Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

12.07.2023 перший заступник керівника Василівської окружної прокуратури в інтересах Держави в особі: Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області; Кам`янсько-Дніпровської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, в обґрунтування якого зазначено наступне. Рішенням Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 29.04.2020 № 39 (наразі Кам`янсько-Дніпровська міська рада Василівського району Запорізької області) «Про передачу гр-ну [PERSON] у приватну власність земельної ділянки на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (за межами с. Велика Знам`янка)» [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1,9251 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2322481800:03:004:0702, яка розташована на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області (наразі Кам`янсько-Дніпровський район включений до Василівського району Запорізької області). На підставі зазначеного рішення, 15.05.2020 за № 36543843 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Держаному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (надалі Державний реєстр речових прав) за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого за № 1702 від 26.10.2021, приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Хаяркіним В.В., зазначену земельну ділянку [PERSON] продав [PERSON] . Разом з тим, встановлено, що згідно із відомостями Державного реєстру речових прав, [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 28.11.2012 Кам`янсько-Дніпровським РВ УМВС України в Запорізькій області) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.08.2015 № 8-177/27-15-СГ вже отримував у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га з кадастровим номером 2322481800:02:005:0242, що розташована на території Великознам`янської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (право власності зареєстровано відповідно до Державного реєстру речових прав 09.09.2015). Земельну ділянку з кадастровим номером 2322481800:02:005:0242 [PERSON] 20.11.2015 продав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області Осипенком В.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1790. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702 на підставі рішення Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 29.04.2020 № 39 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, попередньо отримавши у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 2322481800:02:005:0242. При цьому, всупереч вимогам ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із заявою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (за межами с. Велика Знам`янка, нині Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області) не повідомив, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ним вже використано. Таким чином, земельна ділянка площею 1,9251 га з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702, що знаходиться на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області (за межами с. Велика Знам`янка), незаконно, всупереч вимогам ч. 4 ст. 116, ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України вибула з комунальної власності внаслідок протиправного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання понад норму, встановлену законом. Василівська окружна прокуратура вважає, що земельна ділянка площею 1,9251 га з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702, що знаходиться на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області (за межами с. Велика Знам`янка) підлягає витребуванню у [PERSON] на користь Кам`янсько-Дніпровської міської об`єднаної територіальної громади в особі Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області, від імені якої наразі діє Кам`янсько-Дніпровська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області. Відповідно до відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідача адвокатом Кузнецовою А.С., просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначивши наступне. [PERSON] є добросовісним набувачем земельної ділянки, кадастровий номер: 2322481800:03:004:0702, яка розташована на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (нині Василівського району Запорізької області), яка придбала її за відплатним договором купівлі-продажу, не знала і не могла знати про обставини набуття третьою особою у власність спірної земельної ділянки. Вважає, що у разі задоволення позовних вимог відповідачка зазнає непропорційного втручання у своє право приватної власності на земельну ділянку. Повернення земельної ділянки до власності територіальної громади, яка фактично є тимчасово окупованою, не буде мати реальних наслідків у вигляді фактичного отримання цієї землі у дійсне розпорядження органів місцевого самоуправління, які фактично перебувають на підконтрольній Україні території. Юридичний статус земельної ділянки фактично не відновиться, оскільки на час воєнного стану діє заборона на вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях. Крім того, у випадку задоволення позовних вимог та вибуття з власності відповідача земельна ділянка, враховуючи тимчасову окупацію Кам`янсько-Дніпровської територіальної громади, залишиться фактично без відповідного господаря. Наразі спірна земельна ділянка обробляється, використовується за призначенням, за нею здійснюється догляд уповноваженими власником особами. Крім того, відповідачка [PERSON] не користувалася своїм правом безоплатної приватизації на даний вид земель, тому витребування від неї земельної ділянки не призведе до очікуваного результату поповнення власності територіальної громади, оскільки відповідачка зможе реалізувати таке право у подальшому та отримати таку ж саму земельну ділянку. До обставин, які, крім інших, мають бути встановлені в цій справі та мають суттєве значення для правильного вирішення справи, є: добросовісність набувача земельної ділянки, в даному випадку відповідача, а також дійсне волевиявлення власника на вибуття з його володіння земельної ділянки. Відповідач вважає, що спірна земельна ділянка вибула з володіння Кам`янсько- Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області за її волею, яке викладене у Рішенні № 39 від 29.04.2020. Вказане рішення прийнято на підставі та в межах повноважень позивача по процедурі, яка передбачена для прийняття таких рішень, на підставі поданих [PERSON] заяви та документів, враховуючи рекомендації постійної комісії з питань врегулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, про що відображено в самому рішенні. Доказів зворотнього матеріали справи не містять. Вказівка заступника прокурора про неправомірне подвійне використання третьою особою [PERSON] права на приватизацію земельної ділянки одного і того ж самого виду використання ще не свідчить, що спірна земельна ділянка вибула з власності територіальної громади в особі позивача, поза її волею. Вказане може свідчити про неналежне виконання членами профільної постійної комісії міської ради, депутатів міської ради своїх повноважень, нездійснення належної перевірки під час підготовки проекту рішення від 29.04.2020 № 39 для голосування. Однак, факт прийняття міською радою рішення № 39 свідчить про наявність волі позивача на вибуття земельної ділянки з його власності. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам ст. 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Отже, у спірних правовідносинах повноваження щодо розпорядження спірними земельними ділянками як об`єктами права комунальної власності належали Кам`янсько-Дніпровській міській раді Кам`янсько-Дніпровського районі Запорізької області. Відповідач вважає, що наявність спрямованого на відчуження майна рішенні відповідного органу місцевого самоврядування означає, що власник волю відчуження виявив. Оскільки спірна земельна ділянка була набута третьою особою [PERSON] з комунальної власності на підставі рішення Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області № 39 від 29.04.2020, то позивач від імені територіальної громади вчинив дію щодо розпорядженню комунальним майном на підставі та у спосіб, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні. Тому спірна земельна ділянка вибула з володіння зазначеної територіальної громади за її волею. Також, вважає передчасним та необґрунтованим представництво прокурором у цій справі, оскільки перший заступник керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області порушив процесуальні питання та порядок представництва інтересів держави. Так, прокурор у позовній заяві обґрунтував у чому полягає порушення інтересів держави, визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, однак, на думку відповідача, не навів обґрунтовані підстави для представництва інтересів держави. В обґрунтування неналежного здійснення військовою адміністрацією своїх повноважень щодо захисту інтересів держави прокурор посилається на тривалу бездіяльність такого органу, що дає йому підстави для звернення. Однак, не можна вважати тривалою бездіяльність військової адміністрації з огляду на час її створення (07.04.2023) та початок виконання нею повноважень міської виконавчого комітету та голови (з 10.05.2023). Крім того, у відповіді прокурору військова адміністрація чітко обґрунтувала свою звану «бездіяльність» відсутністю первинних документів та архіву міської ради, виконавчого комітету. Відповідно до відповіді на відзив, поданої першим заступником керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області А.Кузьминою, не погоджується з аргументами відповідача, вважає їх необґрунтованими та наполягає на задоволенні позовної заяви. Ухвалою судді від 14.07.2023, заяву першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області Кузьминої Анни про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 1,9251 га з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2082970923224). Заходи забезпечення позову застосовано до набрання законної сили остаточним рішенням у цій справі. Ухвалою судді від 17.07.2024, відкрито провадження у справі за позовною заявою першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури в інтересах Держави в особі: Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області; Кам`янсько-Дніпровської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Запропоновано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, письмові пояснення щодо позову. Ухвалою суду від 31.10.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено. Ухвалою суду від 14.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, на підставах зазначених у позовній заяві, у відповіді на відзив. У судовому засіданні представник відповідача, яка брала участь у режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення позовних вимог, та просила відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на доводи зазначені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив. Представник Кам`янсько-Дніпровської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області Грицюк А.І. у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої зазначено, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників, суд приходить до наступного. Встановлено, що рішенням Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 29.04.2020 № 39 (наразі Кам`янсько-Дніпровська міська рада Василівського району Запорізької області) «Про передачу гр-ну [PERSON] у приватну власність земельної ділянки на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (за межами с. Велика Знам`янка)» [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1,9251 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2322481800:03:004:0702, яка розташована на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області (наразі Кам`янсько-Дніпровський район включений до Василівського району Запорізької області). На підставі зазначеного рішення, 15.05.2020 за № 36543843 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Держаному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (надалі Державний реєстр речових прав) за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого за № 1702 від 26.10.2021, приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Хаяркіним В.В., зазначену земельну ділянку [PERSON] продав [PERSON] . Разом з тим, встановлено, що згідно із відомостями Державного реєстру речових прав, [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 28.11.2012 Кам`янсько-Дніпровським РВ УМВС України в Запорізькій області) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.08.2015 № 8-177/27-15-СГ вже отримував у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га з кадастровим номером 2322481800:02:005:0242, що розташована на території Великознам`янської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (право власності зареєстровано відповідно до Державного реєстру речових прав 09.09.2015). Земельну ділянку з кадастровим номером 2322481800:02:005:0242 [PERSON] 20.11.2015 продав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області Осипенком В.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1790. Відповідно до статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, права власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 статті 373 ЦК України встановлено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною 4 статті 11 ЦК України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності. Згідно зі статтями 83-84 Земельного кодексу України в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. За таких обставин, реалізація повноважень Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області мала здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми безоплатної приватизації, встановлені Земельним кодексом України). Відповідно до абз.6 п.8 ч.1 Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Василівський район, до складу якого увійшла територія Кам`янсько-Дніпровської територіальної громади. З огляду на викладене, вбачається очевидний факт порушення інтересів держави в особі Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області як законного власника та розпорядника земель сільськогосподарського призначення в межах територіальної громади, так як земельна ділянка площею 1,9251 га з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702, що знаходиться на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області, за межами населеного пункту, вибула з державної власності внаслідок протиправного повторного використання (вдруге) [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду цільового призначення понад норму, встановлену законом. Зі змісту ст. 116 Земельного кодексу України вбачається, що наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність визначається в якості обов`язкової передумови для подальшого отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлена судом. Правовою підставою для державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702 площею 1,9251 га, було рішення Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області від 29.04.2020 №39 «Про передачу гр. [PERSON] у приватну власність земельної ділянки на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (за межами с. Велика Знам`янка»). Оскільки вказане рішення видане з порушенням чинного законодавства, воно не може вважатися підставою для набуття права власності особою на спірну земельну ділянку та не породжує відповідних правових наслідків. Дана позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16, а саме про те, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 15.10.2019 у справі № 911/3749, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 01.02.2020 у справі №922/614/19). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного, не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - суд знає закони (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17). Тому суд має самостійно дати правову оцінку таким правовідносинам. Таким чином, з власності держави в особі Кам`янсько-Дніпровської міської об`єднаної територіальної громади Василівського району Запорізької області незаконно і безпідставно вибула на користь [PERSON] земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 1,9251 га з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702, яка у подальшому реалізована [PERSON] особою, яка фактично не набула всіх правомочностей власника. Отже, як встановлено [PERSON] , на час отримання вказаної спірної земельної ділянки, вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, попередньо отримавши у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 2322481800:02:005:0242. Відповідно до листа Кам`янсько-Дніпровської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області від 01.06.2023 за №01-16/064, зазначено, що їй раніше не було відомо про порушене право. Наразі Кам`янсько-Дніпровська міська військова адміністрація з позовною заявою про витребування земельної ділянки із кадастровим номером: 2322481800:03:004:0702 до суду не зверталась та звертатись не планує. Крім того, Кам`янсько-Дніпровська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області не заперечує проти поновлення інтересів держави, Кам`янсько-Дніпровської територіальної громади та представництва їх інтересів з боку органів прокуратури. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку, після того як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу давності чи можливість подальшого відчуження майна яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню. Нездійснення Кам`янсько-Дніпровською міською військовою адміністрацією як уповноваженим органом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом звернення до суду з відповідним позовом протягом тривалого часу є підставою для здійснення представництва законних інтересів держави прокурором. Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, можуть бути визнання правочину недійсним або інший спосіб, встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадку (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). У постанові КГС Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1607/17 висловлена позиція, згідно з якою належність способу захисту означає, що він має відповідати змісту порушеного права, способу (характеру) правопорушення, має враховувати наслідки, які спричинило правопорушення, а також відповідати правовій меті, до якої прагне суб`єкт захисту. Згідно з висновками, викладеними у постанові від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 викладено висновок Великої Палати Верховного Суду, застосування ефективного способу захисту приводить до реального поновлення порушеного права (забезпечує припинення його невизнання чи оспорювання) або припиняє неможливість задоволення інтересу. Ефективний спосіб захисту спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів настільки, наскільки це можливо. Розглядаючи справу суд має з`ясувати, чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Згідно з ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Незаконність дій осіб при набутті права власності на земельну ділянку не може розцінюватися як воля власника спірного нерухомого майна на вибуття майна з його володіння. Тобто, воля органів державної влади або територіальної громади як власника земель може виражатися лише в таких діях, які відповідають вимогам законодавства, інтересам держави і суспільства. Оскільки спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності на підставі незаконного рішення Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області, волі територіальної громади на таке вибуття не було. Згідно з п. «д» ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється, зокрема, шляхом застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Таким способом відповідно до статті 388 ЦК України є право власника витребувати своє майно від особи, яка придбала майно за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі ст. 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 388 ЦК України, є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п. 50 постанови від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужено до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для того витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У наведеній постанові Верховного Суду мова йде про ланцюжок договорів, на підставі яких відбувається зміна саме власників, а не користувачів земельних ділянок. В даному випадку земельна ділянка вибула з володіння позивача поза його волею без прийняття ним відповідного рішення, на підставі незаконного рішення Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізькій області, а тому наявні законні підстави для її витребування від її добросовісного набувача [PERSON] на користь територіальної громади. Такий спосіб захисту відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Отже, зважаючи на положення ч. 2 ст. 16, ст. 388 ЦК України, ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, висновки Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту в даному випадку є витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області (від імені якої наразі виступає Кам`янсько-Дніпровська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області) земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,9251 га з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702 без визнання незаконним та скасування рішення Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області, на підставі якого зареєстровано право власності [PERSON] , а також без визнання договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , недійсним. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Суб`єкт, за яким зареєстровано право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому, державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Така позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц. Крім того, слід зауважити, що набуття особою права володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам), - постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 червня 2018 року у справі № 921/403/17-г/6, від 08 серпня 2019 року у справі № 909/472/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 911/1455/19. Наведене є втіленням запровадженого в Україні у сфері обігу нерухомості «принципу внесення», в силу якого право, яке підлягає реєстрації, виникає в момент такої реєстрації. Відповідний правовстановлюючий документ (правочин (договір), акт тощо) є підставою для переходу до особи прав на нерухомість, тобто породжує відповідні зобов`язання з передачі майна, а безпосередньо набуття особою усіх повноважень власника (володіння, користування, розпорядження) відбувається в момент внесення до реєстру відповідного запису про державну реєстрацію отриманого речового права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2021 № 686/25728/19). Таким чином, останнім набувачем спірної земельної ділянки фактично стала [PERSON] , за якою зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. На підставі рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем. Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Таку позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц. У зв`язку з викладеним, з урахуванням ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», висновків Верховного Суду, викладених вище, з метою повного відновлення прав та інтересів Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області як власника земельної ділянки, вбачається необхідним застосувати такий спосіб захисту прав як витребування земельної ділянки у [PERSON] . Вказані вище порушення інтересів держави України свідчать про порушення «інтересів держави» в розумінні ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та наявність підстав для органів прокуратури представляти інтереси держави в суді. 27.05.2021 набрав чинності Закон України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин». Відповідно до п. 58 вищевказаного Закону розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України був доповнений пунктом 24, яким визначається, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, перелік яких визначений законом. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом (п. 24 розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України). Таким чином, внаслідок набрання чинності вказаним Законом землі державної власності сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області за межами населених пунктів перейшли з державної у комунальну власність, у зв`язку з чим, земельна ділянка з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702 має бути повернута у комунальну власність Кам`янсько-Дніпровської міської об`єднаної громади в особі Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області. Указом Президента України від 07.04.2023 № 197/2023 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Запорізькій області» утворена Кам`янсько-Дніпровська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області. Розпорядженням Президента України від 07.04.2023 № 48/2023-рп [PERSON] призначений начальником Кам`янсько-Дніпровської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області. Згідно із п. 5 ч. 6, п.п. 12, 26 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» начальник військової адміністрації представляє відповідну військову адміністрацію та територіальну громаду у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, підприємствами установами та організаціями незалежно від форми власності, громадянами; здійснення управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад один рік); вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок та надання таких земельних ділянок в оренду на строк понад один рік). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Постанови Верховної Ради України від 02.05.2023 «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бердянському, Василівському, Мелітопольському та Пологівському районах Запорізької області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» начальник Кам`янсько-Дніпровської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, крім повноважень, віднесених до його компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснює повноваження відповідної міської ради, її виконавчого органу, відповідного міського голови. Отже, Кам`янсько-Дніпровська міська рада в особі Кам`янсько-Дніпровської міської військової адміністрації на даний час має право вимоги щодо земельної ділянки загальною площею 1,9251 га з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702. Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, ст. ст. 2, 172, 327, 374 Цивільного кодексу України право власності на землі комунальної власності належать територіальній громаді, яка реалізує це право через відповідні органи місцевого самоврядування. Особливості реалізації прав територіальної громади через органи місцевого самоврядування визначено у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі №1-9/2009. Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи, що права Кам`янсько-Дніпровської міської об`єднаної територіальної громади, у тому числі і право на захист, реалізуються через її представницький орган, статус органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах, має Кам`янсько-Дніпровська міська рада Василівського району Запорізької області. Однак, через введення у зв`язку з агресією російської федерації в Україні воєнного стану, створена Кам`янсько-Дніпровська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області, яка здійснює повноваження Кам`янсько-Дніпровської міської ради. Таким чином, статус органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах, має виключно Кам`янсько-Дніпровська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області. Належне (законне) розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності, які відповідно до ст. 14 Конституції України є основним національним багатством, що перебувають під особливою охороною держави, а право власності на які набувається виключно відповідно до закону, безумовно є складовою питання державного (загального) інтересу. Повернення у власність держави незаконно приватизованої земельної ділянки сприятиме реалізації зазначених конституційних положень, а також є умовою позбавлення безпідставних переваг відповідача [PERSON] та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу, що становить державний інтерес. За таких підстав, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки обставини, викладені представником відповідача [PERSON] - адвокатом Кузнецовою А.С. не знайшли свого підтвердження при розгляді справи та спростовуються висновками суду, а тому позов підлягає задоволенню шляхом витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області земельну ділянку з кадастровим номером 2322481800:03:004:0702, площею 1,9251 га. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача [PERSON] судового збору, суд приходить до наступного. Судовий збір, у даному випадку, сплачено прокуратурою при подачі вказаного позову у розмірі 6741,78 грн., який просить стягнути з відповідача [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. У частині дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Застосування відповідних положень статті 141 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників. На думку суду, у даному випадку звернення до суду із вказаним позовом не було обумовлено неправомірними діями відповідача у цій справі, оскільки відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем, та не повинна нести відповідальність за дії інших осіб, у тому числі тягар сплати судового збору, а тому суд дійшов висновку, що покладення судових витрат у розмірі 6\~741,78 грн. на відповідача є очевидно несправедливим. Отже, вимога прокурора про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору, задоволенню не підлягає.

Outcome: approved