Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 08.02.2022 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 74871853 (надалі - Договір кредиту) шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 18000,00 грн. строком на 30 днів шляхом перерахування на картковий рахунок котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах договору, що підтверджується відповідною фінансової установи, що 08.02.2022 року відбувся успішний переказ коштів у сумі 18000,00 грн. даний Електронний документ засвідчено кваліфікованим електронним підписом. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором № 74871853 від 08.02.2022 року, станом на 08.06.2023 року становить 20931,25 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом - 12150 грн., заборгованість по процентах за користування - 8781,25 грн. Тому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 20931,25 грн., сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. 09.01.2024 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем 02.02.2024 року до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що даний договір не укладав, електронним підписом не підписував, з поданим розрахунком заборгованості та розміром витрат на правничу допомогу не згідний. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.02.2022 року [PERSON] уклав Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 74871853. Згідно п. 2.1 сума позики - 18000.00 грн., п.2.2 Строк позики (Строк договору) - 30 днів. Згідно п.2.3 Процентна ставка (базова)/день - 1,99 % (фіксована). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором № 74871853 від 08.02.2022 року, станом на 08.06.2023 року становить 20931,25 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом - 12150 грн., заборгованість по процентах за користування - 8781,25 грн.. Згідно довідки про укладення договору (Ідентифікацію) сума кредиту: 18000,00 грн. строк кредитування: 30 днів, одноразовий ідентифікатор: xywEr492vq, ідентифікатор відправлено позичальнику - 08.02.2022 року о 23:24:27 год., ідентифікатор введено позичальником/відправлено Кредитору - 08.02.2022 року о 23:33:02 год., перерахування грошових коштів позичальнику - 08.02.2022 року о 23:43:01 год.. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що відповідач за договором кредиту не виконує взяті на себе зобов`язання, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за договором позики. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 2684 грн. 00 коп. на оплату судового збору при зверненні до суду. В частині заявлених вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків: У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зважаючи на принципи співмірності та справедливості, враховуючи зміст позовних вимог та докази, подані стороною позивача на підтвердження обґрунтованості судових витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема, договір №03-08/2023 про надання правничої допомоги від 03.08.2023 року, Акт приймання передачі справ на надання правничої допомоги від 29.09.2023 року, Акт приймання передачі надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023 року, суд приходить до висновку, що витрати понесені на представництво інтересів позивача у суді підлягають зменшенню, зокрема за складання проекту позовної заяви та представництво в суді першої інстанції з 7100 грн. до 5000 грн., а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.. На підставі наведеного та

Outcome: partial