Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

11 грудня 2023 року [PERSON] в особі представника [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору неукладеним. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25.10.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Акцент-Банк» було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою відкриття дебетового рахунку. [PERSON] користувався банківським рахунком для власних потреб. Вказав, що АТ «Акцент-Банк» звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 22.06.2021 року. На підтвердження укладання кредитного договору банк надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку, копію паспорта споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, копію виписки по картці, довідку за лімітами та довідку за картами. Із наданої виписки по картці та розрахунку заборгованості вбачається, що банк обліковує заборгованість у загальному розмірі 98325,77 грн., з яких 40643,17 грн. складають відсотки. Банк вказує про те, що відсотки, нараховані заставкою від 40,8% до 81,59 %, передбачені кредитним договором б/н від 22.06.2021 року. Позивач вказує, що він не укладав жодного кредитного договору б/н від 22.06.2021 року, не підписував жодного документу, що містив би умови кредитування, а тим паче узгоджував би з банком розмір відсоткової ставки. А як вбачається з довідки за лімітами, 22.06.2021 року кредитний ліміт не встановлено. Позивач вважає, що між ним та банком не було погоджено умов кредитування, а кредитний договір б/н від 22.06.2021 року не був укладений. Просив суд визнати неукладеним кредитний договір б/н від 22.06.2021 року між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. ухвалою якої від 14 грудня 2023 року прийнято цивільну справу до провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 29.01.2024 року від відповідача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» надійшов відзив на позовну заяву в якому вказали, що вважають позовні вимоги позивача незаконними та необґрунтованими. Зазначили, що позивач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Окрім того позивач підписав заяву про відкриття поточного рахунку. Вказали, що як вбачається із банківської виписки, боржник користувався кредитом, відповідно ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором ОФЕРТИ. Звернув увагу на те, що до матеріалів справи додано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та багато іншого. Паспорт продукту підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису, як і заяву на відкриття рахунку. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Позивач у судове засідання не з`явився. По час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до заяви, яка надійшла до суду 01.03.2024 року просив суд розглядати справу без його участі та задовольнити позов з наведених в позові підстав . Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Відповідно до заяв просили суд розглядати справу без участі представника відповідача. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, так із матеріалів справи слідує, що [PERSON] 25.10.2019 року приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. 22.06.2021 року [PERSON] простим електронним підписом підписав заяву про відкриття поточного рахунку [NUMBER] у UAH. Договір підписувався шляхом підтвердження дзвінком 22.06.2021 13:57 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що ознайомлений з дійсними умовами та Правилами надання банківських послуг. Відповідно до довідки заборгованості наданої АТ «Акцент-Банк» станом на 1.01.2024 року [PERSON] має заборгованість перед АТ «А-Банк» за поточним рахунком [NUMBER] в сумі 98325,77 грн., що також підтверджується Випискою по картці . Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на те, що він з відповідачем не укладав договір та не підписував жодного документу, а тому за таких обставин наявні правові підстави для визнання договору неукладеним. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно з ч.1 ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документу може використовуватися електронний підпис. З метою забезпечення правильного та однакового застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ про визнання правочинів недійсними Пленум Верховного Суду України у абзаці 6 пункту 8 постанови № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» постановив дати судами такі роз`яснення: вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій справі №145/2047/16-ц звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував про неможливість визнання договору неукладеним у судовому порядку, зокрема, у постанові від 30 липня 2019 року у справі №907/804/17, вказавши, що вимога про визнання договору неукладеним не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах; по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що позов про визнання договору неукладеним не є способом захисту прав і законних інтересів (не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу), який передбачений положеннями ЦК України, не визначена відповідна вимога як такий спосіб і іншими законами України, а відтак вимога позивача у цій справі про визнання договору неукладеним не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством. «Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові». Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження №14-125цс20, пункт 76). З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що заявлена [PERSON] позовна вимога про визнання договору неукладеним не сприяє ефективному захисту права, яке позивач вважає порушеним, та підлягає залишенню без задоволення саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати не розподіляються, що не суперечить чинному законодавству. Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed