Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] у листопаді 2023 року звернулася до Любешівського районного суду Волинської області, з позовом до виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що [INFO] померла мама позивача [PERSON] . Зазначає, що остання залишила заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла доньці [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і надвірними спорудами, в [ADDRESS] . Згідно із заповітом, який позивачу залишила мати, вона є спадкоємцем зазначеного житлового будинку, інших спадкоємців за заповітом немає, спадкоємцями першої черги за законом є сестра [PERSON] та брат [PERSON] , які заповіт своєї матері не оскаржували, заяву про прийняття спадщини чи поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини не подали і які відмовились від належної частки спадщини матері [PERSON] . Зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки, здійснюючи догляд за спадковим майном, володіючи чи користуючись ним, зберігаючи правовстановлюючі документи спадкодавця, сплачуючи комунальні платежі вважала, що прийняла спадщину. Після звернення позивача до приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу Кузьміної І.М., їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Вважає, що за даних обставин право позивача на отримання спадщини за заповітом порушено та повинно бути поновлено. На підставі викладеного, просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . Ухвалою судді від 29.11.2023 дану позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.25-26). Ухвалою судді від 14.12.2023 задоволено заяву представника позивача [PERSON] та надано позивачу додатковий строк на усунення недоліків позовної заяви - до 10.01.2024 включно (а.с.31). Ухвалою судді від 17.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Призначено підготовче судове засіданні у справі (а.с.38). Ухвалою суду від 21.02.2024 відкладено підготовче засідання у справі за позовом [PERSON] на 10 год 00 хв 13.03.2024, про що повідомлено учасників справи (а.с.45). Ухвалою суду\~від 13.03.2024\~підготовче провадження\~у справі\~закрито та\~призначено до\~розгляду в\~судовому засіданні\~на 10\~год 00\~хв 11.04.2024,\~про що\~повідомлено всіх\~учасників судового\~провадження.\~Визнано явку\~позивача [PERSON] \~в судове\~засідання обов`язковою (а.с.60-61). Представник відповідача [PERSON] у призначене судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Подав через підсистему «Електронний суд» 19.03.2024 клопотання, в якому зазначив, що він, проаналізувавши зміст позовної заяви, для нього є незрозумілими вимоги позивача, оскільки як вбачається із довідки, виданої нотаріусом та змісту позовної заяви, позивач пропустила строк звернення до нотаріальної контори, а у прохальній частині позовної заяви просить визнати право власності на спадкове майно. На підставі викладеного, просить суд справу розглянути без участі представника Камінь-Каширської міської ради та щодо задоволення чи відмови у задоволенні позову покладається на розсуд суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі з мотивів, зазначених у позовній заяві. Вважає, що позивач у даному випадку обрала ефективний засіб захисту своїх цивільних прав та законних інтересів, а тому просив визнати право власності за позивачем на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у 2021 році померла її мама [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] . Також в позивача є рідна сестра [PERSON] та брат [PERSON] , які з матір`ю не проживали, на спадкове майно не претендують. Позивач також з 1982 року проживає в м. Луцьку, однак допомагала мамі по господарству, доглядала її перед смертю. Після смерті мама залишила заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Однак, позивач вчасно із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулась, пропустила строк для прийняття спадщини, тому нотаріус роз`яснила їй звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вона звернулась до суду з позовом, який підготував їй її представник, тому просить визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з довідки для оформлення спадщини старости Великоглушанського старостинського округу від 22.05.2023 № 589 [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.13), однак інших підтверджуючих документів щодо родинних зв`язків між ними (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, тощо) представником позивача адвокатом Котом С.І. подано не було. Подано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.12.1960 [PERSON] (рідної сестри позивачки), з якого вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2021 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). З копії довідки (для оформлення спадщини) № 589 від 22.05.2023 Великоглушанського старостинського округу № 4 Камінь-Каширського району Волинської області, виданої [PERSON] , про те, що: згідно запису погосподарської книги №1 за 2023 рік житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] значиться за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] . В будинку до дня смерті спадкодавець проживала одна. Заповіт від її імені Великоглушанським старостинським округом посвідчувався, спадкоємцем є [PERSON] . Крім того, спадкоємцями згідно ст. 1261 ЦК України є діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Пережитого подружжя немає (а.с.13). Відповідно до копії паспорта позивача серії [NUMBER] , виданого Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 25.08.1998 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована з 16.09.2019 за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією заповіту, складеного 16.08.2016 та посвідченого секретарем Великоглушанської сільської ради Циганчук Т.В., який зареєстрований в реєстрі за № 143, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все її майно, яке належить їй, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповідає у власність своїй дочці [PERSON] , 1963 року народження (а.с.14). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30.05.2023, складено актовий запис 21.05.1988 № 17 виконавчим комітетом Великоглушанської сільської ради Любешівського району Волинської області, з якого вбачається, що прізвище позивача до реєстрації шлюбу зазначено « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.15-16). Із копії нотаріально посвідчених заяв [PERSON] від 01.06.2023 та [PERSON] від 22.05.2023 вбачається, що від належної їм частки спадщини, що залишилася після смерті їх матері [PERSON] , вони відмовляються (а.с.19, 21). З дат подання цих заяв, вбачається, що вони подані поза межами встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб (стаття 1216 ЦК України). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок, зокрема, смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За змістом ч.1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, зокрема, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положенням ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина 1). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина 3). Представник позивача [PERSON] у поданому до суду позові просив визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на наявність перешкод у оформленні спадщини у нотаріальному порядку. Зі змісту довідки, виданої приватним нотаріусом Камінь-Каширського нотаріального округу Волинської області Кузьміної І.М., вбачається, що [PERSON] не зверталась із заявою про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний термін після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Роз`яснено про необхідність звернення до суду за продовженням строку на прийняття спадщини, оскільки в таких випадках видача свідоцтва про право на спадщину законом не передбачена (а.с.12). Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 зазначив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Закону України «Про нотаріат» оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину здійснюють нотаріуси. Нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину лише за місцем відкриття спадщини, на основі ст. 66 Закону України «Про нотаріат» і у відповідності до вимог ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна). При оформленні права на спадщину у відповідності до ст. 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~посадова особа\~відповідного органу\~місцевого самоврядування,\~уповноважена на\~вчинення нотаріальних\~дій,\~при видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом перевіряє\~факт смерті\~спадкодавця,\~наявність заповіту,\~час і\~місце відкриття\~спадщини,\~склад спадкового\~майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав у разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (ч.1 ст.4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України «Про нотаріат»). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена, це може бути підставою для відмови у позові. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.06.2018 у справі № 182/8267/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 643/20546/14-ц, від 13.05.2022 у справі № 552/4460/20, від 19.05.2022 у справі № 636/1853/18, від 25.05.2022 у справі № 298/1618/19, від 08.12.2022 у справі № 518/164/20. Як зазначалося вище, згідно із довідкою нотаріуса Кузьміної І.М. від 24.05.2023 перешкодою для оформлення нотаріусом спадщини після смерті [PERSON] у нотаріальному порядку є саме пропуск [PERSON] строку для прийняття спадщини. Ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Верховного Суду у справі № 916/3156/17 від 04.06.2019). Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17.12.2004 у справі «Pedersen and Baadsgaard v. Denmark» (заява № 49017/99) зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, відміняти замість нього рішення, яке визнається протиправним, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 16.05.2023 в справі № 380/3195/22. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином,\~суд не\~може підміняти\~повноваження органів\~чи їх\~посадових осіб\~(в\~даному випадку\~повноваження нотаріуса)\~до повноважень\~яких відноситься\~вчинення тих\~чи інших\~юридичних дій\~чи прийняття таких же рішень. З матеріалів справи встановлено, що спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась, позивач не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відтак не прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Спадкодавець проживала одна, а тому інші її діти [PERSON] та [PERSON] також не прийняли спадщину у вищевказаному законом порядку. Позивач пропустила строк, передбачений ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини. Тому відповідно\~до встановленої\~правової процедури,\~позивач мала\~б звернутись\~до суду\~з позовом\~про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а не про визнання права власності на спадкове майно. Відтак, суд констатує, що спадщина у встановленому законом порядку не прийнята і строк для її прийняття закінчився. Порушення даного процесуального аспекту, на думку суду, є безумовною підставою для відмови в задоволенні позову, однак це не означає, що позивач не може оформити свої спадкові права за вищевказаною правовою процедурою. За правилами ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed