Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

27 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява, в якій позивачка [PERSON] , від імені якої діє адвокат Рябінін Д.Д., посилаючись на частину 2 статті 104, статті 105, 110, 112 СК України, просила розірвати шлюб, між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 серпня 2017 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №86. Позов обґрунтовано тим, що 23 серпня 2017 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №86. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є те, що внаслідок діаметрально протилежних поглядів на шлюб, сімейне життя та обов`язки, спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося. Між ними фактично припинені шлюбні відносини. Сторони припинили сумісне проживання, не ведуть спільне господарство. На переконання позивачки немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини. Ухвалою від 08 березня 2024 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 02 квітня 2024 року. 02 квітня 2024 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бабич Н.С. на лікарняному та призначено судове засідання на 15 квітня 2024 року. Учасники справи у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого були повідомлені належним чином. У матеріалах справи знаходиться заява представника позивачки-адвоката Рябініна Д.Д., в якій він просив розглянути справу за відсутності позивачки та її представника. Відповідач у поданій до суду заяві також просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав та зазначив, що питання проживання дитини після розірвання шлюбу між ним та позивачкою вирішено, майновий спір між ними відсутній. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23 серпня 2017 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, оригінал якого додано до позовної заяви, [PERSON] та [PERSON] , 23 серпня 2017 року зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 23 серпня 2017 року складено відповідний актовий запис за №86. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . [PERSON] , позивачка у справі, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 13.09.2017, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №7410-858942-2017, копію якого долучено до справи. Згідно з інформацією №15-08/377 від 29 лютого 2024 року, наданою Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] , відповідач у справі, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 13.12.1996 по теперішній час. Зі змісту позовної заяви вбачається, що за час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Як на підставу для розірвання шлюбу позивачка послалась на те, що внаслідок діаметрально протилежних поглядів на шлюб, сімейне життя та обов`язки, спільне життя між нею та відповідачем не склалося, вони фактично припинили шлюбні відносини, сумісне проживання та не ведуть спільне господарство, у зв`язку з чим позивачка вважає, що немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини. Вказані обставини відповідач не заперечує. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як убачається з поданої відповідачем заяви, сторони вирішили питання проживання дитини після розірвання шлюбу, майновий спір між ними відсутній. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка щодо відновлення їй дошлюбного прізвища у позовній заяві не зазначила, тому суд доходить висновку про необхідність залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивачки з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 гривень, який вона сплатила при поданні позову згідно з платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.3482373855.1 від 19 лютого 2024 року, інша частина судового збору в сумі 605,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved