Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Красноармійського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~звернувся [PERSON] ,\~від імені\~та в\~ інтересах\~якого діє\~представник \~адвокат Сакун\~В.А.,\~з позовом\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Краснолиманське»\~про стягнення\~компенсації втрати\~частини доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати та\~ середнього\~заробітку за\~період затримки\~розрахунку при\~звільненні.\~Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що позивач\~перебував з\~відповідачем у\~трудових відносинах\~з 04.01.2018\~року по\~21.01.2020\~року.\~Під час\~звільнення повний\~розрахунок відповідачем\~зроблений не\~був.\~Рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~27.11.2023\~року було\~стягнуто на\~користь позивача\~заборгованість по\~заробітній платі\~в розмірі\~92137\~гривень,\~без утримання\~з цієї\~суми податків\~та інших\~обов`язкових платежів, та середній заробіток в розмірі 92137 гривень. Остаточний розрахунок був проведений 15.01.2024 року. У відповідності до положень\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», позивач просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 49201,16 гривень. Також позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 100000 гривень. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, вважаючи їх такими, що порушують його права та законні інтереси з наступних підстав. Відповідно до Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2023 року справа № 204/6807/23, з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнуто: - заборгованість по заробітній платі в розмірі 92 137 гривень 00 копійок, без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів; - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 92 137 гривень 00 копійок, без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів. Судове Рішення виконане 15.01.2024 р., що не заперечує і сам позивач. Після ухвалення цього рішення і звернення його до виконання, відносини щодо виплати присудженої судом суми, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» і положення ст. 117 КЗпП України, в такому разі застосовуватися не можуть, а тим більш повторне стягнення, розглядатися судом не правомірне. Представник відповідача вважає, що у позивача немає права на отримання заявленої ним суми у цій справі про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України. 25 січня 2024 року відповідачу стало відомо коли ознайомився, в особистому кабінеті «Електронний суд», з ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яка 25 січня 2024 року була викладена через «Електронний суд», що позивач повторно звернувся з новою позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З огляду на викладене, враховуючи зміст вимог позивача, який просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не вказуючи за який період треба стягнути середній заробіток, а вказує тільки суму, яку треба стягнути з відповідача, в той час, як позивач вже пред`являв позовні вимоги 05.05.2023 року щодо стягнення середнього заробітку, і право цієї вимоги у позивача виникло лише з 15.05.2023 року (наступного дня після отримання позовної заяви відповідачем), тому вказані вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими в частині періоду стягнення середнього заробітку. Крім того, судове рішення по справі 204/6807/23 виконано в повному обсязі, то чинним законодавством України не передбачено виплату боржником середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період після вирішення спору судом. Позов безпідставний, а тому не підлягає задоволенню. Разом з тим, оскільки позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, а суд відповідно до ст.13 ЦПК України розглядає справи в межах позовних вимог, в задоволенні позову в цій частині також необхідно відмовити. Таким чином, при вирішенні спору, відповідач вважає, що порушення трудових прав позивача у сфері трудових відносин не допущено, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, звертає увагу суду, що представник позивача 16 серпня 2023 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у розмірі 92\~137,00 грн та середнього заробітку за період з 22.01.2020 року по 01.01.2023 року в сумі 901\~527,88 грн та судового збору. Красноармійський міськрайонний суд Донецької області розглянувши вищевказану заяву, 22 серпня 2023 року виніс ухвалу про відмову у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Не погодившись з цим рішенням, представник [PERSON] адвокат Сакун В.А подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу суду від 22 серпня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права. 29 вересня 2023 року Дніпровський апеляційний суд виніс постанову, відповідно до якої Апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Сакуна Віталія Анатолійовича залишено без задоволення, а Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2023 року залишити без змін. В подальшому представник [PERSON] адвокат Сакуна В. А. не погодившись з вищевказаним рішенням подав касаційну скаргу, на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2023 року. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянувши касаційну скаргу представника позивача, 04 жовтня 2023 року виніс ухвалу, згідно з якою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника [PERSON] адвоката Сакуна Віталія Анатолійовича, на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2023 року у справі за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було відмовлено. Таким чином, подаючи позов позивач повинен був усвідомлювати, що дії його повинні бути виправданими і відповідати загальним засадам права, а саме справедливості та розумності. Щодо позовних вимог про стягнення компенсаційних виплат за затримку розрахунку. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України, Законами України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою КМУ від 20 грудня 1997 року № 1427Відповідно до ст. 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. Статтею 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон № 2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.ст. 2-4 Закону №2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до ч.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159). Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі заробітної плати (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Системний аналіз таких положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є- порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати); - виплата нарахованих доходів (при цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу). Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі №134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 16 квітня 2020 року у справі №200/11292/19-а. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розглянути справу без його участі та винести рішення по суті справи у відповідності до норм чинного законодавства. Частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ [PERSON] у період з 01.03.2018по 21.01.2020 перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом №20к від 21.01.2020 позивач був звільнений за власним бажанням, на підставі\~ст. 38 КЗпП. \~ \~ \~ \~Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2023 року було стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 92137 гривень, без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 92137 гривень. Остаточний розрахунок був проведений 15.01.2024 року. Частиною 4 ст.82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч.1\~ст.\~21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ч. 1\~ст.24 Закону України «Про оплату праці»\~встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч.1\~ст.115 КЗпП України. Згідно зі\~ст.34 Закону України «Про оплату праці»\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). У\~ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» № 78 від 01.02.2024 заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] виникла за період з листопада 2019 року по січень 2020 року та становила 92137 гривень. Виплачена в повному обсязі у січні 2024 року. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача як роботодавця на свою користь як працівника компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до\~ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Позивачем наданий розрахунок, перевірений судом, який не оспорювався відповідачем. \~ \~ \~ \~Таким чином загальна сума компенсації втрати частини заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить\~49201,16 гривень. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Посилання відповідача на зупинення на 2023 рік відповідно до п.3\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»\~дії\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~суд знаходить безпідставним, оскільки даним законом регулюється саме порядок індексації грошових доходів населення, тоді як позивач просить стягнути з роботодавця компенсацію втрати частини ним заробітку у зв`язку з порушенням строків її виплати. Щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 100000 гривень, суд зазначає наступне. У статті 55 Конституції України\~вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 2 КЗпП\~працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до\~ч.1\~ст.117\~КЗпП України\~ у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідно до довідки від №134 від 25.05.2023, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» по заробітній платі перед [PERSON] за період з листопада 2019 по січень 2020 складає 92137,00 грн. Дана сума вказана після утримання обов`язкових податків та зборів. Середньоденна заробітна плата [PERSON] , відповідно до довідки № 135 від 25.05.2023 складає 1223,24 грн. На думку позивача потрібно ще стягнути середній заробіток по день фактичного розрахунку, який ще на настав, оскільки сума компенсації 49201,16 грн ще не виплачена. Тому з урахуванням співмірності потрібно стягнути ще 100 000 грн середнього заробітку. З рішення Красногвардійського районного суду від 27.11.2023 року по справі 204/6807/23 вбачається, що позивачем заявлялись вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 200000 гривень. У мотивувальній частині рішення суду, яке набрало законної сили, зазначено, що сума заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем на час звільнення становить 92137,00 грн.\~Як встановлено судом, заборгованість з заробітної плати перед позивачем складає 92137 грн, а середній заробіток за прострочений період виплати заробітної плати, який позивач просить стягнути складає 200000 грн, що значно перевищує існуючу заборгованість і не є співмірним. Тому, виходячи з принципів розумності, справедливості і пропорційності, а також беручи до уваги період затримки розрахунку до моменту звернення позивача до суду, суд вважав за доцільне зменшити розмір середнього заробітку до розміру існуючої заборгованості, що сприятиме досягненню справедливого балансу між захистом прав працівника і додержанням принципів справедливості, а також співмірності у трудових відносинах. Судом стягнуто 92137 гривень. Позивач помилково вважає, що за період виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати необхідно стягувати середній заробіток, оскільки порушення строків виплати компенсації ще не відбулося, та питання стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні вже було предметом розгляду та є рішення суду яке набрало законної сили. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України\~у зв`язку із частковим задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial