Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 03 жовтня 2021 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №2769. Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача та відповідача різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, на протязі останнього року між позивачем та відповідачем виникали конфлікти, сварки, нетерпимість у відносинах, через що вони почали мешкати окремо, відповідач змінив номер телефону та не підтримує стосунків з позивачем. Подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Також позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідач почав застосовувати до неї фізичне, психологічне та економічне насильство, що привело к припиненню сімейно-шлюбних відносин. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Ухвалою Приморського районного суду Одеської області від 21 грудня 2023 року було відкрите провадження у вищезазначеній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 01 лютого 2024 року на 09 годину 50 хвилин. У судове засідання 01 лютого 2024 року з`явилися позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Садіков О.О. (згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору №б/н від 07 грудня 2023 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД №004239 від 15 липня 2020 року), просив не здійснювати запис судового процесу звукозаписувальними засобами. Відповідач в судове засідання не з`явився. Сповіщався належним чином. 01 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача адвоката Корінної Н.М. (згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору №41/12ВСЦ від 15 грудня 2023 року) надійшло клопотання про відкладення судового засідання з урахуванням часу для надання відзиву на позовну заяву. У судове засідання 13 березня 2024 року з`явився представник позивача адвокат Садіков О.О. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача адвоката Корінної Н.М. 13 березня 2024 року надійшло клопотання про відкладення судового засідання з урахуванням часу на подання відзиву на позовну заяву. 05 квітня 2024 року від представника відповідача адвоката Корінної Н.М. до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через Кабінет електронного суду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2024 року клопотання представника відповідача адвоката Корінної Н.М. було задоволене. У судове засідання 08 квітня 2024 року з`явився представник позивача адвокат Садіков О.О., підтримав позовні вимоги, просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Також в судовому засіданні був присутній у режимі відеоконференції представник відповідача адвокат Корінна Н.М., яка до початку судового засідання надала письмові пояснення стосовно обставин справи. В письмових поясненнях адвокат Корінна Н.М. звертає увагу суду на те, що відповідач стверджує, що вказане в позовній заяві [PERSON] в більшій частині не відповідає дійсності, зокрема застосування до неї фізичного, психологічного та економічного насильства, а також та обставина, як окреме проживання та зміна відповідачем номеру телефону і не підтримання стосунків в частині спілкування з позивачем. Також представник відповідача зазначає, що відповідач [PERSON] у листопаді 2023 року у лікарні міста Києва, де йому робили операцію із трансплантації печінки. В цей час, як стверджує відповідач, між подружжям почалися непорозуміння та конфлікти, як наслідок фізичного та психологічного стану хворого. Одночасно, після чергової сварки між подружжям, позивач подала декілька заяв до правоохоронних органів на свого чоловіка. В наслідок чого Приморським районним судом м. Одеси були відкриті декілька проваджень про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, всі вони були закриті у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення. Відповідач стверджує, що в матеріалах справи немає жодних доказів щодо застосування до позивача фізичного, психологічного та економічного насильства. В той же час [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу між ним та позивачкою [PERSON] . Суд, вислухавши сторони по справі, всебічно вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 03 жовтня 2021 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2769, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача та відповідача різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Шлюбні відносини фактично припинилися. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved