Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в\~суд із\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 5250 гривень. В обгрунтування доводів вказує, що відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.03.2022 року шлюб між сторонами розірвано, донька [PERSON] проживає з позивачем. Вимоги мотивує тим, що у зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування, позивач не в змозі самостійно утримувати дитину, та повністю забезпечувати необхідні витрати на лікування дитини. У зв`язку із лікуванням зубів та астми у доньки [PERSON] , позивач витратила 10500 гривень. Просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] одноразово в сумі 5250 гривень. Суд своєю ухвалою від 15.03.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судовий розгляд справи без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Позивач позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№ 2389). Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження. Поштове повідомлення повернуто до суду із розпискою відповідача про отримання копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з доданими до позову документами (а.с.17). Заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надійшло. До суду [PERSON] подав заяву (вх.№2756) у якій відповідач позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України (роз`яснення у постанові «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи). Суд зазначає таке. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.03.2022 року (справа №306/195/22) - шлюб, укладений 24.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , зареєстрованого виконавчим комітетом Стройненської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, відповідний актовий запис №24 від 24.06.2015 року) записано у графі батько [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач) (а.с.5). Як зазначено позивачем дитина [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин законодавець відносить випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. З матеріалів справи суд встановив, що позивачем понесено витрати на лікування дитини [PERSON] , [INFO] у стоматологічній клініці "Clinsc Nazdar" та проведення лабораторних досліджень в медичній лабораторії "Ескулаб", лікування астми у сумі 10500 грн (а.с.6-9). Доказів того,\~що відповідач\~добровільно надає\~матеріальну допомогу\~на утримання\~дитини суду\~не надано.Судом не встановлено істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати додаткові витрати, з урахуванням інтересів та потреб доньки [PERSON] , [INFO] та, не звільняє відповідача (як батька дитини) від обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Аналізуючи надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог, а саме дані, які містяться в копіях документів та матеріалах, суд доходить висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази щодо понесення додаткових витрат на лікування дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 10500 грн. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. З урахуванням ст. 141 СК України, яка визначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, сума додаткових витрат яка підлягає стягненню з відповідача становить 5250 грн (10500 грн / 2). Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; п.2\~ч.5\~ст.\~265\~ЦПК України\~-\~у резолютивній\~частині рішення\~зазначаються розподіл\~судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд доходить висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 1211,20 грн., які діють з 01.01.2024 року (на день постановлення рішення). Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved