Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, який мотивує тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 04.05.2007 року було розірвано. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 05.03.2007 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (догоду), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим 05.04.2007 року судом було видано відповідний виконавчий лист. Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 10.01.2019 року було змінено розмір аліментів, стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (догоду), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягання дитиною повноліття. З 01.09.2023 [PERSON] є студентом першого курсу Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю 262 Правоохоронна діяльність. Форма навчання денна ( з оплатою вартості навчання на договірних засадах, стипендію не отримує). При цьому вона не спроможна в повній мірі забезпечити потреби дитини, оскільки аліменти, які сплачує відповідач є мізерні та недостатніми для належного виховання та утримання дитини, а враховуючи, що дитина навчається в університеті, з оплатою вартості навчання, вона самостійно не може забезпечити таку оплату. Вважає, що відповідач має можливість в надавати сину матеріальну допомогу, в якій він потребує на період навчання. На підставі викладеного [PERSON] просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення навчання 30.06.2026 року, але не довше як до досягнення [PERSON] 23 років. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.01.2024 року передано дану цивільну справу для розгляду до Буринського районного суду Сумської області за підсудністю. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 05.02.2024 року дану справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Представник позивачки адвокат Мовчан Р.А. подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі не подавав. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. За таких обставин, враховуючи, що позивач в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, судом у відповідності до положень ст.280 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с.13). Сторони з 25.06.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04.05.2007 року було розірвано та позивачці залишено прізвище « [PERSON] » (а.с.7, 9). 05.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №21, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.10, 11). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Згідно ст.200 СК України, суд може визначити аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На даний час спільний син сторін по справі [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття та є студентом 1-го курсу Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю 262 Правоохоронна діяльність (наказ про зарахування від 14.08.2023 року №484). Форма навчання денна (з оплатою вартості навчання на договірних засадах, стипендію не отримує). Термін навчання 3 роки (01.09.2023 р. - 30.06.2026 р.), що підтверджується копією довідки вказаного навчального закладу №437 від 20.11.2023 (а.с.12). Таким чином, син сторін [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги. Відповідач є особою працездатного віку та будь-яких доказів втрати ним працездатності або наявності у нього інших утриманців суду не надав, а тому суд вважає, що останній спроможний працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. За наведеного, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, на яких регулюються сімейні відносини, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно до завершення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. На думку суду такий розмір аліментів спроможний сплачувати відповідач. Згідно ч.1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073,6 грн.

Outcome: approved