Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

14 листопада 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2023 року і до досягнення донькою повноліття та в період навчання у вищому навчальному закладі. В обґрунтуванні позову посилається на те, що на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 02 листопада 2006 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини усіх видів доходу(заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач сплачує аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що мінімальний розмір аліментів, а саме 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає зміні на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із зміною законодавства. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01 грудня 2023 року і до досягнення донькою повноліття та в період денного навчання у вищому навчальному закладі. Ухвалою від 16 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач, правом на подання відзиву, в порядку\~ст.178 ЦПК України, не скористався.\~ \~ \~ \~ Позивач в судове засідання не з`явилася. 13 березня 2023 року подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, на адресу суду повернувся конверт з відміткою працівників пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] .(а.с.9) На виконанні у Світловодському ВДВС перебуває виконавчий лист № 2-2021 від 06 листопада 2006 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 200 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів, починаючи з 06 жовтня 2006 року. Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі від доходу, щомісяця але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач на даний час сплачує аліменти у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є недостатнім для позивача. Проте суд звертає увагу, що відповідно до\~ст.\~192\~СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст. 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Окрім того, суд наголошує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII\~частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в\~такій редакції:\~"Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку". \~Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII\~частину першу\~статті 71 Закону України "Про виконавче провадження"\~доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України\~навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Згідно\~статті 8 СК України\~якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами\~ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої\~статті 9 ЦК України\~положення цього\~Кодексу\~застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Аналіз\~статті 8 СК України\~та частини першої\~статті 9 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У частинах першій, другій\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині третій\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Тлумачення частини третьої\~статті 11 ЦК України\~свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~статті 192 СК України. Такий висновок випливає з постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року справа № 632/580/17, провадження № 61-51/18. Суд встановивши, що єдиною підставою для збільшення розміру аліментів позивачка вказала лише зміну норми закону про розмір аліментів, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог про стягнення аліментів в новому розмірі, оскільки фактично аліменти наразі стягуються за рішенням суду і поданий позов фактично є вимогою позивача про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені\~ст. 192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позовна вимога про стягнення аліментів на період навчання доньки Віолети, 18 червня 2006 року є передчасною, оскільки аліменти на період навчання присуджуються за рішенням суду лише у випадку досягнення дитиною повноліття і до досягнення 23-х років. А тому суд приходить до висновку, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, та в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати суд відносить за рахунок держави. На підставі\~викладеного та

Outcome: dismissed