Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування жилим приміщенням, вселення до житлового примішення, усунення перешкод у користуванні квартирою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних долях. Свою 1/2 частину квартири позивач набув на підставі договору дарування частини квартири від 8.02.2023 року. Після набуття права власності [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням надати йому доступ до квартири та запропонував встановити порядок користування житлом в позасудовому порядку, тим більше, що відповідач у спірній квартирі не проживає. Однак на зустрічі відповідач з невідомими особами почали погрожувати позивачу фізичною розправою та залякувати кримінальним переслідуванням у випадку, якщо позивач буде намагатися вселитись до квартири, вимагали перереєструвати право власності позивача на 1/2 частину квартири на відповідача. Після цього [PERSON] офіційно звернувся з вимогою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, яка була отримана відповідачем особисто 29.03.2023 року, але була проігнорована. В подальшому відповідач з метою психологічного тиску на позивача почав звертатись до правоохоронних органів з заявами про шахрайські дії позивача щодо отримання частині квартири, викрадення людини, тощо, факти по яких не знайшли свого підтвердження. Жодних підстав чинення передшкод позивачу відповідачем у користуванні квартирою немає. За таких обставин просить встановити конкретний порядок користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] між співвласниками, виділивши у користування [PERSON] окрему кімнату житловою площею 19,7 м2 в квартирі [ADDRESS] ; у користування [PERSON] - іншу окрему кімнату житловою площею 20,3 м2 в квартирі [ADDRESS] , місця загального користування квартири та кімнату житловою площею 13,1 м2 залишити у загальному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] , вселити [PERSON] в окрему кімнату житловою площею 19,7 м2 в квартирі [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені судом належним чином, вказані процесуальні особи мали достатньо часу до стадії розгляду справи по суті та перевірки їх доказами надати суду відзив на позовну заяву та докази по суті спору, чим скористались частково. Представник 3-ї особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив суд позов задовольнити в повному обсязі, повністю погодившись та підтримавши пояснення представника позивача, додавши, що він дійсно 8.02.2023 року подарував 1/2 частину спірної квартири позивачу [PERSON] і його волевиявлення було добровільним та не залежало від будь-яких впливаючих факторів. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4, ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як наголошує ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ч.1 , ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено у судовому засіданні, 6 вересня 2001 року відділ приватизації комунального житлового фонду Дарницької районної державної адміністрації м. Києва видав свідоцтво про право власності на житло [NUMBER] та посвідчив, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , відповідачу по справі, та [PERSON] , 3-й особі по справі в рівних долях, тобто по 1/2 частині кожному (а.с.12; 80). 8.02.2023 року [PERSON] подарував, а [PERSON] безоплатно прийняв в дарунок 1/2 частину квартири [ADDRESS] , уклавши між собою договір дарування частки квартири, який був посвідчений 8.02.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биковим В.О. і зареєстрований у реєстрі за №61-у (а.с.9-10). Вказаний правочин був зареєстрований приватним нотаріусом Биковим В.О. у Державному реєстрі речових прав 8.02.2023 року о 12:41:23 годин, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав (а.с.11). Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За правилами ч.2, ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Як наголошує ч.1, ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спірна квартира [ADDRESS] є трьохкімнатною, ізольованою квартирою, жилою площею 53,1 м2, загальною площею 77,2 м2, розташованою на 2 поверсі 5-типоверхового будинку, і має три окремі ізольовані кімнати жилою площею 13,1 м2, 20,3 м2 та 19,7 м2, про що свідчить копія технічного паспорту на дану квартиру, який був виготовлений 30.01.2023 року і наданий судові позивачем при подачі позову до суду (а.с.13-20). Вказані вище обставини не заперечувались у судовому засіданні і були визнані учасниками справи, тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України . Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.3, ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. 23.03.2023 року позивач [PERSON] звернувся з заявою до Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві про чинення перешкод йому у користуванні спірною квартирою відповідачем і погрози та залякування з його боку (а.с.23). 27.03.2023 року [PERSON] звернувся з письмовою вимогою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, яка була отримана відповідачем особисто 29.03.2023 року (а.с.21-22), але відповіді відповідач позивачу не надав. В свою чергу 5.10.2023 року відповідач [PERSON] звернувся з заявою до Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві про вчинення шахрайських дій щодо заволодіння невідомими особами частини квартири [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.83). Також відповідач [PERSON] звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про скасування наказу про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло (а.с.96-103), яким є квартира [ADDRESS] . Виходячи з пояснень учасників справи, наданих доказів сторонами по справі, сторони не змогли добровільно дійти згоди щодо порядку володіння та користування спірною квартирою, також між ними існують непорозуміння щодо сплати житлово-комунальних послуг, позивач виключно бажає окремо користуватись та сплачувати за користування своєї частки житла. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, та виходячи із часток власності кожного із співвласників, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] належить на праві власності кожному по 1/2 частині від усієї спірної квартири, тому, враховуючи загальну житлову площу спірної квартири, що складає 53,1 м2, [PERSON] припадає для окремого користування 19,7 м2 жилої площі, а відповідачу [PERSON] - 20,3 м2 жилої площі. За таких обставин визначення та встановлення порядку користування в спірній трьохкімнатній квартирі окремої кімнати жилою площею 19,7 м2 позивачу є меншим розміром від виділеної окремої кімнати відповідачу жилою площею 20,3 м2 і вказане не порушує розмір їх часток власності у спірній квартирі. Таким чином, при встановлені саме такого порядку користування жилим приміщенням, запропонованим позивачем, він більше всього відповідає принципу розумності та справедливості. В задоволенні частини позову про виділення позивачу та відповідачу вказаних вище кімнат разом з балконами суд вважає необхідним відмовити, оскільки виділення в окреме користування співвласникам квартири окремих приміщень відноситься саме до житлових приміщень, а балкони є місцями загального користування і не відносяться до житлових приміщень. Крім того, всі приміщення загального користування квартири [ADDRESS] , а також кімнату житловою площею 13,1 м2 необхідно залишити у загальному користуванні обох співвласників. Як регламентує ч.1, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, позивач вказує, що відповідач порушує його житлові права і не допускає його до квартири, тобто чинить перешкоди йому як співвласнику нерухомого майна у його користуванні та володінні, що знайшло своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву. За таких обставин позов в частині вселення та усунення перешкод у користуванні власністю підлягає задоволенню шляхом вселення позивача [PERSON] в окрему кімнату житловою площею 19,7 м2 в квартирі [ADDRESS] та зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні зазначеним житловим приміщенням. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 220 грн. 80 коп. судового збору окремо за кожну задоволену вимогу (1073 грн. 60 коп. х 3 вимоги).

Outcome: partial