Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , в якій просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 23 березня 2021 року на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1197,50 грн. щомісячно, дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,, в розмірі по 960,50 грн на кожну щомісячно, - на 1/2 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з підстав збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зміни матеріального стану одержувача та платника аліментів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи містяться заяви [PERSON] про розгляд справи у її відсутність (а.с.45). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, з позовними вимогами погодився частково, проте суду пояснив, що твердження позивачки про ухилення його від надання фінансової допомоги на утримання дітей з вересня 2023 року не відповідають дійсності, на підтвердження чого надав квитанції про перерахування коштів ним позивачці як протягом 2022-2023 років, так і протягом січня-березня 2024 року, а також надав відомості про доходи, та пояснив, що його заробітна плата з лютого 2023 року не збільшилася, а зменшилася. На даний час на належній йому земельній ділянці він розпочав будівництво житлового будинку для забезпечення майбутнього дітей сторін по справі, для чого отримав кредит, який мусить сплачувати. Що стосується погіршення матеріального стану позивачки в силу росту цін, пояснив, що таке погіршення рівною мірою стосується обох сторін справи, крім того, він, як військовослужбовець, вимушений частково придбавати необхідне спорядження для служби за особисті кошти. Наполягав на тому, що утримання дітей є рівною мірою обов`язок обох батьків, а отже, його обов`язок з утримання дітей не може бути більшим за обов`язок позивачки. Вважав достатнім і співмірним стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , [INFO] з 15 вересня 2007 року по 13 травня 2022 року, що підтверджується копією рішення Кролевецького районного суду Сумської області №579/304/22 (а.с.14-15). В шлюбі мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками яких є сторони по справі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11-13). Сторони є багатодітними батьками, що підтверджується копією відповідного посвідчення від 24.07.2018 року (а.с.25). Судом встановлено, що сторони на даний час сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо (згідно позовної заяви). Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 23 березня 2021 року з [PERSON] , [INFO] , було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 197,50 грн щомісячно, дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 960,50 грн. на кожну щомісячно (а.с.16-17). Діти сторін проживають із позивачкою та відвідують навчальні заклади за місцем проживання (а.с.27-28). Відповідач молодший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 06.03.2022 року по теперішній час, про що свідчить довідка з військової частини [NUMBER] (а.с.19). Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного від 01.04.2022 року №20-РС [PERSON] призначено на посаду інструктора групи навчально-лабораторного комплексу кафедри наземної артилерії факультету ракетних військ і артилерії Національної академії сухопутних військ імені [PERSON] (а.с.20). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, який видано на підставі рішення Великодимерської селищної ради №102/6/6 від 24.06.2011 року, відповідач має земельну ділянку 0,0524 га з кадастровим номером 3221281201:01:099:0066, яка розташована в [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.23-24). Згідно з довідкою про доходи станом на 2023 рік відповідач має заробітну плату 24471,75 грн (а.с.21-22, 48), тоді як у 2022 році його заробітна плата становила в середньому 45192,25 грн, відтак, твердження позивача про поліпшення матеріального стану відповідача не мають під собою підгрунтя. Суд критично оцінює і твердження позивача про те, що з вересня 2023 року відповідач ухиляється від надання фінансової допомоги на утримання дітей, оскільки з наданих відповідачем платіжних інструкцій (а.с.49-89) вбачається, що як протягом 2022 року, так і 2023 року, відповідачем на користь позивача здійснювалися регулярні перекази коштів, в тому числі: по 8040,20 грн 16.09.2023, 18.10.2023, 14.11.2023,19.12.2023, 18.01.2024, 13.02.2024, 1005,03 грн 06.10.2023, 10050,00 грн 12.03.2024. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції). У рішенні Європейського суду від 27.11.1992 року у справі «Олсон проти Швеції» зазначається, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які, за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі "Йохансен проти Норвегії"). Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, те що відповідач працездатна особа, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 03.01.2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до вимог ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial