Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

31.12.2023 ТОВ «УМ Факторинг» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованість за кредитним договором в сумі 40249,00 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 2684 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача На обґрунтування позову ТОВ «УМ Факторинг» мотивує тим, що 12.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою було укладено договір № 2463215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі. За вказаним договором відповідач отримав кредит у сумі 10 100 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на її банківську карту № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка, та 1,99 % від залишку суми кредиту за кожен день стандартна процентна ставка. Станом на 10.10.2023 відповідачка борг за кредитом та нараховані проценти не погасила. 26.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 27072023 та підписано реєстр прав вимоги №1 від 10.10.2023. У порушення взятих на себе зобов`язань [PERSON] , умови договору не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором в сумі 40\~249, 00 грн. Суму боргу включає заборгованість за сумою кредиту 10\~100 грн, проценти за 30 днів 6029,7 грн та проценти за 120 внаслідок автопролонгації договору в розмірі 24118,8 грн. У відзиві\~на позовну\~заяву представник\~відповідачки адвокат\~Гуменюк О.В. просив відмовити у задоволенні позову та стягнути із позивача 6500 гривень в рахунок компенсації витрат відповідачки на надання їй правничої допомоги. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що проценти нараховані не в межах строку кредитування та автопрологнація договору на 120 днів фактично не відбулася оскільки відповідно до п. 4.2.4. Договору фінансова установа не направила на адресу позичальника повідомлення, у якому б проінформувала про новий строк кредитування. Зазначена інформація відображається також у особистому кабінеті. Крім того, умови договору про автопролонгацію є нікчемними, оскільки суперечать Постанови НБУ № 113 від 03.11.2021. Також зазначає, що позивач не надав детального розрахунку заборгованості, а сам факт укладення договору про відступлення права вимоги не створює для позичальника сплатити борг саме у такому розмірі. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 24.01.2024 позовна заява ТОВ «УМ Факторинг» прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження, призначено до розгляду із викликом у судове засідання сторін. Вказаною ухвалою витребувано у Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" виписку із зазначенням контрагента за період з 12.10.2021 по 15.10.2021 по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] та у ТОВ "Універсальні платіжні рішення" витребувано інформацію про повний номер картки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , [INFO] на яку Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсал Банк" перерахувало кредитні кошти відповідно до умов договору № 2463215 від 12.10.2021 у сумі 10 100 грн, № транзакції в системі iPay.ua - 114036945 на картку № [NUMBER] . У судовому засіданні 27.03.2024 представник позивача адвокат Бондарчук А.М. підтримав позов та просив задовольнити із підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідачки проти задоволення позову заперечив із підстав, вказаних у відзиві. У судове засідання 09.04.2024 учасники справи не прибули, до суду спрямували заяви про розгляд справи за їх відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Суд встановив, що 12.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений договір № 2463215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 10100 грн (а.с. 12-15). Пунктом 1.3. Договору визначено, що строк кредиту 30 днів. Пунктами 4.2.2. договору передбачено, що клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів. Відповідно до п. 4.2.3. сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.1.5.1 Договору. У випадку автопролонгації Товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну адресу Клієнта та/або СМС- повідомлення на номер телефону, вказані в розділі 10 цього Договору, інформуючи Клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначена інформація відображається також в Особистому кабінеті (п. 4.2.4 Договору). Загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом та не може перевищувати 120 днів (п. 4.2.5. Договору). Пунктом 5.1 договору визначено, що сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. У випадку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, що нараховуються за період автопролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (крім випадку визначеного в пп.5.1.1 Договору). Відповідно до п.1.4 Договору стандартна процентна ставка за умовами договору становить 1,99 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, визначеного в п.1.3 Договору. Пунктом 1.5 Договору визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк кредиту 29653,85 % річних. Відповідно до п.1.6 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартно ставкою та зниженою процентною ставкою - 16129,7 грн. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Лінеура Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту. Згідно з п.п.2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору. Як убачається з виписки по рахунку за карткою [NUMBER] , що належить [PERSON] 12.10.2021 о 21-35 год. на картковий рахунок було зараховано 10100 грн (а.с.62). Крім того, відповідно до повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 226 від 18.03.2024 зарахування коштів в сумі 10100 грн на карту 51674700998387260 від ТОВ «Лінеура Україна» відбулося 12.10.2021 о 21.35, номер платежу в системі IPAY 114036945 (а.с. 91). 26.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 27072023, відповідно до вимог якого ТОВ «Лінеура Україна» передає за плату, а ТОВ «УМ Факторинг» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками. Згідно п.п.2.1 Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п.4.1 Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора після підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Відповідно до Витягу від 10.10.2023 з Реєстру прав вимоги № 1 від 27.07.2023 до ТОВ «УМ «Факторинг» від ТОВ «Лінеура Українеа» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 2463215, боржником за яким є [PERSON] (а.с. 10). Норми права застосовані судом, висновки суду Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1,2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом положень ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Висновки суду Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав. Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 виснував, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. На підставі досліджених доказів суд встановив, що ТОУ «УМ Факторинг» відповідно до договору факторингу № 27072023 від 26.07.2023 замість ТОВ «Лінеура Україна» набуло прав кредитора у зобов`язанні договором № 2463215 про надання споживчого кредиту, боржником за яким є [PERSON] . Суд вважає доведеним факт укладення договору № 2463215 про надання споживчого кредиту між відповідачкою та ТОВ «Лінеура Україна», оскільки договір було підписано електронним підписом відповідачки. Позивачем також доведено факт видачі відповідачці грошових коштів за договором кредиту. Відповідно до умов договору № 2463215, строк кредиту складає 30 днів та орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 16129,7 грн. У позовній заяві ТОВ «УМ факторинг» навело розрахунок боргу, відповідно до якого борг за кредитом складає 10100 грн, проценти за 30 днів користування кредитом 6029,7 грн, проценти за 120 днів користування кредитом - 24118,8 грн. Позивач вказує, що відповідачка не вносила кошти на погашення боргу та процентів за договором. У відзиві на позовну заяву відповідачка не висловила заперечень щодо того, що нею не поверталися кредитні кошти та не сплачувалися проценти, не подала до суду заперечень в цій частині, не оспорила наведений у позовній заяві розрахунку боргу. Тому, борг за наданим кредитом в розмірі 10100 грн та процентами, нарахованими за 30 днів користування кредитом в сумі 6029,7 грн суд вважає обґрунтованими. Разом із тим, позивач не довів доказами правомірність стягнення процентів за 120 днів користування кредитом в розмірі 24 118,8 грн, оскільки суду не надано доказів, що відбулася фактично автопролонгація договору відповідно до його умов та позичальника було повідомлено про новий строк кредиту. Суду також не надано доказів, що первісний кредитор здійснював нарахування [PERSON] процентів за договором № 2463215 за 150 днів (30 +120). Розрахунку заборгованості за договором первісного кредитора до позову не долучено. Тому, позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих позивачем за 120 днів кредиту в розмірі 24118,8 грн задоволенню не підлягають. Отже, виходячи із умов договору № 2463215 про надання споживчого кредиту суд стягнути заборгованість за наданим кредитом у розмірі 10100 грн та процентами у межах погодженого сторонами строку кредитування - 30 днів в розмірі 6029,7 грн, а всього стягнути 16129,7 грн боргу. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10. ст. 141 ЦПК України). Позивач, відповідно до наданих доказів, поніс судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2684 грн (а.с. 5-6) та 4000 грн витрат на правничу допомогу (а.с. 21-23). Таким чином, позивачеві належить компенсувати 2675,93 грн судових витрат, пропорційно задоволеним позовним вимогам, із розрахунку 16129,7х6684:40289. Витрати відповідачки за надану їй правничу допомогу складають 6500 грн, що доводиться долученими до відзиву доказами (а.с. 70-72). Таким чином, пропорційно до відмовленої частини позовних вимог, відповідачці слід компенсувати 3895,08 грн судових витрат із розрахунку 24118,8х6500:40249. Отже, на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України із позивача на користь відповідачки слід стягнути різницю розміру судових витрат, які підлягають компенсації, в сумі 1219,15 грн, із розрахунку 3895,08 -2675,93.

Outcome: partial