Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

11.12.2020 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 66\~940,43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою, а відповідачі отримують надані послуги. Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з 01.03.2016 по 01.11.2020 у розмірі 66\~940,43 грн, що просять стягнути з відповідачів, а також судовий збір в розмірі 2\~102,00 грн. Заочним рішенням суду від 09.08.2021 позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» задоволені частково. Ухвалою суду від 08.09.2023 вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 09.10.2023\~від представника\~відповідача [PERSON] адвоката Зінченка М.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити Концерну «Міські теплові мережі» у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що [PERSON] послуги, що надавались за адресою: [ADDRESS] , не отримував, оскільки з березня 2017 року він фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не погоджується з тим, що наявність укладеного між ним та позивачем договору не звільняє його від обов`язку оплачувати отримані послуги. Згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Разом з цим, відповідач зазначає, що позов поданий з перевищенням строку позовної давності за період з березня 2016 року по березень 2017 року. 23.01.2024\~від представника\~позивача \~ [PERSON] ,\~надійшли письмові\~пояснення,\~в яких\~вона зазначає,\~що відповідачі\~були зареєстровані\~за адресою: [ADDRESS] ,нарахування за послугу з централізованого опалення є неподільним, а тому, відповідно до статей 541, 543 ЦПК України, позов поданий до солідарних боржників. Відповідач не звертався до Концерну з приводу своєї відсутності за місцем реєстрації, документів на підтвердження даного факту також не надавав. Лічильник ГВП в квартирі не встановлений, у зв`язку з чим нарахування відбувалось на кожну зареєстровану особу. Разом з цим, зауважує, що строки позовної давності позивачем не пропущені, посилаючись на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» і на постанови Верховного Суду від 08.11.2017 у справі № 6-2891цс16 та від 22.03.2017 у справі № 6-43цс17. Від представника позивача [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, наданих в обґрунтування позиції позивача. Від представника відповідача [PERSON] \~ адвоката\~Зінченка М.В.,надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, відзивів не подали, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] 27.03.2013, позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12). Відповідачі їх отримували на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Згідно відповідей Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26.02.2021 вбачається наступне: - відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.10.2008 по теперішній час (а.с. 15); - відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15.01.2005 по 19.09.2016 (а.с. 18); - відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17), крім того, згідно з довідкою, наданою Концерном «МТМ», був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по\~16.04.2018 (а.с. 7, 60); - відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23.10.2008 по теперішній час (а.с. 16). Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Зінченка М.В., подав до суду відзив, в якому просить відмовити Концерну «Міські теплові мережі» у задоволенні позовних вимог. Він зазначає, що послуги, що надавались за адресою: [ADDRESS] , він не отримував, оскільки з березня 2017 року фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . Він також не погоджується з тим, що наявність укладеного між ним та позивачем договору не звільняє його від обов`язку оплачувати отримані послуги. Згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Окрім того, позов поданий з перевищенням строку позовної давності за період з березня 2016 року по березень 2017 року. Від представника\~позивача \~ [PERSON] ,\~надійшли письмові\~пояснення,\~в яких\~вона зазначає,\~що відповідачі\~були зареєстровані\~за адресою: [ADDRESS] ,нарахування за послугу з централізованого опалення є неподільним, а тому, відповідно до статей 541, 543 ЦПК України, позов поданий до солідарних боржників. Відповідач не звертався до Концерну з приводу своєї відсутності за місцем реєстрації, документів на підтвердження даного факту також не надавав. Лічильник ГВП в квартирі не встановлений, у зв`язку з чим нарахування відбувалось на кожну зареєстровану особу. Разом з цим, зауважує, що строки позовної давності позивачем не пропущені, посилаючись на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» і на постанови Верховного Суду від 08.11.2017 у справі № 6-2891цс16 та від 22.03.2017 у справі № 6-43цс17. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 541, ч. 1 ст. 543 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (надалі Правила), у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Згідно п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.\~ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Квартира відповідачів підключена до мережі централізованого опалення. Факт надання послуги з централізованого опалення в даному випадку є безспірним та беззаперечним. За вказаний період заперечень з боку споживачів на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на адресу Концерну не надходило. Разом з тим, відповідач [PERSON] звертає увагу суду, що з березня 2017 року він фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , а відповідно, послуги, надані за адресою: [ADDRESS] , він не отримував. Однак, суд критично ставиться до наведеного, адже відповідач [PERSON] не підтверджує вказаний факт жодними доказами, що б відповідали вимогам ст.\~ст. 77-80 ЦПК України. Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк внесення щомісячних платежів визначений п. 18 Правил не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань. З розрахунку, наданого Концерном «МТМ», що складений відповідно до Правил та Методики проведення нарахувань за особовим рахунком № [NUMBER] , встановлено, що за період заборгованості з 01.03.2016 по 01.11.2020 відповідачі здійснювали наступні платежі: квітень 2018 року в розмірі 5\~620,64 грн (а.с. 8-9). У відповідності до приписів ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. З урахуванням п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020. Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Станом на день звернення Концерну «Міські теплові мережі» до суду 11.12.2020, карантин діяв, відтак, і позовна давність на території України була подовжена на строк дії карантину. Окрім того, Верховний Суд в постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №\~760/16111/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 301/1310/16-ц, від 14.04.2021 у справі №\~759/16720/16-ц. Здійснення відповідачами платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно, свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період. Так, з матеріалів справи вбачається, що єдиний платіж внесений, та який перевищував нараховану суму за місяць, був здійснений у квітні 2018 року в розмірі 5\~620,64 грн при нарахуванні 387,83 грн (а.с. 8 зворотний бік). Відтак, відповідачем перервано строки позовної давності. З урахуванням усіх вищенаведених норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущені строки позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом за період з 01.03.2016 по 01.11.2020, адже, з врахуванням строків дії карантину та сплатою відповідачами суми в розмірі більшому, ніж нараховано, позивач мав право пред`являти вимоги за період, що починається з квітня 2015 року. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що відповідачі, як споживачі комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому позов Концерну «МТМ» підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: partial