Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] у позові просив позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що він та відповідачка є батьками малолітнього [PERSON] , який є особою з інвалідністю. Він, як батько є опікуном сина - [PERSON] , хлопчик проживає із ним. Шлюб між ним та відповідачкою не укладався, він не чинив та не чинить перешкоди відповідачці у спілкуванні з дитиною. З його боку для дитини створені всі умови для лікування, розвитку, навчання. Відповідачка станом здоров`я дитини не цікавиться, будь-якої допомоги дитині не надає, аліменти не сплачує, участі в житті дитини не приймає, долею сина не цікавиться. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, мотивував свої доводи аналогічно викладеному у позові. Пояснив, що у відповідачки змінилися життєві обставини, вона знаходиться в декретній відпустці та перебуває за межами України. У зв`язку з тим, що дитина є особою з інвалідністю та потребує спеціалізованою психіатричної допомоги, він, як опікун сина, змушений звертатися до відповідних органів, оскільки відсутність згоди матері унеможливлює надання амбулаторної психіатричної допомоги та госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги дитині. Зазначені обставини ускладнюють забезпечення догляду та лікування сина, що негативно впливає на здоров`я дитини. Крім того, враховуючи, що він працює машиністом електровозу в метрополітені, він змушений витрачати значний час на оформлення документів з приводу відсутності згоди матері, який міг би приділити дитині. Він забезпечує належний догляд за сином, слідкує за розвитком та здоров`ям сина, ним укладено відповідні декларації; рішенням суду стягнуто з відповідачки аліменти, але вона їх жодного разу не сплачувала. Зазначив, що відповідачка самоусунулась від участі в житті сина, не цікавиться станом здоров`я дитини, її розвитком, не приймає участі в утриманні сина. Вважав, що є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Подав до суду заяву з проханням закінчити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Департамент служб у справах дітей ХМР просили розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, правом подання відзиву не скористалася, заяв, клопотань, суду не подавала, про розгляд справи повідомлялася своєчасно, належним чином і неодноразово. Через неотримання судових викликів за місцем реєстрації, суд повідомляв [PERSON] про час та місце судового розглядушляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від. 22.05.2012, актовий запис № 679). В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 36). Як вбачається з акту обстеження умов проживання, складеного членами комісії Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради: заступником начальника Служби - завідувачем сектору забезпечення реалізації прав дитини ССД по Салтівському району Федоровською О.С., завідувачем сектору з питань захисту прав дітей-сиріт та дітей, позбавленних батьківського піклування ССД по Салтівському району [PERSON] від 19.02.2024, за адресою: [ADDRESS] проживають: малолітня дитина [PERSON] , 2012 року народження, з позивачем [PERSON] та бабусею [PERSON] (а.с. 88). Згідно ч.ч. 1-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З копії довідки № 02/05/425 від 07.08.2023, виданої директором «Харківського ліцею 167 Харківської міської ради», що дитина [PERSON] навчається у вказаному закладі. З січня 2023 піклується дитиною лише батько - [PERSON] . Матір дитини [PERSON] на зв`язок з класним керівником не виходить, батьківські збори не відвідує (а.с. 13). З копії довідки КНП « Міська дитяча поліклініка №13 » №134/0/588-23 від 10.08.2023 декларацію про надання первинної медичної допомоги з лікарем -педіатром укладено батьком [PERSON] (а.с. 14). Відповідачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, що підтверджується довідкою КНП « Міська дитяча поліклініка №13 », (а.с.96); з 18.05.2023 вона перетнула державний кордон України (а.с.98). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для постановлення рішення. Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування №122 від 13.03.2024 про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , оскільки він має рекомендаційний характер та такий висновок має бути оцінений у сукупності з іншими доказами. Суд зазначає, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При цьому висновок органу опіки та піклування від №122 від 13.03.2024 не містить даних щодо того, що малолітній [PERSON] є особою з інвалідністю; органом опіки та піклування не надано оцінки тим, обставинам, що відсутність згоди матері унеможливлює надання амбулаторної психіатричної допомоги та госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги дитині. Зазначені обставини ускладнюють забезпечення догляду та лікування сина, що негативно впливає на здоров`я дитини . Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачка не надала суду доказів на спростування аргументів позивача. Аналізуючи доводи позивача та наявні у матеріалах справи докази, діючи виключно з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно дитини - [PERSON] з підстав ухилення від виконання свого батьківського обов`язку з виховання, забезпечення належного розвитку та утримання дитини. Судові витрати вирішуються судом у відповідності до ст. ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються законні представники дітей з інвалідністю. Як вбачається з копії посвідчення № [NUMBER] від 16.08.2023, [PERSON] є законним представником (опікун) дитини з інвалідністю [PERSON] , а отже звільнений на підставі вищевказаної норми Закону від сплати судового збору. Зважаючи на зазначене, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідачки на користь держави судового збору в розмірі 1 073 грн 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved