Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 25.06.2019 року. За відносно нетривалий час шлюбних взаємовідносин сторони переконалися, що у них нема спільних інтересів, вони не мають бажання бути разом, вони живуть кожен своїм життям і не намагаються перейнятися проблемами іншого. Фактично з березня 2022 року й до теперішнього часу сторони по справі проживають окремо за різними адресами, практично припинивши будь-які шлюбно-сімейні стосунки між ними. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що сторони по справі виявились різними людьми із своє різними характерами й тому позивач вважає, що шлюб розпався остаточно. За таких обставин спільне сумісне життя з відповідачем не склалося, збереження сім`ї неможливе. Позивачкою [PERSON] неодноразово було запропоновано [PERSON] в добровільному порядку розірвати шлюб, але відповідач свідомо уникав розмов із позивачем стосовно зазначеного питання. Тобто, з боку позивача достатньо було вжито відповідних заходів досудового врегулювання спору, але належних позитивних результатів, зазначені вище заходи не дали, тому [PERSON] вимушена була звернутися до Баранівського районного суду Житомирської області з даним позовом для захисту своїх конституційних прав. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області суддею Васильчук О.В. від 15.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 18.07.2023 до відкриття провадження у справі на адресу судді Васильчук О.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідач перебуває в ЗСУ. При відкритті провадження клопотання вирішене не було. Рішенням Вищої ради правосуддя від 05.09.2023 № 870/0/15-23 суддя Васильчук О.В. звільнена з посади судді у відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.12.2023 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. 06.02.2024 року суддею Самойленко Л.М. було винесено ухвалу про прийняття справи до свого провадження, визначено розглядати справу спочатку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Позивачка та представник позивачки адвокат Завгородній А.М. в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечують проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання на узгоджену в судовому засіданні дату 09.04.2024 не з`явився, 29.02.2024 року отримав особисто судову повістку в судовому засіданні. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надсилав. 29.02.2024 в судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу, зазначив, що позивачка виїхала за кордон та не дає йому спілкуватися з донькою. Бажає щоб позивачка з`явилась у судове засідання. Після спілкування з позивачкою визначиться з позицією щодо розірвання шлюбу. Крім того зазначив, що перебуває на службі в ЗСУ, однак доказів що військова частина у складі ЗСУ, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф на території України. Клопотання про зупинення провадження у справі у судовому засіданні не заявляв. З огляду на те, що розгляд справи 09.04.2024 відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому з 25.06.2019 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1320, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 39). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] ( а.с. 8). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини не підтримуються, сім`я фактично розпалась, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивачки. Статтею 51 КонституціїУкраїни закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Верховний Суд у постанові від 26.11.2018 року у справі №761/33261/16-ц дійшов висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не складається через різні погляди на життя та на сім`ю, внаслідок чого у них виникали непорозуміння та шлюб розпався остаточно. Відповідач обгрунтованих доказів свого заперечення щодо розірвання шлюбу в судовому засіданні 29.02.2024 не навів, також, те, що ним вживались заходи щодо примирення та збереження шлюбу за час перебування справи в суді з 13.03.2023 не довів. Встановивши, що позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. Так, при подачі позову до суду позивачкою було сплачено судовий збір 1073,60 грн згідно платіжної квитанції № 32528798800007086643 від 12.06.2023 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved