Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

До Святошинського районного суду м. Києва звернувся позивач з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 17.09.2022 року на розі бул. Ромена Ролана та вул. Тулузи сталася ДТП за участю автомобіля «Daewoo lanos», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та поліцейського автомобіля «Toyota Prius», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням поліцейського [PERSON] . Останній рухався черех регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора без увімкненого проблискового маячка червоного кольору та спеціального звукового сигналу. За результатами ДТП поліцейським екіпажом на чолві з [PERSON] , кий рухався позаду поліцейського автомобіля в напрямку його руху на [PERSON] було складено адміністративний протокол серії ААД №147040 за ст. 124 КУпАП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року закрито провадження по адміністративній справі відносно позивача на підставі ст. 247 КупАП через відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Ухвалою Київського апеляційного суду від 01.08.2023 року постанова суду першої інстанції змінена в мотивувальній частині, разом з тим підтвердження закриття провадження відносно [PERSON] на піжставі ст. 247 КУпАП. Через тривале виготовлення постанови Київського апеляційного суду, після декількох звернень із заявами про видачу повного тексту рішення суду апеляційної інстанції його нарешті було отримано 10.01.2024 року. Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій працівників патрульної поліції він зазнав моральних страждань оскільки будучи з самого початку впевненим у невинуватості у вчиненні ДТП він був обурений і ображений незаконним складанням проти нього адміністративного протоколу. Позивач мусив тривалий час, понад 11 місяців добиватися справедливості. Ця обставина свідчить про те, що йому була заподіяна моральна шкода, у зв`язку з чим просив стягнути з Державного бюджету України 78100, 00 грн. моральної шкоди та 79500, 00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 25.03.2024 року від прадставника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обгрунтування зазначені у відзиві. 03.04.2024 року від представника третьої особи надійшли пояснення щодо позову, в яких представник просить відмовити в задоволені позову спираючись на доводи зазначені в поясненнях. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року у справі №759/12885/22 провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Київського апеляційного суду від 01.08.2023 року апеляційний суд прийшов до висновку, що провадження у справі стосовно [PERSON] підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із недоведеністю, а постанова судді підлягає зміні у мотивувальній частині. Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно з ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до п.2 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові, підлягає відшкодуванню у випадку незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Згідно з п.4 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до п.3, п.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються (повертаються) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; моральна шкода. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з п.1 ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Відповідно до ч.1, 4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудвого розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осбі, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди проважиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказаний правовий висновок зазначений у рішенні Верхвовного суду у чскладі колегії суддів Першої судової палати Касаційного суду №370/463/21 від 06.12.2023 року. Відтак за підстав, що протокол про адміністративне правопорушення є лише документом в якому зафіксовані певні обсавини і сам по собі він не породжує правовідносин, є безпідставними. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що з Державного бюджету України на користь [PERSON] належить стягнути моральну шкоду, розмір якої з урахуванням вимог розумності, співмірності, достатності та справедливості становить 78100, 00 гривень. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачу [PERSON] при розгляді протоколу про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого с. 124 КУпАП надавалась пофесійна правнича допомога адвокатом Решко С.С. на підставі договору про надання адвокатський послуг №1/10 від 03.10.2022 року та адвокатським об`єднанням «Горо Лігал» на підставі догвору №03/10/22 про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 03.10.2022 року. Відповідно до укладених договорів та додатків до них, актів виконаних робіт та приходних ордерів, розписок на правову допомогу адвокатів було витрачено 79500, 00 грн. На підставі отриманих доказів, суд вважає за можливе при задоволенні позову стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою витрат на професійну правничу допомогу при розгляду протколоу про притчягнення до адмінстаративної відповідальності в розмірі 79500, 00 грн. Крім того, [PERSON] були понесені витрати на поштове листування у розмірі 66 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, про задоволення позову в повонму обсязі та стягнення за рахунок бюджету України моральної шкоди у розмірі 78100, 00 грн. та витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 79500, 00 грн., інших витрат 66 грн., а всього 157666, 00 грн. Окрім цього, в матеріалах цивільної справи містяться договір про надання правової допомоги, укладений 23.01.2024 року між позивачем та адвокатом Решко С.С., додаток № 1 до договру №б/н про надання адвокатських послуг від 23.01.2024 року, приходний оредер на суму 6000, 00 грн. За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок державного бюджету України на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000, 00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved