Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог позивача, з урахуванням змінених позовних вимог та заперечень відповідача 30.10.2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гончарук В.В. звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до Акціонерного товариства «СенсБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.04.2011 між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення банку Васильковою Г.В., було укладено Договір банківського вкладу (депозитний вклад) №132, на суму 53\~000,00 гривень. Вказує, що згідно з розпорядженням від 13.04.2011 позивачкою було поповнено вклад і сума депозиту склала 67\~895 грн., 3000 доларів США, 2000 Євро. Відповідно до п. 3.2.4 Договору ПАТ «Укрсоцбанк» зобов`язаний повернути Клієнту суму Депозитного вкладу та суму нарахованих процентів, проте в порушення вимог п. 3.2.4 Договору банківський вклад до цього часу позивачу повернуто не було. Посилається на те, що Договір між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладений у письмовій формі з уповноваженою особою банку - начальником Кіцманського відділення банку [PERSON] та посвідчений печаткою ПАТ «Укрсоцбанк». Вважає, що Розпорядження щодо внесення коштів та виконання договору банківського вкладу між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] за змістом та формою відповідає вимогам, які передбачені п. 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 р. №174. Крім того, зазначає, що згідно з обвинувальним актом по кримінальному провадженні №12014260110000622 від 21.11.2014 року [PERSON] , колишній начальник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст..191 ч.3, ст..191 ч.4, ст..191 ч.5, ст..200 ч.2 КК України. Зазначає, що станом на момент видачі договору та розпорядження начальник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] у силу своїх обов`язків була наділена повноваженнями на оформлення та підписання документів, щодо залучення депозитів від фізичних осіб. Оскільки правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» з грудня 2019 року стало АТ «Альфа-Банк», який з серпня 2022 перейменовано в АТ «Сенс Банк», позивач з посиланням на відповідні правові норми, правові висновки Великої палати Верховного Суду та докази, просить суд стягнути з відповідача на її користь суму банківського вкладу, а саме 67\~895 грн., 3000 доларів США, 2000 Євро, витрати на правову допомогу на суму 20\~000 грн. та судовий збір на користь держави на суму 2539,13 грн. Короткий зміст відзиву відповідача на позовну заяву 21.11.2023 року представником АТ «Сенс Банк» - Самокишою В.Ю. скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому вона не погоджується з доводами позивача та вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними, не підтвердженими належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує на те, що відповідно до вимог ст.\~1059 ЦК України,ст.2\~ЗУ «Про\~банки і\~банківську діяльність» ст.7 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктів 1.8, 1.9, 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління\~НБУ №492\~від 12.11.2003\~року та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 р. № 492 - Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу), а письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа. Посилається на те, що позивач не надає належних доказів, які б підтверджували внесення коштів на депозит. Не надано банківської виписки на підтвердження внесення коштів. Позивачем не надано належних доказів внесення коштів на депозит, які позивач просить стягнути з відповідача, а саме: 67\~895 грн., 2000 євро та 3000 доларів США. Стверджує, що позивач не вносив на депозит дані грошові суми за Даним договором. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 р. № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту (пункт 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Зазначає, що відповідно до ст. 1059 ЦК України договір № 132 від 13.04.2011 є нікчемними, оскільки письмова форма не додержана. Позивачем не надано жодних належних доказів внесення коштів на депозит. Також, з наданих позивачем копії розпорядження взагалі не можна нічого встановити, немає доказів того, що позивач переводив ці суми на депозитний рахунок, також не зазначено ідентифікуючих даних Позивача. В наданому позивачем розпорядженні не зазначено платника та отримувача, не вказано, на який рахунок/рахунки вносяться кошти, відсутній підпис касира, не вказано призначення платежу, вказані різні строки повернення депозиту, вказані різні валюти та відсоткові ставки. Тобто позивач не надає банківської виписки, яка б могла підтвердити внесення 67\~895 грн., 2000 євро та 3000 доларів США. Позивач не вносив у касу банку вказану суму. Зазначає, що розпорядження, додане до позову, не підписане касиром, що прямо суперечить Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою НБУ №174 від 01.06.2011 року. Пунктом 1.3 Розділу IV вказаної Інструкції, встановлено, що касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. Вказує, що до обов`язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім зазначених вище), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача. Тобто додане «розпорядження» встановленим законодавством вимогам до касових документів не відповідають. Отже, внесення 67\~895 грн., 2000 євро та 3000 доларів США не підтверджено договором банківського вкладу та належними доказами про внесення коштів на депозит. Зазначає, що AT «Сенс Банк» в повному обсязі не визнає позов на підставах вказаних у даному відзиві. Разом з тим AT «Сенс Банк» вважає, що позивачем не доведено факту укладення договору банківського вкладу, його письмова форма не додержана. Відсутні належні докази внесення коштів за договорами. 30.10.2023 позивачем подано даний позов до суду. Стверджує, що позивачем пропущено 3-річний строк звернення до Банку з вимогами про стягнення коштів за договором, який зазначений у позові. Таким чином, з посиланням на відповідні норми законодавства, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.11.2023 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20.12.2023. 21.11.2023 представником АТ «Сенс\~Банк» - Самокишею В.Ю. на адресу суду скеровано заяву про відвід судді. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.12.2023 в задоволенні заяви - адвокатки Вікторії Самокиші про відвід судді - відмовлено. Також, 21.11.2023 представником АТ «Сенс-Банк» - В.Ю. Самокишею на адресою суду подано заяву про призначення судових засідань в режимі відео-конференції, клопотання про зупинення провадження у справі, заяву про залучення третіх осіб, клопотання про витребування доказів та обов`язкову участь позивача в судових засіданнях та відзив на позовну заяву. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.01.2024 клопотання представника відповідача АТ «Сенс-Банк» Самокиші\~В.Ю. про залучення третіх осіб, про зупинення провадження у справі - залишено без задоволення. Клопотання представника відповідача АТ «Сенс-Банк» про витребування доказів та обов`язкову явку позивача в судових засіданнях - задоволено частково, визнано обов`язковою участь позивача в судових засіданнях. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, який проводити в режимі відеоконференції з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon на 22.02.2024 за участі сторін, яке відкладалось на 03.04.2024. Заходів щодо забезпечення доказів, забезпечення позову по справі не вживалося, зупинення і поновлення провадження не здійснювалося Позиція представників сторін в судовому засіданні Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Гончарук В.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача АТ «Сенс\~Банк» - Самокиша В.Ю. просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, безпідставними та не підтвердженими належними доказами. На підтримання поданого відзиву пояснила, що наданий позивачем Договір не містить ознаки реального договору та взагалі не укладений між позивачем та банком. Законодавством встановлено форму договору, який вважається належним, видача розпорядження взагалі не передбачено, кошти не вносились в касу банку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 13.04.2011 між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Василькової Г.В., було укладено Договір банківського вкладу №132 на суму Депозитного вкладу в розмірі 53\~000 грн. Пунктом 1.3. Договору визначено, що на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються. Згідно з розпорядженням від 13.04.2011 року, яке укладене у письмовій формі, підписане уповноваженими на те особами і в якому зазначене посилання на договір №132, загальна сума становить 14\~895 грн., загальна сума - 53\~000 грн., об`єднана сума вкладу по гривні 67895 грн., 2000 євро та 3000 доларів США. Відсоткова ставка гривня 19 %, долар США 10 %. Встановлено, що відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні №12014260110000622, внесеному до ЄРДР 21 листопада 2014 року, [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3ст.191, ч.4ст.191, ч.5 ст.191, ч.2 ст.200 КК України. Згідно з рішенням щодо реорганізації правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» з 15 жовтня 2019 року стало АТ «Альфа-Банк», яке з 30.11.2022 року змінило найменування на АТ «Сенс Банк». Норми права, які застосував суд. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Статтею 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Частинами 2, 3, 6 ст.633 ЦК України встановлено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки , відповідно до договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За змістом ч.1 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу є реальним договором, тобто вважається укладеним у разі прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми. Такі дії вкладника чи третьої особи в його інтересах є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника з`являється право вимагати від банку повернення суми вкладу та виплати відсотків на неї, а у банку - відповідні обов`язки. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) та банку (боржника). Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 року по справі №6-352цс16. Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (ч.2 ст.1068 ЦК України). Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.1064 ЦК України, укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред`явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред`явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред`явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (далі Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно з п.2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Пунктом 2.9 указаного Положення передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку (ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України, п.2.1 Положення). Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції). Так пункт 10.1 Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 року №174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 року за №790/19528, яка прийнята на заміну Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 року №337, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Відповідно до п.1.1 ст.1 розділу IV Інструкції №174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10). Пункт 1.2 статті 1 розділу IV Інструкції №174 визначає зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом. Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Розділу IV Інструкції № 174 касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджене договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Така позиція відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 06.06.2012 року по справі №6-17цс12 та від 29.10.2014 року по справі №6-118цс14. Квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, що відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 25.04.2012 року по справі №6-20цс12 та від 06.04.2016 року по справі №6-352цс16). Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником (пункт 2.2 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516). Банк під час здійснення касових операцій має забезпечувати, зокрема, своєчасне повне оприбутковування готівки національної та іноземної валюти, що надійшла до каси банку, її зарахування на зазначені клієнтами рахунки згідно з вимогами нормативно-правових актів і належний внутрішній контроль за касовими операціями (пункт 8 розділу I Інструкції №174). Відповідно до пункту 1.6 статті 1 розділу IV Інструкції №174 банк (філія) визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи, і визначає систему контролю за виконанням касових операцій. Відтак, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необліковування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми. Така позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року по справі №463/5896/14-ц, та в подальшому у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року по справі №752/7208/15-ц. У частині 3 статті 1060 ЦК України зазначено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Згідно ч.2 ст.1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Як передбачено ч.5 ст.1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що є недопустимою одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку правових відносин, на які поширюється його дія, втім з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг, страхування тощо. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. А у статті 78 ЦПК України зазначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до чч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що 13.04.2011 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Василькової Г.В., було укладено Договір банківського вкладу №132 від 13.04.2011 на суму Депозитного вкладу в розмірі 53\~000 грн. Відповідно до п. 1.1.1 договору внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження. Згідно з п. 1.3 на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються. На виконання договору № 132 від 13.04.2011 начальником Кіцманського відділення ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» видано розпорядження на відкриття рахунку № [NUMBER] , який зазначено п. 1.1. договору, та внесення коштів на суми 14895 грн., 53000грн., загальна сума вкладу складала 67\~895 грн., 3000 доларів США та 2000 євро. Встановлена відсоткова ставка - гривня 19 %, долар США 10 %. Договір та розпорядження підписані позивачкою та начальником Кіцманського відділення АКБСР «Укрсоцбанк» [PERSON] , скріплені печаткою банку. Копії цих документі належно засвідчені. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не виконано п. 3.4.1 договору у день укладення договору не перераховано кошти зі свого поточного рахунку та депозитний - спростовуються матеріалами справи, зокрема розпорядженням (а.с. 9), яке підтверджує отримання банком коштів позивачки у своє розпорядження та містить вказівку [PERSON] як відкрити рахунок, так і поповнити його на суми, зазначені в розпорядження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що вручила зазначені кошти у виді готівки особисто [PERSON] в її робочому кабінеті, після чого остання вийшла в касу, за наслідком чого вручила позивачці на підпис договір № 132 від 13.04.2011 та розпорядження у двох примірниках, один з яких залишила в себе. Станом на момент видачі розпорядження\~\~ [PERSON] , а саме 13.04.2011 року, начальник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] у силу своїх посадових обов`язків була наділена повноваженнями на оформлення та підписання документів щодо залучення депозитів від фізичних осіб. На вимогу позивачки [PERSON] вклад в розмірі 67\~895 грн., 3000 доларів США та 2000 євро повернуто їй не було, отже є підстави для захисту прав вкладника\~\~ [PERSON] шляхом стягнення вказаних коштів у судовому порядку. Досліджені в судовому засіданні докази та встановлені на їх підставі обставини в сукупності з наведеними правовими позиціями Верховного Суду повністю спростовують викладені представником відповідача у відзиві на позов доводи про те, що договір банківського вкладу року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та\~\~ [PERSON] не укладався, розпорядження не видавалось, а надані позивачем на підтвердження позовних вимог докази є неналежними. Обставини того, що [PERSON] в період укладення Договору банківського вкладу №132 від 13.04.2011 та поповнення коштів за ним була начальником КВ ПАТ «Укрсоцбанк» і мала повноваження на укладення таких договорів банком визнається, а належність останній підпису, як уповноваженій особі на розпорядженнях про прийняття коштів належними та допустимими доказами з боку відповідача не спростовано. Окрім того, відповідно до п 2 ч 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу. Отже, факт укладення договору банківського вкладу та внесення позивачем коштів підтверджено належними та допустимими доказами, тобто у судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт наявності договірних відносин між банком та позивачем, які виникли на основі укладеного між сторонами договору, за умовами якого було внесено грошові кошти на депозит, а оскільки грошові кошти за договором банківського вкладу позивачу на його вимогу не виплачені, суд приходить до переконання про стягнення вказаних коштів (суми банківського вкладу). Щодо судового збору. Як передбачено ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову . При зверненні до суду з даним позовом позивач звільнена від сплати судового збору. З огляду на вказані вимоги, з відповідача Акціонерного товариства «Сенс-Банк» на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 2539,13\~гривень. Стосовно вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу суд доходить наступного. Представник позивачки [PERSON] адвокат Гончарук В.В. у позовній заяві повідомив суд про орієнтовний розмір судових витрат на суму 20000 грн., та надав суду лише свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і ордер про надання правничої (правової) допомоги. Однак, (фактичної) суми судових витрат адвокат Гончарук В.В. не заявив та доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їхньої вартості, що сплачена або підлягає сплаті, не надав. Проте можливості надати такі докази поки не вичерпав на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Тому рішення з приводу витрат відповідача на правничу допомогу суд наразі не приймає через його передчасність. На підставі викладеного, ст.ст.4, 15, 16, 509, 526, 608, 610, 625, 1058, 1059, 1060, 1061, 1068, 1070 ЦК України, ст.ст.1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: approved