Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 30.06.2023р.; копія акту прийому-передання за договором купівлі-продажу нерухомості від 30.06.2023р.; копія свідоцтва про народження відповідача [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва від 22.07.1996р. про право на спадщину за заповітом (2/5 частини нерухомості); копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] та [PERSON] ; копія домової книги; копії постанов нотаріуса від 02.11.2023р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 20.02.2024р.; копія заяви від 26.09.2012р. відповідачів про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески після смерті [PERSON] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.09.2012р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.09.2012р. (заповіти, спадкові договори [PERSON] не укладались); копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія довідки АТ «Ощадбанк» від 18.09.2012р. про наявність грошових вкладів; копія витягу від 26.09.2012р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи 26.09.2012р.); копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2012р. №2578 (на грошові внески); копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2012р. №2580 (на грошові внески); копії витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.09.2012р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.02.2024р. (про видачу відповідачам свідоцтв про право на спадщину за законом); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.02.2024р. (спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] , діюча через представника адвоката Златі Н.С., звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що 30.06.2023 р. між нею та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належних йому 2/5 частин житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] ,- за 32 940 грн. 30.06.2023р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав документи на відповідну частину житлового будинку (які були в нього в наявності). У майбутньому відповідач пообіцяв позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачка розпорядилась щодо догляду за придбаною нерухомістю, зробила ремонт у житловому будинку, сплачує всі необхідні комунальні платежі, використовує його 2/5 частини за цільовим призначенням. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталась до відповідача, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідач пояснив, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (30.06.2023р.) він не рахувався зареєстрованим власником 2/5 частин домоволодіння, а фактично володів ними. Так, 2/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва від 22.07.1996р. про право на спадщину за заповітом належали батькам відповідача - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, [INFO] помер і [PERSON] . За життя батьки [PERSON] (відповідача) не залишили заповіту, отже після їх смерті спадкування відбувалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] були їх син та матір [PERSON] [PERSON] (відповідачі у справі). Після смерті [PERSON] відповідачі звернулися за прийняттям спадщини, однак оформили її прийняття частково, отримавши 26.09.2012р. свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески, в іншій частині вони прийняття спадщини не оформлювали, відповідачка [PERSON] на спадковий будинок не претендувала. Отже, відповідач прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день її смерті він мешкав разом із нею однією родиною. Після смерті батька відповідач прийняв спадщину фактично в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті він мешкав разом із ним, доглядав його, піклувався про нього. За оформленням прийняття спадщини жодний із відповідачів не звертався, на підставі ч. 5 ст. 1268 незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на 2/5 частини будинку на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 30.06.2023р. було укладено від імені продавця, який на той час не був оформлений (належним чином не оформив прийняття спадщини після смерті своїх батьків) власником нерухомості. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивачка [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж відповідних частин житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , вона не знала і не могла знати про те, що відповідач не мав права на відчуження нерухомості, у зв`язку із тим, що він належним чином не оформив та не зареєстрував право власності на цей нерухомий об`єкт. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідач [PERSON] продав, а позивачка купила 2/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , - за 32940 грн. 30.06.2023р. позивачка передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав позивачці документи на будинок (які були в наявності). Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулась до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо відповідних частин житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою, як добросовісним набувачем.

Outcome: approved