Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

17 листопада 2023 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,1265га, виділену для індивідуального житлового будівництва, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що 25 січня 2001 року на підставі договору купівлі-продажу вона придбала у [PERSON] житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,1265га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії II-MK№017700, виданого Галицинівською сільською радою 24 січня 2001 року, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №832. Зазначене нерухоме майно розташоване в [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу житлового будинку був посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №97. Крім цього, договір був зареєстрований в КП «ММБТІ» 08 лютого 2001 року за №48. У серпні 2023 року вона звернулася до державного реєстратора з метою державної реєстрації речових прав на зазначений житловий будинок та земельну ділянку. 16 серпня 2023 року державний реєстратор зареєстрував право власності на житловий будинок загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 39,4 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав. Однак в реєстрації її права на земельну ділянку, на якій розташований будинок, в Державному реєстрі речових прав їй було відмовлено, так як згідно договору купівлі-продажу від 25 січня 2001 року вона не набула права власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок. В зв`язку з цим вона просить суд визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його повідомлялася, причини неявки не повідомила, відзиву не подала. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 25 січня 2001 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила цілий жилий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Вказаний жилий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,1265га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії II-MK №017700, виданого Галицинівською сільською радою 24 січня 2001 року, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №832. Договір купівлі-продажу житлового будинку був посвідчений нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №97. Також цей договір був зареєстрований в КП «ММБТІ» 08 лютого 2001 року за №48. 16 серпня 2023 року державним реєстратором за нею було зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 39,4 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав. Але в реєстрації права на земельну ділянку, на якій розташований будинок, їй було відмовлено, в зв`язку з тим, що вона за договором купівлі-продажу від 25 січня 2001 року не набула права власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (стаття 16 ЦК України). Згідно статті 30 Земельного кодексу України (1990 року), який діяв на той час (час укладення договору), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Крім цього, частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору купівлі-продажу від 25 січня 2001 року вбачається, що позивачка придбала у відповідачки житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому суд вбачає достатньо підстав для визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 0,1265га, на якій розташований зазначений будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved