Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

14.03.2024 року позивач [PERSON] , [INFO] , уточнивши позовні вимоги, звернулась до Київського районного суду м.Одеси із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 12.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 02, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Позивачка просить залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Також, просить залишити проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її фактичного проживання, до досягнення дітьми повноліття. Спор з приводу проживання дітей відсутній. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29.03.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник адвокат Івченко Б.Б. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через електронну пошту суду позивач [PERSON] надала заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та справу розглянути за її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через електронну пошту суду надав заяву, якою не заперечував проти позовних вимог в частині розірвання шлюбу та залишення проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю, просив справу розглянути за його відсутністю. Суд вважає докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] / до шлюбу - « [PERSON] »/ 12.01.2010 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 02, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.01.2010 року./а.с.26/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 11.02.2010 року серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 14.11.2020 року серія [NUMBER] , батьками в яких вказані сторони по справі /а.с.15,16/. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.\~\~ За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ Відповідно постанови від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Суд вважає, за можливе позовні вимоги щодо залишення проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її фактичного проживання, задовольнити, оскільки відповідач, як батько дітей, не заперечує проти проживання дітей разом з матір`ю, тобто відсутній спір між батьками. Однак, суд зауважує, що вимога в частині залишити проживати неповнолітніх дітей разом з матір`ю до їх повноліття, не узгоджується з нормами ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом; місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, встановлених законом. Залишення неповнолітніх дітей проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатував з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання, оскільки встановлено, що після припинення шлюбних відносин неповнолітні діти залишились проживати з позивачкою, та батько дитини проти цього не заперечує. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо розірвання шлюбу та залишення проживати неповнолітніх дітей разом з матір`ю підлягають задоволенню.\~

Outcome: approved