Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення графіку побачень з дитиною. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 11.11.2006 року по квітень 2009 р. вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де вони з сином мешкали постійно з її батьками у трикімнатній квартирі з 2009 року по 2017 рік, оскільки [PERSON] на той час відмовився їм допомагати. Весь цей час, протягом восьми років, вона не зверталась до відповідача за отриманням аліментів та утримання дитини здійснювала самостійно. З червня 2017 року по жовтень 2022 року вони спільно проживали з відповідачем разом з їх сином за адресою: [ADDRESS] , намагаючись відновити сімейні відносини, але після того, як відносини остаточно погіршилися, вони з сином повернулись до місця їх з ним реєстрації: [ADDRESS] . У листопаді 2022 року їх син виявив бажання проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] . З цього часу її син почав висловлювати на її адресу негатив та почав називати її «ця жінка», хоча до цього у них з сином були дуже добрі відносини. Батько дитини у лютому 2023 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з неї аліментів на утримання дитини, та у якості доказу долучив до матеріалів справи документ, який не відображає дійсну картину, а саме акт обстеження умов проживання дитини, складений 14.02.2023 року головними спеціалістами УССД Новокодацького району ДМР [PERSON] та [PERSON] , щодо умов проживання [PERSON] у будинку [ADDRESS] , де мешкають батьки відповідача, але дитина там ніколи не проживала та не проживає, а тим більш не зареєстрована за цією адресою. Цей документ він долучив з метою отримати аліментів, але це додатково доводить, що батько зловживає правами, а їй залишає лише обов`язки, позбавляючи права бачитись з дитиною та приймати участь у вихованні. Протягом часу, коли [PERSON] проживав з нею, він не мав перешкод для побачень з батьком, але з листопада 2022 року відповідач, забравши до себе дитину, почав погрожувати їй, її спілкування з дитиною ускладнено тим, що його налаштовують проти неї. Її участь у вихованні дитини залишається лише у обов`язку сплати аліментів, тоді як прав на побачення з дитиною та нормальне спілкування, на обізнаність про стан здоров`я дитини, обізнаність у планах та намірах дитини вона позбавлена неправомірними діями відповідача. З метою захисту своїх прав та для можливості мати доступ до дитини та брати участь у її вихованні вона вимушена звернутись до суду. Просить усунути перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні [PERSON] з її сином [PERSON] , [INFO] , шляхом зобов`язання [PERSON] виконувати наступні дії: один раз на тиждень, кожної неділі з 9:00 години до 9:00 години наступного дня передавати дитину [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] для систематичних зустрічей з дитиною без присутності батька. Місце передачі дитини визначити за адресою: [ADDRESS] ; щорічно, у літній період, за письмовим попередженням матері передавати дитину [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] на строк не менш 20 (двадцяти ) та не більш 50 (п`ятдесяти) календарних днів, для оздоровлення та відпочинку дитини у тому числі на морських курортах, санаторіях, туристичних базах в межах України; щорічно передавати [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] для святкування Нового Року, Дня народження дитини за місцем проживання матері та/або у закладах, які належать до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей. Зобов`язати батька [PERSON] не пізніш, ніж протягом 24 годин повідомляти за телефоном [NUMBER] [PERSON] про погіршення стану здоров`я дитини, зміну місця його проживання та місця перебування, в т.ч. у навчальному закладі, з одночасним письмовим повідомленням, направленим засобами електронної пошти на електронну адресу: [INFO] . Зобов`язати [PERSON] письмово узгоджувати з [PERSON] рішення стосовно вибору навчальних закладів, закладів спортивного та творчого розвитку, лікувально-профілактичних закладів для дитини. На письмову вимогу матері надавати у триденний термін для ознайомлення медичну картку дитини та іншу запрошену інформацію, яка стосується здоров`я, розвитку та навчання дитини. Стягнути з [PERSON] на її користь суму понесених витрат на оплату судового збору в розмірі 1073,60 та на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Ухвалою суду від 14.07.2023 р. по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.09.2023 р. заяву представника відповідача [PERSON] , [PERSON] про виклик неповнолітнього свідка - задоволено. Викликано у судове засідання для допиту в якості свідка неповнолітнього [PERSON] , [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з необхідністю допиту неповнолітнього свідка визнано явку в судове засідання представника Управління - служби у справах дітей Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради - обов`язковою. Ухвалою суду від 27.09.2023 р. по справі закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Ухвалами суду від 15.01.2024 р., 24.01.2024 р., 05.02.2024 р., 13.02.2024 р. визнано явку позивачки [PERSON] в судове засідання обов`язковою для дачі особистих пояснень суду, але на зазначені дати позивачка до суду не з`явилася. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не зважаючи на те, що її син не хоче з нею спілкуватись, наполягає на задаволенні її позовних вимог у повному обсязі та спілкування з сином буде за допомогою рішення суду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , в судовому засіданні не визнали позовні вимоги позивача, вважають їх безпідставними і необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку - неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто - живає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне печення. І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І лише у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Разом з цим, позивач, звертаючись з даним позовом, не надав жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем перешкод [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини - [PERSON] . В тексті позовної заяви міститься лише один абзац про те, що син - [PERSON] висловлює в адрес позивача негатив, доказів того, що саме відповідач перешкоджає особистим зустрічам дитини і матері позивач не наводить. Позивач мешкає окремо від сина з вересня 2022 року, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 14.02.2023 р., складеного комісією управління - служби у справах дітей адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради, згідно якого неповнолітній [PERSON] фактично проживає разом з батьком. Також Управління - служба у справах дітей адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради листом № 2/1190 від 26.06.2023 р. виправило описку, допущену членами комісії в акті обстеження умов проживання від 14.02.2023 р., а саме, цим листом засвідчено, що замість [ADDRESS] помилково вказала [ADDRESS] , яка є зареєстрованим місцем проживання позивача, у той час коли батько з сином фактично живають за адресою: [ADDRESS] та саме за цією адресою комісія обстежувала житлово - побутові умови проживання дитини. Позивач підтверджує, що [PERSON] особисто виявив бажання жити з батьком, що є свідченням погіршення взаємовідносин між матір`ю і сином та спростовує твердження позивача про наявність перешкод, створюваних відповідачем для нормального спілкування [PERSON] із сином. Як слідує із скріншотів листування у «Viber» [PERSON] не бажає зустрічатися з матір`ю через те, що вона не цікавиться його життям, навчанням, самоусунулася від його виховання, не підтримує та не надає матеріальної допомоги. [PERSON] досяг того віку, коли має можливість самостійно визначати кількість та регулярність зустрічей з матір`ю, однак цього не бажає. Доказів створення відповідачем перешкод для спілкування з сином позивач не надає, що свідчить про надуманість таких тверджень, оскільки позивач наразі та й раніше спілкувалися із сином шляхом листування у «Viber», оскільки через особисті образи дитина не бажає зустрічатися із нею. Графік зустрічей не повинен суперечити інтересам дитини, її режиму, нормальному розвитку та повинен відповідати правам і обов`язкам обох батьків. У свою чергу, запропонований позивачем графік зустрічей не враховує звичний для дитини розклад, його інтереси та побажання. Доцільним є дні побачень: перша та третя суботи кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., а не кожної неділі з ночівлею до 09 год. 00 хв., понеділка, оскільки понеділок є робочим днем в період навчального року. Крім того, вимога позивача зобов`язати відповідача особисто привозити сина до її помешкання є формою тиску на [PERSON] , а не способом усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, позаяк [PERSON] має можливість і самостійно дістатися місця зустрічі. Щорічний спільний відпочинок на літніх канікулах допускається тривалістю 14 календарних днів з урахуванням побажань [PERSON] та обов`язковим письмовим попередженням відповідача позивачем про місце перебування сина у цей період. Щорічне святкування Нового року та дня народження сина виключно з позивачем суперечить принципу рівності обсягу прав батьків, а тому вважає, що в ці дні позивач з сином можуть зустрічатися за взаємним бажанням. Відповідач не погоджується із вимогами позивача про зобов`язання [PERSON] не пізніш, ніж протягом 24 годин повідомляти за телефоном та на електронну адресу [PERSON] про погіршення стану здоров`я сина, зміни місця його проживання та місця перебування, в т.ч. у навчальному закладі та письмово узгоджувати з позивачем рішення стосовно вибору навчальних закладів, закладів спортивного та творчого розвитку, лікувально - профілактичних закладів для дитини, надання для ознайомлення медичної карти сина [PERSON] , оскільки із таких не вбачається порушення прав позивача на спілкування з дитиною. Крім того, зазначили, що відповідач згоден, що мати має право на спілкування з сином. Сторона відповідача готова йти на компроміси в інтересах дитини. Якщо позивачка наполягає на позовних вимогах, то вони вважають, що перешкоди в спілкуванні з дитиною не доведені належним чином. Дитина навчається у ліцеї 3 дні офлайн і 3 дні онлайн, англійська з 6 до 7, ходить у понеділок, середу, п`ятницю до тренажерної зали о 17-00 год. Відповідач не заперечує у спілкуванні сина з матір`ю, якщо той має бажання. Крім того, просять суд зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу до 1500 грн., позаяк вважають, що це буде співмірним, справедливим та розумним. В задоволенні позовних вимог просять відмовити повністю. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, [PERSON] в судовому засіданні просила при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 3 Європейська конвенція про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифіковану із заявою до статті 1 Законом N 69-V від 03.08.2006, дитині, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, яка її стосується, надаються такі права, здійснення яких вона може вимагати: а) отримувати всю відповідну інформацію; b) отримувати консультації та висловлювати свою думку; с) бути поінформованою про можливі наслідки врахування цієї думки та про можливі наслідки будь-якого рішення. Право бути поінформованим та висловити свою думку під час розгляду справи імплементоване в національне законо\-давство, зокрема, передбачене нормами ст. 45 ЦПК України, ч. 2, З ст, 148, ст. 149, ч. 2, 3 ст. 160, ст. 171 СК України, ст. 9, 14 Закону України «Про охорону дитинства». Законодавством не визначено чіткого вичерпного переліку справ питань, при вирішенні яких обов`язково заслуховується думка дитини, а тому тягар доведення такої необхідності покладається, на сторони справи. Також на законодавчому рівні не закріплено вік, з досяг\-ненням якого дитина має право висловлювати свою думку у справах, що стосуються її життя, тому при вирішенні питання щодо доцільності заслуховування та врахування думки дитини має значення здатність дитини розуміти ситуацію, що склалася, можливість сформулювати та висловити свою думку. При цьому думка дитини може бути ви\-словлена в різних формах, зокрема: письмових доказах (висновках психологічних досліджень, висновках органів опіки та піклування, письмових зверненнях дитини до суду, тощо); електронних доказах (відео-, аудіозверненнях до суду, повідомленнях у соціальних мережах тощо); показаннях дитини (особисто в залі судового засідання, за до\-помогою відеоконференції). Практика ЄСПЛ щодо питання заслуховування думки дитини, зокрема зазначена у рішенні від 18.12.2008 р. у справі «Савіни проти України», від 08.07.2003 р. у справі «Тахін проти Німеччини». Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] пояснив, що мати [PERSON] ніяк не приймає участі у його житті, відносини між ними натянуті. У 2023 р. він прийняв рішення жити з батьком [PERSON] та сказав про це матері. З батьком у нього найкращі відносини. У батька є його особиста кімната та з батьком йому комфортніше. З матір`ю вони завжди сперечалися, у них ніколи не було контакту, загальної думки, вони постійно сварилися. Батько жодним чином не перешкоджає у спілкуванні з матір`ю, але рішення він приймає самостійно. Матір йому писала, щоб він прийшов поговорити. Зараз він не бажає зустрічатися з матір`ю та з бабусею, і дідусем теж не бажає. Мати не ходить до школи, де він навчається, але знає як він навчається. Він не згодний з тим, щоб як зазначено в позові, він на добу, влітку на оздоровлення та відпочинок, на Новий рік та день народження передавався батьком до матері. Мати не цікавиться його станом здоров`я. З графіком, який надала мати, він не згодний. Мати до нього не приходила. Він пропонував матері здвонюватися, списуватися, бачитися, але без дати, встановленої судом. Він питає у батька дозволу, щоб кудись піти, але якщо він хотів би піти до матері, то він просто попередив би батька про це. З висновком органу опіки та піклування не погоджується та категорично проти побачень з матір`ю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до частин 7, 10 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 11.11.2006 р., актовий запис №1057, [PERSON] та [PERSON] 11.11.2006 р. зареєстрували шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 31.07.2007 року, актовий запис №951, [PERSON] народився [INFO] . Батьки: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] (а.с.7). Згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2009 р. №2-2290/2009р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.8). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №02.3-26/344 від 18.01.2022 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно акту обстеження умов проживання від 14.02.2023 р., складеного головними спеціалістами УССД [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батько піклується про сина. Батьки дитини розлучені, проживають окремо. Дитина постійно проживає з батьком та знаходиться на його утриманні (а.с.28). Згідно листа Управлінням служби у справах дітей Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради №2/1190 від 26.06.2023 р., під час складання акту обстеження житлово-побутових умов та підтвердження фактичного місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , з метою надання до суду по справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , 2007 р.н., спеціалістами Управління-служби була допущена описка у зазначенні адреси фактичного місця проживання батька з сином. Вихід був здійснений за адресою: [ADDRESS] , про що і складено відповідний документ від 14.02.2023 р., а не за адресою: [ADDRESS] , як помилково зазначено (а.с.29). Згідно переписки у «Viber» між сином [PERSON] , [INFO] та його матір`ю [PERSON] за 11.01.2023 р., 26.02.2023 р., 11.04.2023 р., 25.06.2023 р., 28.06.2023 р., наданої відповідачем, встановлено, що мати вибачається перед сином, якщо вона її образила, але син не бажає спілкуватись з матір`ю, так як остання не надає йому матеріальної допомоги, просить її платити аліменти на його утримання через суд, не приймає участі у його вихованні. Син має образу на матір, так як вона не надала йому покористуватись комп`ютером, та вважає його дорожче за сина, бабуся заставляє його працювати, бо він вже має паспорт, але він бажає вчитися та інше (а.с.30-42). Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 18.08.2023 р. [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.57). Згідно довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №1718 від 18.08.2023 р. КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ДМР, у [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання для виховання, опіки над дитиною - відсутні (а.с.58). Згідно переписки у «Viber» між сином [PERSON] , [INFO] , його матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] за 19.11.2022 р., 21.11.2022 р., 09.12.2022 р., 24.12.2022 р., наданої позивачкою, встановлено, що між сином та матір`ю були позитивні відносини, але в подальшому дитина не бажає спілкуватись з матір`ю. Батько негативно відноситься до позивачки, тобто матері сина, має на неї образу, так як вона покинула сім`ю та не приймає участь в утриманні та вихованні дитини (а.с. 59-71). Згідно характеристики з АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] , остання працює у АТ КБ «Приватбанк» з липня 2005 р., характеризується позитивно, «…як дисциплінований, відповідальний, комунікабельний, порядний працівник…» (а.с.72). Згідно квитанцій від 27.07.2023 р. №0661, №2/661 [PERSON] сплатила Журавлю аліменти в сумі 10000,00 грн. (а.с.73). Згідно висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради №2/9-164 від 26.09.2023 р., встановлено порядок участі матері [PERSON] , [INFO] , у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: щонеділі з 10.00 до 9.00 понеділка; щороку 25 днів в літній період за попередньою домовленістю між батьками; святкові дні порівну між батьками за попередньою домовленістю між ними (а.с.83-84). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Тлумачення частини 1 статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Заявляючи вимоги про усунення перешкод у спілкуванні та побаченнях з неповнолітнім сином позивачем не надано доказів на підтвердження факту вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованню. Під час вирішення подібної категорії справи береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Із матеріалів справи чітко вбачається, що позивач не довів належними та допустимим доказами наявність перешкод, які створюються йому відповідачем під час спроб налагодити контакт із сином. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача просила час для вирішення спору мирним шляхом, але позивачка заперечувала проти мирової угоди в повному обсязі, в той самий час сторона відповідача була готова йти на компроміси в інтересах дитини та зазначила, що якщо дитина бажає зустрічатися з матір`ю та проводити з нею час, відповідач не буде заперечувати проти цього. Натомість, належними та допустимим доказами встановлено небажання сина позивачки зустрічатися і спілкуватися із нею через те, що остання взагалі останні місяці не цікавився життям свого сина, не відвідує навчальний заклад, не шукає зустрічей із своїм сином, а навпаки - уникає. Це також, підтверджується тим, що позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, але у судові засідання не з`являється, навіть після того, коли ухвалами суду чотири рази була визнана її явку в судове засідання обов`язковою для дачі особистих пояснень суду, надала заяву про слухання справи без її участі, що свідчить у її незацікавленості у даній справі та особисто у визначенні часу спілкування із сином, який категорично був проти побачень з матір`ю. З тексту висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради №2/9-164 від 26.09.2023 р., вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , повідомив, що останні 10 місяців стосунки з матір`ю погіршилися, через особисті образи і тому він не хоче з нею спілкуватися, особливо відпочивати разом. Крім того, з тексту даного висновку встановлено, що батько, повідомив, що не чинить перешкод матері у спілкування з сином, але [PERSON] сам не хоче спілкуватися з матір`ю (а.с.83-84). Також суд враховує думку самого [PERSON] , якому 23.07.2023 р. виповнилося 16 років. В судовому засіданні дитина підтвердила своє небажання спілкуватися і зустрічатися зі своєю матір`ю. Він доводить, що з цього приводу жодних перешкод [PERSON] не створюється з боку батька. Отже, матеріали справи не містять доказів, які б у відповідності до ст. 159 СК України свідчили, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з їх неповнолітнім сином. У відповідності до ст. 157 СК України позивач та відповідач мають спільно вирішувати питання щодо виховання свого сина. Оскільки позивач проживає окремо від дитини, зобов`язана брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з ним, а відповідач, з яким проживає дитина, не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Враховуючи наведене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, позивачем не доведено наявності перешкод у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина з боку відповідача. Суд також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повідомляти позивача про погіршення стану здоров`я дитини, зміну місця його проживання та місця перебування; письмово узгоджувати з позивачем рішення стосовно вибору навчальних закладів, закладів спортивного та творчого розвитку, лікувально-профілактичних закладів для дитини; на письмову вимогу позивача надавати у триденний термін для ознайомлення медичну картку дитини та іншу запрошену інформацію, яка стосується здоров`я, розвитку та навчання дитини, з наведених вище підстав. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на теперішній час сама обирає гуртки, спортивні заклади та інше, які буде відвідувати, а відповідач - батько не заперечує проти спілкування матері з сином. Однак, суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Судом не встановлено перешкод у спілкуванні позивачки з неповнолітним сином, а категоричні заперечення сина проти побачень з матір`ю не можуть бути підставою для відмови у встановленні таких зустрічей, але згода неповнолітнього сина при встановлені часу та спосібу спілкування з матір`ю повинна бути врахована як батьком, так і матір`ю. Враховучи, що позивачка наполягала на задоволені своїх вимог та встановлення часу та порядку побачень з сином без врахування його часу на зайняття в школі, в спортивних секціях, додаткових занять з репититором, в подальшому позивачка взагалі вдмовилася від будь-яких пропозицій з боку відповідача, відмовилася бути присутньою при допиті неповнолітнього сина, залишила вирішення цього питання на розсуд суду, суд приходить до висновку, що порядок та спосіб побачень позивачки з дитиною необхідно встановити відповідно до висновку органу опіки та піклування. Таким чином суд, врахувуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси останньої, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] , а саме встановлює порядок участі матері [PERSON] , [INFO] , у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , виходячи з висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради №2/9-164 від 26.09.2023 р., наступним чином: щонеділі з 10.00 до 9.00 понеділка; щороку 25 днів в літній період за попередньою домовленістю між батьками; святкові дні порівну між батьками за попередньою домовленістю між ними, за згодою неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , так як позивачка залишила це питання на розсуд суду. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 4 ст.137ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] 01.06.2023 року укладено договір про надання правової допомоги №23 (а.с.10). На підтвердження оплати витрат на правову допомогу позивачем надано: розписку від 14.06.2023 р., згідно якої адвокат Россіхіна А.В. (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №1210 від 13.04.2004 р.) отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. по договору про надання правової допомоги №23 від 01.03.2023 р. по справі про усунення перешкод у спілкуванні та участі дитини [PERSON] (а.с. 14, 15). У відповідності до ч. 5 ст. 137ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи фактичні обставини справи, виходячи з критерію розумності та співрозмірності беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, а також що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що заявлена стороною відповідача сума витрат за надання правничої допомоги підлягає стягненню відповідно до частки задоволення позовних вимог. На підставі викладеного суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Outcome: partial