Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне. [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , батьком - [PERSON] . Після народження дитини відповідач запевнив позивача, що повністю буде утримувати свою дочку. Відповідач спочатку добровільно, але не регулярно та на власний розсуд сплачував грошові кошти на утримання своєї дочки наступним чином: 30 серпня 2022 року - 2 200 грн; 23 жовтня 2022 року - 10 000 грн; 3 грудня 2022 року - 10 000 грн; 16 січня 20023 року - 10 000 грн; 22 квітня 2023 року - 10 000 грн, що підтверджується банківською випискою. Починаючи з квітня 2023 року самоусунувся від утримання свої дитини, тримання дитини повністю лежить на позивачеві. Оскільки відповідач належним чином не утримує дитину, 23 січня 2023 року позивачка вимушена була вийти на роботу достроково для забезпечення своєї дитини та себе. Для чого вимушена найняти няню, що підтверджується цивільно-правовим договором з нянею. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання, хоча має фінансову можливість. Відповідач є бенефіціаром, власником, директором декількох юридичних осіб, благодійної організації (БО «БФ «Джокер Україна», ГО «Країн Авто-спорт «Джокер», ТОВ «Джокер Україна». Посилаючись на те, що відповідач навмисно ухиляється від покладеного на нього ст. 180 Сімейного Кодексу України обов`язку утримувати свою дитину, просила стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON] 20 000 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позов передано судді Гусак О.С. Ухвалою від 7 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 10 жовтня 2023 року у судовому засіданні відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому він зазначив про те, що позовні вимоги визнає частково, просив стягнути з нього на утримання дочки [PERSON] 1/4 його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що на його утриманні перебуває ще двоє дітей, дочка [PERSON] 2007 року народження та син [PERSON] , 2017 року народження, яких він також утримує. Крім твого звертав увагу суду, що ним у добровільному порядку на утримання дочки [PERSON] сплачено з моменту народження дитини 22 серпня 2022 року по 22 квітня 2023 року 42 200 грн, що спростовує позицію позивача про відмову відповідача утримувати дитину. 12 жовтня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року клопотання задоволено. Витребувано у Державної податкової інспекції Дарницького району Головного управління ДПС у м. Києві наступну офіційну інформацію про отриманий дохід та сплачені податки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , наявні відкриті рахунки в банках за період з 22 серпня 2022 року по даний час з найменуванням банку. 22 січня та 5 березня 2024 року до суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшла витребувана судом інформація. 9 квітня 2024 року у судовому засіданні у режимі відеоконференції брала участь представник позивач Гулько Ж.В. просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у черговий раз подав клопотання про відкладення. Судом у задоволенні клопотання було відмовлено та розпочато розгляд справи по суті, оскільки у судове засідання з`явився сам відповідач, який зазначив що не відмовляється від сплати аліментів, погоджується на сплату аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 від його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке. [INFO] народилася [PERSON] , згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матір`ю якої є [PERSON] , батьком - [PERSON] . Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно приписів ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частинами першою, другою статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі має співвідноситися і бути співмірним із розміром отримуваного платником аліментів заробітку (доходу). Відступ від цього правила можливий виключно у випадку доведеності витрат платника аліментів, що перевищують його заробіток (дохід), та недоведеності ним джерела походження цих коштів. Звертаючись із заявою про стягнення аліментів у розмірі 20 000 грн, позивака зазначає, що вона самостійно несе витрати по утриманню дочки, відповідач ухиляється від такого обов`язку, він є директором декількох юридичних осіб, благодійної організації (БО «БФ «Джокер Україна», ГО «Країн Авто-спорт «Джокер», ТОВ «Джокер Україна». Згідно відповіді Головного управління ДПС у м. Києві з даних інформаційно комунікаційних систем контролюючого органу, сума доходу [PERSON] за травень 2023 року - 37 200 грн, за червень 2023 року - 42 380 грн, за липень 2023 року - 29 750 грн, за серпень 2023 року 46 800 грн, вересень 2023 року - 56 250 грн. Таким чином, середній розмір доходу відповідача становить 42 476 грн. Позивач на утримання дочки [PERSON] просить 20 000 грн, фактично 50 відсотків доходу відповідача. З матеріалів справи вбачається, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, визначений позивачем розмір аліментів порушує приписи ст. 128 КЗпП України та ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %. Водночас згідно ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За таких обставин визначення аліментів у розмірі 20 000 грн, з врахування обов`язку відповідача утримувати ще двох дітей, може перевищуватиме 70 % від суми сукупного доходу на місяць, з якого мають здійснюватися відрахування, що у свою чергу буде порушувати наведені вимоги закону. При цьому позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів про наявність у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких ним не доведено джерело походження коштів для їх оплати, що б згідно ч. 3 ст. 182 СК України давало суду підстави не обмежуватися розміром заробітку (доходу) відповідача. Суд бере до уваги доводи відповідача, що на його утриманні перебуває ще двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яких він як батько зобов`язаний також утримувати. Щодо доводів відповідача про стягнення із нього аліментів у розмірі 1/4 від його заробітку, то суд цю обставину не враховує, оскільки позивачем було заявлено вимогу у твердій грошовій сумі, суд розглядає позов, враховуючи принцип диспозитивності, у межах заявлених вимог позивачем. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів всіх дітей відповідача, перебування на його утриманні ще двох дітей, а також враховуючи надані позивачкою докази та встановлені судом обставини, оцінка яким надана вище, з врахуванням того, що діти, народжені від різних матерів, мають абсолютно рівні права на утримання, суд дійшов висновку про необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 гривень щомісячно. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 24 травня 2023 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 2 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У відповідності до ст. 137 ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За правилами ст. 133, 141 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. 3 травня 2023 року між адвокатом Гулько Ж.В. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 03/1від 3 травня 2023 року (а.с. 73, 75). На підтвердження витрат на правову допомогу надано квитанцію про сплату адвокату 15 000 грн (а.с. 71). З матеріалів позовної заяви вбачається, що ціна позову становить 20000 грн. Позов задоволено на 7000 грн., що становить 35 % (7000*100%/20000). Таким чином, на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5250 грн. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial