Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідачки\~на користь\~позивача суму\~заборгованості в\~розмірі 36\~000\~грн та\~судові витрати.\~Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що 06.05.2023\~між ТзОВ\~«1\~безпечне агенство\~необхідних кредитів»\~та [PERSON] \~укладено договір\~позики №\~78628644\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями\~та приймання\~(акцепту)\~умов. Відповідно до\~п.2.1\~договору,\~кредитодавець надає\~позичальнику кредит\~(грошові\~кошти)\~в сумі\~9\~000\~грн,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~кредитодавцю таку\~ж суму\~грошових коштів\~у день\~закінчення строку\~позики,\~або достроково,\~та сплатити\~кредитодавцю плату\~(проценти)\~від суми\~позики. В п.\~2.2.\~договору кредиту\~сторони визначили,\~що строк\~позики складає\~30\~днів,\~із відповідною\~базовою процентною\~ставкою 2,50\~%\~в день.\~Сторонами відповідно\~до умов\~п.\~2.3\~договору визначено,\~що розмір\~процентів на\~прострочену позику\~(строк\~користування коштами\~понад строки\~договору)\~складають 2,50\~%\~в день.\~Також,\~відповідно до\~п.п.\~2.3.\~договору позики\~визначено знижену\~процентну ставку/день,\~що складає\~1,00\~%\~в день. Кредитодавець на\~виконання умов\~договору кредиту\~надав позичальнику\~грошові кошти\~у сумі\~9\~000\~грн строком\~на 30\~днів шляхом\~перерахування на\~картковий рахунок\~котрий надано\~позичальником. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 78628644 від 06.05.2023, станом на дату розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 36 000 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 9 000 грн; заборгованості по процентах за користування - 27 000 грн. З врахуванням вищенаведеного просить позов задоволити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 08.03.2024 представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що TOB «1 безпечне агенство необхідних кредитів» не надало суду жодних належних доказів на підтвердження проведення ідентифікації [PERSON] при вході в особистий кабінет, в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Доданий до позову лист про проведення переказу не може свідчити про факт отримання відповідачем коштів, оскільки в зазначеному листі відсутні відомості про особу отримувача, тож встановити чи належить зазначена картка саме відповідачу неможливо. Між тим, також зазначає, що дата надання позики 06.05.2023, а дата повернення позики 05.06.2023, а тому після спливу строку надання позики, а саме з 05.06.2023 припинилося право позикодавця нараховувати передбачені проценти за договором та інших платежів за цим договором. Тож заборгованість по відсотках мала б становити 9 000 (сума позики) * 30 (строк позики) *2,5% (процентна ставка) /100) = 6 750,00 грн. Відтак за вказаним договором, максимальні позовні вимоги повинні бути - 15 750,00 грн (9 000,00 грн + 6 750,00 грн). Натомість неможливо встановити підстави пред`явлення позовних вимог про стягнення суми в розмірі 36 000,00 грн. Просить в задоволенні позову відмовити. 14.03.2024 позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що [PERSON] на її електронну пошту надійшов одноразовий ідентифікатор відображений у реквізитах договору: 947NOf6k7а, за допомогою якого відбулось укладення електронного договору. Без отримання листа на електронну пошту, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Під час процедури ідентифікації позичальником було вказано картковий рахунок, на який особа має бажання отримати суму коштів у позику, а також такий картковий рахунок було вказано в договорі позики №78628644 від 06.05.2023 та у додатку №1 до цього договору та вказано саме банківську картку під номером [NUMBER] . Тому твердження відповідача про неможливість встановити приналежність карткового рахунку [PERSON] є безпідставними, необгрунтованими та недоведеними. Звертає увагу суду на те, що п. 6.5 передбачено право позикодавця здійснювати нараховування процентів за кожний день понадстрокового користування позикою (або її чатисною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуюючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Враховуючи дані обставини, позивачем було здійснено розрахунок заборгованості саме за визначений у довідці-розрахунку заборгованості [PERSON] період починаючи з 06.05.2023 по 03.09.2023 (120 календарних днів), які складаються з: періоду правомірного використання отриманих коштів у позику з 06.05.2023 по 05.06.2023 року (30 календарних днів); періоду понадстрокового використання таких коштів починаючи з 06.06.2023 по 03.09.2023 (90 календарних днів). Вказують, що відповідачем не було здійснено погашення заборгованості ані у період дії договору позику з 06.05.2023 по 05.06.2023, ані в періоду понадстрокового використання таких кошів починаючи з 06.05.2023 по 03.09.2023. Оскільки відповідачем не надано жодних доказів про виконання грошового зобов`язання, просять позов задоволити. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Судом встановлено,\~що 06.05.2023\~між ТзОВ\~«1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78628644 /а.с. 7-8/. Як вбачається з договору позики № 78628644 від 06.05.2023 такий підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором k7ImiQWXM0. Згідно з п. 1.1. за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з п. 2 договору сума позики 9000 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка (базова) в день 2,5%. Дата повернення позики (останній день) - 05.06.2023. Протягом 30 днів застосовується знижена процентна ставка за день 1 %. За понадстрокове користування позикою (її частиною) за день встановлена процентна ставка 2,70%. Згідно п. 4 проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Як визначено у п. 5.3 договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), розміщені на сайті www.mycredit.ua, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Відповідно до п.20 цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 27 договору позики, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. У пункті 6 "Правил надання грошових коштів у позику" (далі - Правила) передбачено нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики. За ідеальних умов в порядку дії програми лояльності нарахування відсотків протягом строку позики 30 днів мало здійснюватись за зниженою процентною ставкою 1 % тобто, загальний розмір нарахованих відсотків за цей строк становив би 2\~700 грн. Відповідно до підпункту 9.7. Правил, якщо під час дії особливих умов виконання договору позики, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності, позичальником буде допущено порушення умов, визначених правилами програми лояльності, особливі умови виконання договору позики для позичальника втрачають силу, а нараховані згідно умов договору позики проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в договорі позики, та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов програми лояльності. Через неналежне виконання умов договору позики, нараховані згідно умов договору позики проценти було перераховано за базовою процентною ставкою 2,5 %, замість 1 % у відповідності до положень пункту 9.7. Правил. Водночас у підпункті 6.5. Правил передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Такою за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день є процентна ставка 2,70%, яка передбачена у пункті 2 договору позики. ТзОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, перерахувавши на картку відповідачки [PERSON] кошти в сумі 9 000 грн /а.с.23/. [PERSON] в свою чергу допустила неналежне виконання договору, відтак проценти за користування позикою за період з 06.05.2013 по 05.06.2023, тобто за 30 днів, згідно п. 9.7 Правил були нараховані за базовою процентною ставкою 2,5 %, замість 1 % і становлять 6\~750 грн (9\~000 грн х 2,5 % х 30 днів). Крім цього, враховуючи приписи пункту 2 договору позики у поєднанні з підпунктом 6.5. Правил, внаслідок допущення [PERSON] понадстрокового користування позикою (її частиною), процентна ставка з 31 дня вже становила 2,70% на день, яку позивач мав право нараховувати з 06.06.2023, але не більше 90 календарних днів. Таким чином, відсотки за понадстрокове користування позикою (її частиною) мали б становити 21\~870 грн (9\~000 грн х 2,70 % х 90 днів), однак з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відсотки за понадстрокове користування позикою позивачем розраховувались за базовою процентною ставкою 2,5 %, а тому вказана сума відсотків нарахована в розмірі 20\~250 грн (9\~000 грн х 2,5 % х 90 днів). Отже, загальна сума відсотків за користування позикою становить 27\~000 грн (6\~750 грн + 20\~250 грн.). На підтвердження заявлених позовних вимог, крім самого договору позики № 78628644 від 06.05.2023 ТзОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» надано паспорт споживчого кредиту, який 06.05.2023 підписаний відповідачкою [PERSON] одноразовим ідентифікатором 947NOf6k7a /а.с. 10-11/. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку ТзОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів», не повернуті, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». З метою документального підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір №03-08/2023 про надання правничої допомоги від 03.08.2023, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 29.09.2023, акт від 12.12.2023 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023, платіжну інструкцію в національній валюті від 26.12.2023 №3b51de на суму 7 100 грн. Відтак, із відповідачки на користь позивача слід стягнути 7 100 грн витрат на правову допомогу.

Outcome: approved