Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO] , та стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі по 1300 грн., щомісячно, на особистий рахунок дитини, відкритий у Філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк». Обґрунтовано позов тим, що до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшов лист від Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок" Рівненської міської ради про те, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , народила другу дитину [PERSON] . Відповідно до інформації КНП «Пологовий будинок» РМР вбачається, [PERSON] перебуває у тяжкому післяпологовому стані. Лікарем-психіатром пологового будинку рекомендовано мамі новонародженої дитини пройти лікарську консультативну комісію у КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" РОР. Відомості про батька в актовому записі про народження дитини вказані відповідно до частини першої стаття 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" та відповідно до розпорядження міського голови м. Рівне, від 26 грудня 2022 року №1220-р [PERSON] було направлено до комунального підприємства "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям" Рівненської обласної ради. Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 26 грудня 2022 №1226-р малолітній [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до наказу Служби у справах дітей [PERSON] взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, який виданий комунальним підприємством «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради 21 грудня 2022 року, [PERSON] має хворобу, яка перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків. Відповідно до інформації комунального підприємства "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради вбачається, що [PERSON] влаштована в заклад 27 грудня 2022 року. [PERSON] не забрала дитину із закладу охорони здоров`я, протягом шести місяців не виявляла щодо [PERSON] батьківського піклування. До органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради у з питання повернення на виховання та її утримання не зверталася. Відповідно до рішення Рівненського міського суду у справі № 569/13745/22 від 30 січня 2023 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав стосовно старшої доньки [PERSON] , [INFO] . В рішенні суду вказано, що [PERSON] відповідно до інформації з КЗ «Рівненський обласний центр психологічного здоров`я населення», [PERSON] з 2012 року перебуває під спостереженням у лікаря-психіатра, має діагноз: Шизоафективний розлад, обтяжений вживанням наркотичних речовин. Відповідно до інформації з КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради, [PERSON] , лікувалась у даному закладі з діагнозом: Шизоафективний розлад, обтяжений вживанням наркотичних речовин. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради прийняла рішення про звернення Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради до Рівненського міського суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] та рекомендувала органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати висновок до Рівненського міського суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно [PERSON] . У разі позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] їй буде надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Вона буде влаштована до сімейних форм виховання. Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою суду від 21.03.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, пояснень чи заперечень на позов не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 16.12.2022 Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), [PERSON] , зазначена матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в актовому записі про народження дитини вказані відповідно до частини першої стаття 135 Сімейного кодексу України. Листом Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок" Рівненської міської ради від 09.12.2022, №1117, Службу у справах дітей ВК РМРМ повідомлено про те, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , народила дитину, [PERSON] перебуває у тяжкому післяпологовому стані, відповідно до висновку лікаря-психіатра від 08.12.2022 запропоновано вирішити питання виконання батьківських обов`язків за скеруванням служби у справах дітей після огляду комісії лікарів психіатрів ЦПЗУ. Відповідно до розпорядження міського голови м. Рівне, від 26 грудня 2022 року №1220-р [PERSON] було направлено до комунального підприємства "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям" Рівненської обласної ради. Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 26 грудня 2022 №1226-р малолітній [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до наказу Служби у справах дітей [PERSON] взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. Відповідно до інформації комунального підприємства "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради вбачається, що [PERSON] влаштована в заклад 27 грудня 2022 року. Згідно "Книги обліку відвідувань батьками та родичами дітей комунального підприємства "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради, матір [PERSON] не навідувала дитину. Матір не телефонувала в заклад не цікавилась станом здоров`я дитини. Також адміністрація закладу повідомляє що малолітню, за час перебування в закладі, ніхто з родичів, не навідував та не цікавився станом здоров`я. Матеріали справи містять інформацію про стан здоров`я та лікування [PERSON] , зокрема, відповідно до інформації з КП "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради, [PERSON] , періодично лікувалась у даному закладі з діагнозом: Шизоафективний розлад, обтяжений вживанням наркотичних речовин. Згідно висновку органу опіки та піклування від 12.02.2024 №08-294, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO]. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України Суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Матеріалами справи знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє до неї батьківської турботи. З огляду на вищевикладені обставини, які підтверджуються належними та допустимими доказами, суд дійшов до переконливого висновку, що своєю поведінкою відповідач порушує вимоги ст. 150 СК України та не виконує обов`язки, які покладаються на батьків по вихованню та утриманню дитини, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що за умовами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умови ч. 2 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини, в твердій грошовій сумі з розрахунку розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, в заявленому позивачем розмірі по 1300 грн., щомісячно. Саме такий розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності. Судом встановлено, що на ім`я неповнолітньої дитини в установі банку: Філія Рівненське обласне управління АТ „Ощадбанк" відкрито картковий рахунок в гривні України. Положенням ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати в розмірі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved