Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

04.01.2024 представник заявника - адвокат Шеліпова Юлія Анатоліївна, яка діє в інтересах [PERSON] , через сервіс "Електронний суд" звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт народження громадянкою України [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Баку Азербайджан дітей: - жіночої статі - [PERSON] , дата народження: [INFO] , місце народження м. Мерефа Харківської області, Україна, із зазначенням в актовому записі про народження відомості про батька в порядку частини 1 статті 125 Сімейного кодексу України; - чоловічої статті - [PERSON] , дата народження: [INFO] , місце народження м. Мерефа Харківської області, Україна, із зазначенням в актовому записі про народження відомості про батька в порядку частини 1 статті 125 Сімейного кодексу України. В обґрунтування заяви зазначено, [PERSON] , [INFO] , [INFO] в м. Мерефа Харківської області народила дитину жіночої статі - [PERSON] , а [INFO] в м. Мерефа Харківської області народила дитину чоловічої статі - [PERSON] . Дітей [PERSON] народила в місцевому медичному закладі, однак, на момент народження дітей заявник не мала жодного документу, що посвідчував би її особу і остання обліковувалася в медичному закладі під вигаданими анкетними даними - " [PERSON] " і як наслідок, у заявника відсутні передбачені пунктом 2 глави І розділу ІІІ "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, документу на підтвердження факту народження її дітей. Наразі заявник не має можливості отримати відповідний документ медичної консультаційної комісії закладу охорони здоров`я через пропуск строків звернення та проведення медичного огляду для підтвердження факту народження нею дітей визначених пунктом 4 "Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 9 від 09.01.2013. Заявник звернулася до Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з питанням щодо державної реєстрації факту народження дітей та згідно відповідей наданих вказаним органом за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про народження дітей заявника не виявлено та враховуючи відсутність медичного документу встановленої форми, на підтвердження народження дітей, заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дітей та роз`ясненно право на звернення до суду з відповідним позовом. Представник заявника зазначила, що встановлення факту народження необхідне [PERSON] , для отримання належних документів, що посвідчують особу дітей в установленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене, заявник через свого представника. звернулася до суду з вказаною заявою. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05 січня 2024 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку окремого провадження. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 січня 2024 року задоволено клопотання представника заявника та призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, а провадження - зупинено. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21 лютого 2024 року для вирішення клопотання експерта, яке надійшло до суду 21.02.2024, відновлено провадження у справі. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23 лютого 2024 року задоволено клопотання експерта, матеріали справи направлено до експертної установи для продовження проведення експертизи призначеної відповідно до ухвали суду від 22.01.2024, провадження по справі зупинено. 03.04.2024 до канцелярії суду надійшов лист директора Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про направлення висновку експерта, відповідно до якого на виконання ухвали суду від 22.01.2024 проведено судову молекулярно-генетичну експертизу за результатами якої надано висновок та повернуто матеріали справи № 621/29/24. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2024 року відновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 17.04.2024. Представник заявника [PERSON] - адвокат Шеліпова Ю.А. до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити судове засідання за відсутності заявника та її представника, на задоволенні заяви наполягала в повному обсязі, з підстав викладених в ній. Начальник Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нестеренко К.В. до канцелярії суду скерувала лист відповідно до якого просила проводити розгляд справи за відсутності представника відділу, та зазначила, що відділ не має зауважень до поставлених вимог в заяві. Начальник Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] направила до суду лист відповідно до якого просила проводити розгляд справи за відсутності представника служби та прийняти рішення в інтересах дітей. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до п. п. 1, 7 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачено, що відповідної до статей 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство), а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-який доказів про це. Згідно з пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до частини 2 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до статті 132 Сімейного кодексу України, заява про встановлення факту материнства приймається судом, якщо запис про матір дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини другої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту материнства може бути подана батьком, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно статті 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Частиною 1 статті 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1статті 135 Сімейного кодексу України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З копії паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 12.07.2023 на ім`я [PERSON] , орган, що видав 6334, копії Витягу з реєстру територіальної громади № 2023/007574098, дата формування: 20.09.2023, вбачається, що [PERSON] уродженка м. Баку Азербайджан, є громадянкою України та має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9). [PERSON] звернулася до органу РАЦС із заявою про державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та листами начальника Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.12.2023 вих. №№ 22/32.26/24/23, 23/32.26/24/23 повідомлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Також роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю у [PERSON] медичного документу встановленої форми відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-УІ від 01.07.2010, на підтвердження факту народження повнолітньої дитини, заявнику необхідно звернутися до суду з питанням встановлення факту народження повнолітньої особи (а.с. 21-22, 24-25). У випадку неможливості надати до відділу ДРАЦС належним чином оформленого медичного свідоцтва про народження (форми № 103/о) або його дублікат, підставою для державної реєстрації народження дитини буде рішення суду про встановлення факту народження, як це передбачено частиною 4 статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". З копії Акту обстеження № 80 складеного 27.09.2023 депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] , в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що в домоволодінні [ADDRESS] постійно проживає та зареєстрована [PERSON] , [INFO] , також за вказаною адресою фактично проживають без реєстрації з 2015 року, зокрема її діти син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/3166-БД від 25.03.2024 Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України наданого на виконання ухвали суду від 22.01.2024, [PERSON] , [INFO] може бути біологічною матір`ю: [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99,999994%; [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99,99998% (а.с. 71-85). З огляду на вищевикладене та досліджені судом докази, факт родинних відносин (мати-син) між [PERSON] та [PERSON] , (мати-дочка) між [PERSON] та [PERSON] знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Даних які б суперечили відомостям заявниці про день, місяць та рік народження дітей, а сааме [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], судовим розглядом не встановлено. З матеріалів справи установлено, що дитина народилася у матері, яка не перебувла та на час постановлення рішення не перебуває у зареєстрованому шлюбі, а відтак відомості щодо батька підлягають зазначенню у відповідності до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. За таких обставин, для реалізації права заявника на отримання належних документів, що посвідчують особу дітей в установленому законом порядку, та в інтересах дітей, заява, яка підтверджена належними і допустимими доказами, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved