Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Литвиненко С.С., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Позовні вимоги мотивовано тим, що протягом певного періоду часу, починаючи з 08.02.2023 р. по 13.04.2023 р. позивачка помилково надсилала грошові кошти відповідачу [PERSON] на банківський рахунок, що підтверджено банківськими квитанціями. Загальна сума переказів на банківську карту відповідача становить 42100,00 грн. Позивач неодноразово намагався засобами телефонного зв`язку повідомити відповідача про помилковість надісланих грошових коштів на його банківський рахунок, однак відповідач ігнорував цей факт. Через деякий час, відповідач почав нехтувати будь-якими повідомленнями від позивача та взагалі перестав виходити на зв`язок. За таких обставин, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України та Постанову ВСУ від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про стягнення безпідставно отриманих коштів», позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій\~ просить стягнути з відповідача безпідставно одержані грошові кошти в розмірі 42100,00 грн, а також судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, але представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, заявлені вимоги підтримує та просить суд такі задоволити. Відповідач будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Так, в судовому засіданні встановлено, що 08.02.2023 р. по 13.04.2023 р. позивачка помилково надсилала грошові кошти відповідачу [PERSON] на банківський рахунок, що підтверджено банківськими квитанціями АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Загальна сума переказів на банківську карту відповідача становить 42100,00 грн. Разом з цим позивачка у договірних відносинах з відповідачем не перебуває та ніякі послуги від відповідача не отримувала. Правовою підставою заявлених позивачем вимог є положення ст. 1212 ЦК України, яка встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже за змістом диспозиції цієї норми зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним існування усіх трьох умов, які є підставою для виникнення зобов`язання з безпідставного придбання майна. Судом встановлено, що відповідач без законних на те підстав набув грошові кошти в розмірі 42100,00 грн за рахунок позивача. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц визначено, що згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Стаття 1166 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка безпідставно одержала майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи, зобов`язана повернути потерпілому все одержане, а також відшкодувати завдані збитки. Отже зважаючи на те, що відповідач безпідставно збагатився за рахунок позивача, порушені права останнього підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення грошової суми зх відповідача. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатила 1073,60 грн судового збору, які на підставі положень ст. 141 ЦПК України\~ слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved