Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, що був зареєстрований 29 квітня 1995 року у Виконавчому комітеті Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис №5. Від шлюбу дітей не мають. З відповідачем спільне життя не склалося. Причиною розпаду сім`ї стали несумісність характерів, відсутність поваги один до одного, внаслідок чого між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Вже тривалий час спільно не проживають та фактично сім`я припинила своє існування. Протягом останніх 28 років проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують та взагалі не спілкуються. З вказаних підстав позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 29 квітня 1995 року у Виконавчому комітеті Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис №5. На розгляд справи позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив про те, що позовні вимоги підтримує (а.с. 26, 27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій повідомила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі (а.с. 30, 31). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4) сторони по справі зареєстрували шлюб 29 квітня 1995 року у Виконавчому комітеті Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 5. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Основоположною засадою шлюбу є добровільність згоди подружжя жити однією сім`єю. Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Можливість припинення шлюбу є виявом принципу його вільності та рівності подружжя, закріплених у ст. 51 Конституції України. Так, укладення шлюбу здійснюється на вільних та добровільних засадах, ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо втрачена їх основа. В силу вимог ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні, протягом тривалого часу спільно не проживають. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам відповідачки. Спорів між сторонами про поділ майна на час розгляду справи, немає. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу. Ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] понесені позивачем судові витрати, що складають 1211,20 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позивачем позовної заяви, оскільки понесення таких витрат позивачем [PERSON] підтверджено документально (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 206, 258, 259, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved