Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах та від мені якої діє адвокат Глушкова О.І., звернулася до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованими у [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] у селі Городківка, Тульчинського району, Вінницької області помер її син [PERSON] . За життя останній прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , згідно заповіту, відповідно до якого [PERSON] заповідав житловий будинок з присадибними та побутовими спорудами, присадибною ділянкою, які знаходиться за адресою по [ADDRESS] . [PERSON] прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Даний житловий будинок відноситься до суспільної групи робочих дворів, головою двору був [PERSON] . Оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого сина [PERSON] , то звернулася у шестимісячний строк до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, про що надано роз`яснення. Тому, з огляду на зазначене змушена звернутися до суду з вказаними вимогами. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяві, вказавши, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, єдиним спадкоємцем за законом є його мати позивачка [PERSON] . Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Городківської сільської ради за наявними у справі документами. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Так, судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 серпня 2022 року [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Факт родинного споріднення між позивачкою та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яке видано повторно 10.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції у Вінницькій області, відповідно до якого в графі «Мати» зазначена [PERSON] . Так, відповідно до заповіту, який складений 13.09.2011 року в с. Городківка, Крижопільського (на даний час Тульчинського) району, Вінницької області: [PERSON] , [INFO] заповідав житловий будинок з присадибними та побутовими спорудами, присадибною земельною ділянкою, які знаходяться в [ADDRESS] , та на все майно у тому числі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він матиме право [PERSON] , 1970 року народження. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Городківської сільської ради Крижопільського (на даний час Тульчинського) району Вінницької області [PERSON] 13.09.2011 року. Відповідно до довідок № 20 від 03.01.2024 року та № 21 від 03.01.2024 року, які видані Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на день своєї смерті був зареєстрований по [ADDRESS] ; до складу сім`ї зареєстрованих на день смерті [PERSON] за місцем його реєстрації по [ADDRESS] входила одна особа, а саме [PERSON] син померлого, інших зареєстрованих членів сім`ї не було. Згідно довідки № 1019 від 12.06.2023 року, яка видана Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області [PERSON] , який був зареєстрований по [ADDRESS] , помер [INFO] . До складу сім`ї зареєстрованих на день смерті [PERSON] за місцем його реєстрації інших осіб не було. Дані відомості свідчать про те, що [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] . З копії спадкової справи №243/2022 (яка надана приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. на виконання ухвали судді від 20.02.2024 року) до майна померлого [INFO] [PERSON] убачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Тульчинського нотаріального округу Питель М.С; інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні (а.с. 32-41). Відповідно до довідки № 22 від 03.01.2024 року, яка видана Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області згідно погосподарської книги № 1К особового рахунку № [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відноситься до суспільної групи робочих дворів. Голова робочого двору [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 7.02.2002 №7/5\~і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначається, що за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Отже, домоволодіння зі статусом робочий двір належало голові цього двору як його забудовнику. Установлено, що [PERSON] був головою та єдиним членом робочого двору за адресою: [ADDRESS] , який не втратив право на майно двору станом на 15.04.1991 року, згідно з діючим на той час законодавством, вважався власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою:\~ [ADDRESS] [PERSON] за життя не встиг отримати. Встановлено, що [PERSON] , який є сином [PERSON] прийняв спадщину за заповітом в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України та продовжував проживати у вказаному будинку до своєї смерті, однак не оформив за життя своїх спадкових прав. Позивачка [PERSON] як спадкоємниця першої черги за законом, після смерті свого сина [PERSON] звернулася у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , однак не має можливості отримати дане свідоцтво через відмову нотаріуса у його видачі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто передумовою для застосування статті 392\~ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 (справа № 2-7055/12) вказано, що «з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами).\~Стаття 392 ЦК України, у якій регламентується, зокрема, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до\~статті 328 ЦК України\~набуття права власності\~це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному\~статті 392 цього Кодексу». Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Судом установлено, що позивач [PERSON] , являючись єдиним спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті\~ [PERSON] , зокрема: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Інші спадкоємці та особи, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, після смерті [PERSON] відсутні. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved