Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

18.03.2024р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), зареєстрованого між сторонами 05.09.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 41. Позов обґрунтований тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів. Шлюбні відносини припинені з березня 2022р. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Також позивачка вказує, що сторони від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка та її представниця [PERSON] в судове засідання 19.04.2024р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас, 18.03.2024р. позивачка, та 19.04.2024р. представниця позивачки, звернулися з заявами про розгляд справи у їх відсутність, у яких позовні вимоги підтримують, судові витрати просять стягнути з відповідача, так як на утриманні позивачки знаходиться неповнолітній син. Відповідач в судове засідання 19.04.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Водночас 10.04.2024р. звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнає повністю, терміну на примирення не потребує та просить судові витрати залишити за позивачкою. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 14.03.2024р. Врадіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] було змінено на [PERSON] . Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 07.02.2023р. Врадіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). Фактично сторони припинили шлюбні відносини з березня 2022 року, подальше примирення неможливе. Строк на примирення сторони просять не надавати. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи приписи ст.ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, а тому позивачці підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп., а також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved