вимог на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем в частині сплаченого за подання позовної заяви судового збору, що становить 361,80 грн (2147,20 х16,85%).

Outcome: partial