Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява мотивована тим, що 03.07.2010 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . Спільне життя у них не склалось, подальше спільне проживання і збереження шлюбу було неможливим, тому рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.09.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. 14.01.2014, позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , про що здійснено актовий запис №6. Донька проживає спільно із позивачкою з дня народження, починаючи з 2013 року [PERSON] та донька проживають окремо від [PERSON] , донька перебуває на утриманні позивачки. [PERSON] як батько дитини не приймає участі в її утриманні. Позивач мала надію, що він добровільно буде виконувати свої обов`язки, однак цього не відбулося. Відповідач участі у вихованні доньки не бере. Кошти на утримання доньки відмовляється платити. На утримання дитини позивачка не отримує державної допомоги, дитина знаходиться повністю на її утриманні. Інших дітей, окрім їхніх спільних дітей у відповідача немає. Витрати на доньку в середньому на місяць становлять орієнтовно 17 000 грн. Відповідач здоровий та працездатний і може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 8 000 грн. Такий розмір аліментів розрахований з урахуванням інтересів і потреб дитини, а також щомісячних витрат на утримання доньки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути на її користь із відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 8 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 07.02.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі та судове повідомлення. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд вважав за можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Позивач у своїй заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. У відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 03 липня 2010 року, місце реєстрації - Відділ реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1376. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві зроблено актовий запис №2826. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згодом, 14.01.2014 року [PERSON] змінали своє прізвище на [PERSON] , про що свідчать копія паспорту громадянки та копія ідентифікаційного коду. Сторони в добровільному порядку не дійшли згоди, щодо утримання спільної неповнолітньої доньки. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України) Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня 2201 гривень, з 1 грудня 2272 гривень. Судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо від сім`ї, участі в утриманні дочки не бере, коштів добровільно не надає. Перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , враховуючи вік дитини працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, суд приходить до висновку визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі - 8 000 грн., щомісячно. Отже, таким чином, суд вважає, що позовні вимоги, щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, такий в дохід держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача по справі в розмірі 1 221,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved