Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

АТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість у розмірі 107063 грн. 03 коп. та понесені судові витрати. Позов мотивує\~тим,\~що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори, а саме 25 липня 2018 року кредитний договір №2001086566601, згідно якого видано кредит у сумі\~ 50000 грн., 31 грудня 2020 року кредитний договір №1001784984701, згідно якого видано кредит у сумі 26000 грн.\~Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим заборгованість останнього станом на 01 січня 2024 склала: 1) по кредитному договору від 25 липня 2018 року №2001086566601 - 78075 грн. 50 коп., з яких: 49922 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом; 28152 грн. 66 коп. - заборгованість за процентами; 2) по кредитному договору від 31 грудня 2020 року №1001784984701 28987 грн. 53 коп., з яких: 18175 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 3 грн. 38 коп. - заборгованість за процентами; 10808 грн. 16 коп. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01 січня 2024 року склала 107063 грн. 03 коп. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, одночасно з позовними вимогами просить розгляд справи проводити за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про свідчать розписки про отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до\~ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 05 березня 2024 року ухвалою суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 26 березня 2024 року. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 11 квітня 2024 року, у зв`язку з неявкою відповідача. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 25 липня 2018 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №2001086566601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписавши вказану заяву, відповідач беззастережно підтвердив, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» : pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). У даній заяві зазначена сума кредиту 2500 грн., розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір реальної процентної ставки складає 57,62%. З копії паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем [PERSON] 25 липня 2018 року, вбачається, що в ньому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (сума кредиту 2500 грн., строк, на який надається кредит 12 місяців), інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (розмір процентної ставки 47,58% річних, тип процентної ставки фіксована, порядок повернення кредиту, додаткова інформація (процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 62,0 % річних за користування споживчим кредитом на суму простроченої заборгованості за основною сумою споживчого кредиту). 31 грудня 2020 року між між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №1001784984701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписавши вказану заяву, відповідач беззастережно підтвердив, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб , яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» : pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). У даній заяві зазначена сума кредиту 26000 грн., розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних, строк, на який надається кредит 36 місяців, графік платежів, загальні витрати за споживчим кредитом, загальна вартість кредиту . З копії паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем [PERSON] 31 грудня 2020 року, вбачається, що в ньому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (сума кредиту 26000 грн., строк, на який надається кредит 36 місяців), інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (розмір процентної ставки 0,01% річних, комісія за обслуговування кредиту 2,99%), порядок повернення кредиту, додаткова інформація (процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 0,01% річних за користування споживчим кредитом на суму простроченої заборгованості за основною сумою споживчого кредиту). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, що підтверджується копією платіжної інструкції №TR.46674315.152446.8810 від 31 грудня 2020 року. Згідно банківських виписок по рахунках за укладеними договорами суд встановив, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними коштами. Відповідно до розрахунків позивача вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем, станом на 01 січня 2024 року заборгованість відповідача за кредитними договорами становить у загальному розмірі 107063 грн. 03 коп., саме: 1) за кредитним договором від 25 липня 2018 року №2001086566601 у сумі 78075 грн. 50 коп., з яких: 49922 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом; 28152 грн. 66 коп. - заборгованість за процентами; 2) за кредитним договором від 31 грудня 2020 року №1001784984701 у сумі 28987 грн. 53 коп., з яких: 18175 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 3 грн. 38 коп. - заборгованість процентами; 10808 грн. 16 коп. - заборгованість за комісією. У зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань, 02 січня 2024 року АТ «ПУМБ» направлено на адресу відповідача письмову вимогу щодо необхідності погашення заборгованості в розмірі: 107063 грн. 03 коп., а саме: по кредитному договору від 25 липня 2018 року №2001086566601 78075 грн. 50 коп.; по кредитному договору від від 31 грудня 2020 року №1001784984701 у сумі 28987 грн. 53 коп. Оскільки відповідач допустив порушення прийнятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч2.\~ст.638 ЦК України\~договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом в заявах про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 25 липня 2018 року та 31 грудня 2020 року, визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування послугами банку щодо кредитування. Отже, підписання договорів свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні цих договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору. Частина 1\~ст.663 ЦК України\~вказує на те, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умов розроблює підприємець (в даному випадку банк). Так як умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Згідно із\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено, що за умовами договорів сторонами було погоджено тип кредиту сума/ліміт/кредиту, строк кредитування, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. [PERSON] власним підписом підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані виходячи із обраних ним умов кредитування. За таких обставин суд дійшов висновку, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору у тому числі ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Враховуючи, що сторони домовилися про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Пубічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладених із відповідачем кредитних договорів. Стаття 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно із\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач з умовами договорів був ознайомлений, підписав такі договори, однак умови договорів порушив, зворотного відповідачем не доведено. Розмір заявленої до стягнення заборгованості за кредитними договорами за тілом кредиту та процентами підтверджується наданими суду розрахунками заборгованості. На час розгляду справи судом, відповідач заборгованість перед позивачем по основній сумі боргу та за відсотками за кредитними договорами не сплатив та відповідних доказів до суду не подав. Однак позивачем, в розмір заборгованості, заявленої у позові, крім заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами, включена заборгованість за комісією в сумі 10808 грн. 16 коп. (за кредитним договором №11001784984701 від 31 грудня 2020 року). Відповідно до п.п.5.7.3 частини 5 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюєтся за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в заяві на приєднання до договору від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Відповідно до абзацу 3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно із ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до ч.1,2,5\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст ст.11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.1,2,5\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії\~Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає\~Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Відповідно до ч.2\~ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов АТ «ПУМБ» підлягає до задоволення частково, в частині стягнення заборгованості за кредитами та заборгованості за процентами, за кредитними договорами №2001086566601 від 25 липня 2018 року та №1001784984701 від 31 грудня 2020 року, та водночас не підлягає до задоволення в частині вимог, що стосується стягнення заборгованості за комісією. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по кредитному договору від 25 липня 2018 року №2001086566601 в розмірі 78075 грн. 50 коп., з яких: 49922 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом; 28152 грн. 66 коп. - заборгованість за процентами та заборгованість по кредитному договору від 31 грудня 2020 року №1001784984701 в розмірі 18179 грн. 37 коп., з яких: 18175 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 3 грн. 38 коп. - заборгованість за процентами, а всього 96254 грн. 87 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч.1 ст.141\~ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «ПУМБ» судового збору в розмірі 2177 грн. 85 коп.

Outcome: approved