Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 квітня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 22 квітня 2014 року уклав шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони з дружиною мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, дружина не здатна підтримувати нормальну атмосферу піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З 2017 року між ними припинені фактичні шлюбні відносини, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Син після розірвання шлюбу залишиться з позивачем. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав в ньому викладених. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила, що перешкод для розірвання шлюбу немає, але з чоловіком не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо з літа 2018 року. Зберегти шлюб неможливо. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. Суд, вислухав відповідачку, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 22 квітня 2014 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 квітня 2014 року. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 липня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Позивач зазначає, що з 2017 року вони мешкають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені. Відповідач зазначає, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з літа 2018 року, позов визнала. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що сторонам не вдалося зберегти сім`ю, шлюбні відносини тривалий час припинені, сторони проживають окремо, а шлюб сторін існує лише формально, жодна зі сторін не бажає перебувати у шлюбі, тому подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх сина. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved