Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 01.08.2013 року, який в подальшому було розірвано рішенням Шев-ченківського районного суду м. Чернівці від 27.04.2015 року. Від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин [PERSON] доньку не відвідував, не ці-кавився її вихованням, не надавав матеріальної допомоги на її утримання. Зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.04. 2021 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 24.02.2021 року до досягнення дитиною пов-ноліття. Позивачка вказує, що останнім часом у неї виникло скрутне матеріальне ста-новище у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, при цьому відповідач [PERSON] є працездатним, а отже спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , оскільки належне утримання дитини є обов`язком не тільки матері, але й батька. На основі викладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким змінити спо-сіб стягнення аліментів, які присуджені рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.04.2021 року у справі №727/1898/21 з твердої грошової суми в розмірі 2500 грн. та стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі (однієї чверті) всіх видів заро-бітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового міні-муму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення за зміненим спо-собом з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повно-ліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, спрямувала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК Ук-раїни розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомо-гою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є об-ґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з відповідачем 01.08.2013 року уклали шлюб, який в подальшому було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чер-нівці від 27.04.2015 року (а.с.8). Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.04.2021 року вирі-шено стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареє-строваного за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 24 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-13). Також, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 14.05.2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України пе-редбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стяг-нення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовлені-стю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням закон-ної сили. Верховний Суд України неодноразово зазначав, що право вимагати заміни роз-міру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість жит-тєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір алімен-тів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька ди-тини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд вра-ховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухо-мого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга статті 182 СК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лю-того 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для роз-витку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтере-сами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/ 04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд при розгляді вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів врахо-вує те, що позивачка вказує на відсутність добровільної домовленості між нею та бать-ком дитини, щодо зміни способу стягнення аліментів, а вона, як одержувач аліментів, має прерогативу на обрання того чи іншого способу стягнення аліментів. Вимоги ч.3 ст.181 СК України, передбачають право одержувача аліментів змінити спосіб стягнення аліментів, визначений у рішенні суду, незалежно від аргументації (зміни матеріального або сімейного становища, зміни стану здоров`я і т.д.), що не пе-редбачена законодавчо як обов`язкова умова в цьому випадку. Таким чином, саме одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду із вимогою про зміну способу стягнення аліментів. При цьому, положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну спо-собу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано вказаною нормою СК України. Обов`язок батьків утримувати дитину є рівним та покладається як на матір дити-ни, так і на батька дитини. Так, позивач вказує, що їй відомо про те, що відповідач є працездатним, а тому останній має можливість надавати матеріальну допомогу дитині у частці від доходу. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майно-вим становищем платника аліментів. Крім того, раніше встановлений розмір сплачуваних відповідачем аліментів не до-статньо та у неповній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармоній-ного розвитку, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому даних про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, що унеможливлювали б сплату аліментів, у матеріалах справи немає та суду не надано. Правові можливості платника аліментів в даному випадку обмежуються правом зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення. Таким чином, з системного аналізу вищевказаних правових норм слідує висновок, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі). Оскільки закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. З огляду на викладене, з врахуванням того, що батьки зобов`язані забезпечити ди-тині належне виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі жит-тєві витрати, вік та стан здоров`я дитини,

Outcome: approved