Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

І. Стислий виклад позовної заяви 12 березня 2024 року адвокат Богданович М.Ю., яка представляє інтереси [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги звернулася до суду з позовом до ПП «Дружба 6» про стягнення заборгованості з орендної плати. Позовна заява обґрунтована наступним чином. [PERSON] на підставі державного акту серії ІІ-СМ №021576 належать земельні ділянки з кадастровими номерами №5920685700:00:100:0001, площею 3.062 га сіножаті та №5920685700:03:002:0099, площею 3,9155 га рілля, розташовані на території Марківської сільської ради Сумського (колишнього Білопільського) району Сумської області. Вищевказані земельні ділянки були передані в оренду відповідачу з 17 жовтня 2006 року на підставі договору оренди землі №01 від 17 жовтня 2006 року, який зареєстровано у Білопільському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельним ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 січня 2007 року за №120 та додаткових угод до договору від 09 квітня 2019 року. Додатковою угодою від 09 квітня 2019 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5920685700:03:002:0099 до договору оренди землі №102 від 17 жовтня 2006 року змінено розмір орендної плати за користування земельною ділянкою. Зокрема, пунктом 4.1 статті 4 додаткової угоди орендна плата за користування земельною ділянкою визначена в розмірі 13\~957 грн 32 коп. за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше. Пунктом 4.4 статті 4 додаткової угоди від 09 квітня 2019 року передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування. На даний час відповідачем нараховано, але не виплачено орендну плату за договором оренди землі №102 від 17 жовтня 2006 року та додаткових угод до нього. Розмір заборгованості з орендної плати, обрахований з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів, становить 22\~623 грн 18 коп. Позивач повідомила відповідача про небажання пролонгувати договір оренди землі №102 від 17 жовтня 2006 року та додаткові угоди до нього, на що отримала акти приймання - передачі земельних ділянок з кадастровими номерами 5920685700:00:100:0001 та 5920685700:03:002:0099. У зв`язку з несплатою відповідачем вчасно орендної плати, позивачем здійснено нарахування інфляційних витрат у сумі 667 грн 91 коп. та 3% річних за користування грошовими коштами позивача в сумі 462 грн 69 коп. по 07 березня 2024 року включно. Посилаючись на викладені вище обставини адвокат Богданович М.Ю. просить стягнути з ПП «Дружба 6» на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати за 2022 рік в сумі 22 623 грн 18 коп., інфляційні витрати 667 грн 91 коп., 3% річних 462 грн. 69 коп., а також судовій збір у сумі 1\~211 грн 20 коп. та 7\~000 грн витрат на правову допомогу. ІІ Процесуальні дії у справі Ухвалою від 13 березня 2024 року відкрито провадження в справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву (а. с. 41). ІІІ Стислий виклад позиції відповідача 29 березня 2024 року через Електронний суд від представника відповідача ПП «ДРУЖБА 6» - адвоката Литвиненко Д.Г., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СВ №1069655 від 28 березня 2024 року, надійшло клопотання, в якому остання зазначила, що відповідач визнає повністю позовні вимоги [PERSON] , однак враховуючи категорію позову, його складність, а також ту обставину, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, просить суд зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги (а. с. 45-47). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Згідно з державним актом серії ІІ-СМ №021576, виданим Марківською сільською радою Білопільського району Сумської області 28 грудня 2001 року на підставі рішення 18 сесії 23 скликання від 07 квітня 2001 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №324, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 5920685700:00:100:0001 та 5920685700:03:002:0099, розташована на території Марківської сільської ради Білопільського (нині територія Сумського) району Сумської області загальною площею 4,222 га в межах згідно з планом (а. с. 14, 20-26). Відповідно до договору оренди землі №102 від 17 жовтня 2006 року та акту-прийому передачі, [PERSON] передала в оренду ПП «Дружба 6» земельну ділянку загальною площею 4.222 га, в тому числі рілля 3,916 га та сіножаті 0.306 га на строк 10 років на умовах сплати орендної плати у грошовій формі, в розмірі 1,5% від проіндексованої вартості грошової оцінки земельної ділянки, що становить 694 грн (а. с. 10-11,13). 22 січня 2007 року вищевказаний договір зареєстровано в Білопільському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №120. 17 жовтня 2015 року між сторонами в справі укладено додаткову угоду, якою продовжено строк дії вищевказаного договору оренди землі на 7 років, тобто до 31 грудня 2023 року та змінено розмір орендної плати до 10% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок площею 3.916 га з кадастровим номером 5920685700:03:002:0099 на дату укладення цього договору, тобто 13\~954 грн 32 коп. за рік. Пунктом 4.6 передбачено, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу (а. с. 15-18). 12 травня 2016 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис за №14923450 про державну реєстрацію за ПП «Дружба 6» іншого речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920685700:03:002:0099, площею 3,708 га за договором оренди №102 від 17 жовтня 2006 року та додатковою угодою від 06 жовтня 2015 року (а. с. 19). 26 лютого 2024 року адвокат Богданович М.Ю. направляла відповідачу запит з проханням надати розрахунок заборгованості орендної плати за користування земельними ділянками з кадастровими номерами 5920685700:00:100:0001 та 5920685700:03:002:0099 (а. с. 29-30). Згідно з актами від 2023 року ПП «Дружба 6» повернуло [PERSON] вищевказані земельні ділянки (а. с. 31-32). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за 1 квартал 2022 року по 4 квартал 2023 року вбачається, що в грудні 2022 та в грудні 2023 року на ім`я [PERSON] відповідачем ПП «Дружба 6» нараховано 14 176 грн 62 коп. та 14 189 грн 03 коп. орендної плати, але фактично виплачено 99 грн 38 коп. та 111 грн 80 коп. (а. с. 27-28). ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування та висновки суду Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 15 означеного Закону визначено, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з частинами першою третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Відповідно до статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом обкладення податком на доходи фізичних осіб є, зокрема, загальний річний оподатковуваний дохід, тобто будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Згідно з підпунктами 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу. Підпунктами 168.1.1 та 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Особливості оподаткування доходів від надання нерухомості в оренду регламентується пунктом 170.1 статті 170 Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 170.1.1 якого податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Доходи, від надання в оренду (суборенду) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою 18 відсотків. Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені в статті 163 цього Кодексу, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід відповідно до підпункту 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 ПК України, тобто, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування) у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 ПК України. Ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд приходить до висновку, що ПП «Дружба 6» допустило невиплату [PERSON] орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022 - 2023 роки. Заборгованість відповідача перед позивачем з орендної плати, обрахованої з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів становить: 1) 14\~176 грн 62 коп. 99 грн 39 коп. = 14\~077 грн 23 коп. 2\~551 грн 79 коп. (податку) = 11 525 грн 44 коп. 212 грн 64 коп. (збору) = 11 312 грн 80 коп. за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5920685700:03:002:0099 за 2022 рік; 2) 14 189 грн 03 коп. 111 грн 80 коп. = 14\~077 грн 23 коп. 2\~554 грн 02 коп. (податку) = 11 523 грн 21 коп. 212 грн 83 коп. (збору) = 11 310 грн 38 коп. за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5920685700:03:002:0099 за 2023 рік. Таким чином, загальна заборгованість з орендної плати за два роки складає 22 623 грн 18 коп., яка визнається відповідачем. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджену суму заборгованості з орендної плати за 2022-2023 роки у сумі 22 623 грн 18 коп. з урахуванням відрахування ПДФО та військового збору. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком, наданим представником позивача, який відповідачем не оспорюється, інфляційні втрати розраховано за період з січня 2023 по лютий 2024 року включно з основної суми боргу 22 623 грн 18 коп. та становлять 667 грн 91 коп. (за 2023 рік - 622 грн 67 коп. + за січень лютий 2024 року - 45 грн 24 коп.). Крім того, позивач просить стягнути 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2022-2023 роки по договору оренди земельної ділянки за період прострочення грошового зобов`язання із 02 січня 2023 року по 07 березня 2024 року включно у сумі 462 грн 69 коп., які розраховані за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Представник відповідача ПП «Дружба-6» у своєму клопотанні від 29 березня 2024 року з вищевказаними розрахунками позивача погодився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджену суму заборгованості з орендної плати у сумі 22 623 грн 18 коп., інфляційні витрати 667 грн 91 коп. та 3% річних 462 грн 69 коп. VІ. Розподіл судових витрат За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved