Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з відповідачем по даній справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 6 лютого 2014 року. 14.12.2022 року Суворовським районним судом м. Одеси шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що дитина після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем, всі витрати на утримання дитини здійснює позивач, відповідач в свою чергу з 2022 року матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому має можливість забезпечувати дитину, поскільки працює моряком на суднах в різних компаніях, у нього не регулярні і мінливі доходи, тому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 20 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Давидова Н.О., в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , [INFO] , про стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій у сумі 20 000,00 грн. щомісячно до його повноліття, призначивши стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] повноліття. Відзив мотивований тим, що заявлений позивачем розмір аліментів не відповідає розміру доходу відповідача станом на момент звернення до суду. Доводи, позивача, щодо працевлаштування моряком не відповідають дійсності. Наразі він є офіційно непрацевлаштованою особою, але у сезон допомогає батькові поратись з його фермерським господарством, та від цього має дохід, інших доходів не має. Зазначив, що має на утриманні малолітню дитину- [PERSON] , [INFO] . У його власності відсутні нерухомість у вигляді квартир, будинку або їх частки, власного житла немає, як і транспортних засобів у володінні. Також зазначив, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач перевищує встановлений ст. 182 СК України розмір, тому просив стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] - адвокат Цибульська Г.В. в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Давидова Н.О. в судове засідання не з`явилася, при цьому в матеріалах справи наявна заява про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з неможливістю представника прибути до суду, так як перебуватиме у м. Києві на тренінгу для адвокатів, які співпрацюють з системою БВПД. Судом відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача у зв`язку з необґрунтованістю переваги програми тренінгу над судовим засіданням та захистом прав довірителя. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. В матеріалах справи наявна достатня кількість доказів для встановлення фактичних обставин справи, стороною відповідача надавався відзив на позовну заяву, у межах вказаного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, представник не навів у заяві обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника відповідача, а також не мотивувала необхідність її безпосередньої явки до суду. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3) Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.( а.с.8). Відповідно до довідки виданої головою правління ОСББ «Вертикаль», [PERSON] та її син фактично проживають з 15.06.2022 року у житловому приміщені, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Отже, судом достовірно встановлено, що на теперішній час сторони разом не проживають. Дитина перебуває на утриманні матері, відповідачем цей факт не заперечувався. Відповідач свій обов`язок по утриманню дитини визнав, але не погодився із розміром аліментів про який просить позивач, вказуючи на те, що його реальні доходи на даний час не дозволяють виплачувати аліменти в розмірі 20 000,00 грн. щомісяця. У відзиві просив стягнути аліменти в розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини в щомісячній сумі 20 000,00 грн., під час розгляду справи стороною позивача не доведено. Посилання сторони позивача на те, що відповідач [PERSON] працює моряком та отримує дохід, який би дозволяв сплачувати аліменти у вказаному у позовній заяві розмірі, ґрунтуються на припущеннях, що не може бути покладено в обґрунтованість рішення суду. Ініційоване стороною позивача клопотання (а.с.39) про витребування доказів стосується минулих періодів, а не часу звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Відповідач не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги дитині. Визначаючи розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує вік та потреби дитини, її стан здоров`я, те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачем, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який на теперішній час не працевлаштований, наявність у відповідача ще однієї малолітньої дитини, а також бере до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви -16.11.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial