Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.08.2014 року вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.05.2023 року шлюб між сторонами розірвано. На утримання вказаного сина згідно із судовим наказом цього ж суду від 24.10.2023 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач на початку повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України надав дозвіл на виїзд сина разом з матір`ю за кордон, тому з середини 2022 року останній проживає з нею в Сполучених Штатах Америки, де вони отримали тимчасовий захист та дитині безпечніше. Крім цього, позивач отримує соціальну допомогу як біженець з України, разом із сином отримали медичну страховку та дозвіл на працю документ, який підтверджує законність їхнього перебування на території цієї держави. Вони проживають разом з її батьками в орендованій квартирі, що сприяє збереженню сімейного оточення та підтриманню родинних відносин. Батьки позивача забезпечили дитину піклуванням та любов`ю, приділяють йому увагу, допомагають у вихованні та утриманні. Дід [PERSON] є власником компанії, яка має стабільний прибуток, а баба [PERSON] оплатила внуку додаткову школу, яка розвиває здібності дитини, та Цирковий літній дитячий табір. Син навчається в школі міста Чикаго та отримує високі оцінки. Доводи відповідача, що якщо син залишиться з матір`ю, то не буде навчатись, та існує реальна загроза для його здоров`я є припущенням, а надані ним медичні документи лише свідчать про тимчасові проблеми позивача зі здоров`ям. Тому вона просить визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом із нею, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 31.10.2023 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, виконавчий комітет Коломийської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (том 2, а.с. 44-45). Згідно з ухвалою суду від 10.04.2024 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, виконавчий комітет Коломийської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, - залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1\~ст.257 ЦПК України (том 2, а.с. 163-164 ). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що після початку повномасштабного вторгнення задля безпеки дитини прийнято рішення виїхати за кордон разом з нею, на що відповідачем добровільно надано відповідний нотаріально посвідчений дозвіл. На даний час вони проживають в місті Чикаго, де позивач намагається забезпечити дитині максимальні можливості, зокрема, син відвідує школу, різні гуртки, заняття, а з липня відвідуватиме літній табір; він спілкується з батьком засобами мобільного зв`язку, в чому вона не створює йому жодних перешкод. Також вона працює нянькою та повністю забезпечує сина всім необхідним, а також їй допомагають фінансово її батьки. Представник позивача, адвокат Чобанюк М.М. позовні вимоги підтримав та зазначив, що дитина, перебуваючи за кордоном, навчається та матір забезпечує його усім необхідним. Просив клопотання про допит свідків залишити без розгляду. Відповідач та його представник, адвокат Поляк П.П. в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи трекінгами відстеження поштових відправлень АТ «Укрпошта» - «відправлення вручено особисто», «відправлення вручено: за довіреністю», а також поштовим повідомленням про одержання судової повістки-виклику, довідками про доставку повідомлень у додаток «Viber» на зазначений [PERSON] у відповідних клопотаннях номер мобільного телефону, причини неявки суду не повідомили, від них не надійшло заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Свою участь в судовому засіданні в режимі відео конференції згідно з відповідним його клопотанням [PERSON] як представник також не забезпечив. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, заступник начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради надіслала до суду письмову заяву, згідно із якою вказала, що до компетенції цієї служби належить розгляд питань щодо надання висновків органу опіки та піклування виключно щодо малолітніх та неповнолітніх дітей, які фактично проживають на території м. Чернівці. Відповідно до наявних документів встановлено, що [PERSON] разом з малолітньою дитиною проживають за межами України (том 1, а.с.94). Начальник служби у справах дітей Коломийської міської ради електронною поштою надіслала до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що працівники служби у справах дітей 20.10.2023 року намагалися обстежити умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак, ворота будинку були зачинені; сусідка повідомила, що в даному будинку більше року ніхто не проживає, дід та баба малолітнього [PERSON] біля 20 років перебувають за межами України в США; їхні дві дочки теж пізніше туди виїхали; [PERSON] проживала в м. Чернівці, але з чоловіком розлучилися і разом із сином [PERSON] виїхали до батьків. Таким чином, працівники служби у справах дітей не можуть належним чином вивчити дане питання та підготувати висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] (том 1, а.с. 210-211 ). За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи. Суд, заслухавши вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с. 11). Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Пантелюк Т.Л. 26.05.2022 року та зареєстрованої в реєстрі за № 1893, [PERSON] надав свою згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Сполучених Штатів Америки у період з 26.05.2022 року по 26.05.2023 року в зв`язку з воєнними діями на території України його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в супроводі його матері [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с. 129). Судовим наказом, виданим Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 24.10.2022 року, з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.09.2022 року ( том 1, а.с. 133-134 ). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.05.2023 року шлюб між сторонами розірвано (том 1, а.с. 130 132). Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-48557/18/23-Вих від 06.10.2023 року (Вх.18995/23-Вх від 19.10.2023 року) позивач [PERSON] разом з [PERSON] , [INFO] , 17.06.2022 року здійснили перетин кордону в напрямку «Виїзд» за межі України в пункті пропуску «Шегині» (том 1, а.с. 208 ). Згідно з даними дозволів на працю, переклад яких на українську мову проведено перекладачем [PERSON] , підпис якого засвідчено нотаріусом штату [PERSON] , надано вказаний дозвіл [PERSON] на період з 25.04.2023 року по 17.03.2024 року, а [PERSON] з 15.09.2022 року по 16.06.2024 року (том 1, 135-136, 139-140 ). Позивачем також надано медичні страховки, видані [PERSON] та [PERSON] ; табель студента [PERSON] ; квитанцію про оплату за школу в розмірі 532,50 доларів США; квитанцію про оплату Циркового літнього дитячого табору в розмірі 530 доларів США, відправник [PERSON] ; квитанції про оплату в розмірі 1020 та 1\~054 доларів США, переклад яких на українську мову проведено перекладачем [PERSON] , підпис якого засвідчено нотаріусом штату [PERSON] (том 1, а.с. 137-138, 141-145, 150-153, том 2, а.с. 36, 37 ). Згідно з даними листа офіса [PERSON] , переклад якого на українську мову проведено перекладачем [PERSON] , підпис якого засвідчено нотаріусом штату Іллінойс Рашель Сапожніковою, компанія Kosiv Construction створена 07.07.2015 року; власником компанія є [PERSON] ; дохід за 2022 рік склав 34\~405 доларів США ( том 1, а.с. 146-147 ). Відповідно до угоди про оренду житла від 07.15.2023 року (так зазначено в документі), переклад якої на українську мову проведено вказаним перекладачем, остання укладена між орендарями [PERSON] , [PERSON] та орендодавцями [PERSON] , [PERSON] , за умовами якої орендарі орендують лише для житлових цілей та виключно як приватне житло для орендарів та [PERSON] , приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] ; термін оренди з 01.07.2023 року по 31.06.2024 року; місячна орендна плата становить 1\~100 доларів США (том 1, а.с. 160-164 ). Згідно з даними довідки, виданої 03.11.2023 року медичним центром Віддідж, переклад якої на українську мову проведено перекладачем [PERSON] , підпис якого засвідчено нотаріусом штату [PERSON] , [PERSON] не має в анамнезі психічного чи фізичного стану здоров`я, який перешкоджав би їй безпечно піклуватися про дитину (том 2, а.с. 107, 109 ). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. На виконання вимог\~ст.171\~СК\~України вислухана думка малолітнього [PERSON] , який в судовому засіданні зазначив, що він близько двох років проживає в США разом із матір`ю, її сестрою, бабою та дідом. З татом спілкується майже щодня по телефону. Має бажання продовжувати проживати разом із матір`ю в США, де йому добре живеться, має друзів, відвідує школу. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Нормою ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~Статтею 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою, другою\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~(далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом із тим положення Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини». У постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21) Верховний Суд вказав, що «міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах». У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною;\~\~\~\~по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти стосунки або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 355/888/20. Відповідно до статті 76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77\~ЦПК\~України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78\~ЦПК\~України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає встановленим та доведеним, що малолітній син [PERSON] після припинення шлюбних відносин між сторонами проживає разом з матір`ю, яка піклується про розвиток, стан здоров`я, виховання та навчання дитини, забезпечує її побутові потреби тощо. З червня 2022 року син сторін разом з матір`ю, з огляду на воєнний стан в Україні, проживають у Сполучених Штатах Америки в м. Чикаго, де позивач створила належні умови для нормального розвитку та виховання дитини, зокрема, вона з дитиною забезпечені житлом, працевлаштована, мають медичну страховку та дозволи на працю (що підтверджує законність їхнього перебування на території цієї держави). Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, її малолітнього віку, психологічного стану, прав та інтересів на гармонійний розвиток та належне виховання, створення матір`ю належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, беручи до уваги, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, під час вирішення спору надаючи першочергове значення саме найкращим інтересам дитини суд, дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому слід зауважити, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків. Слід також роз`яснити сторонам, що відповідно до положень\~ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. \~ \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн., що стверджується квитанцією від 22.09.2023 року (том 1, а.с. 121 ). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 160, 161, 171 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved