Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

У лютому 2024 року представник позивача [PERSON] , представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 5 листопада 1988 року житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] належав колгоспному двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 р. зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам, які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року, а саме [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР їм належало по 1/2 частки вищевказаного житлового будинку як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з належної йому 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] . На день смерті з ним була зареєстрована та проживала [PERSON] . Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, за її заявою Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області заведено спадкову справу за № 5/2023. 19 жовтня 2023 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області\~ було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] . Саме тому представник позивача просив судовим рішенням визнати за [PERSON] : - право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; - право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 20 лютого 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18 квітня 2024 року. У підготовче судове засідання позивач та представник позивача\~ не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та просять розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача. Представник відповідача Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] відноситься до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значаться [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 5 листопада 1988 року виконавчим комітетом Носівської районної Ради народних депутатів,\~\~\~ та\~\~\~\~\~ копією\~\~\~\~\~ довідки\~\~\~\~\~ Носівської\~\~\~\~ міської\~\~\~\~\~ ради\~\~\~\~\~\~ Чернігівської\~\~\~\~\~ області № 6353/10-11-Д/09.2023 від 19 вересня 2023 року (а. с. 10). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного\~\~ двору\~\~ належало по 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в с. Володькова Дівиця Ніжинського району Чернігівської області помер\~\~\~ [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка фактично належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору. Згідно з довідкою № 1048/1 від 19 вересня 2023 року, виданою Носівською міською радою Чернігівської області, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований по [ADDRESS] . На день смерті разом з ним була зареєстрована [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 26 листопада 2014 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповідав [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному, що підтверджується\~\~ інформаційною\~ довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 38) та копією заповіту (а. с. 34). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 8). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 5/2023, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 37). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] спадщину після його смерті прийняла спадкоємець першої черги за законом дружина [PERSON] . Спадкоємці, визначені в заповіті, [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви, що спадщину у визначений законодавством строк вони не прийняли, звертатися до суду для визначення додаткового строку вони не будуть, не заперечують, щоб майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , було оформлено на спадкоємця [PERSON] . [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 3,8652 га, 0,3813 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Володьководівицької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (а. с. 33-36). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач [PERSON] зверталася до Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області з метою оформлення спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] після померлого [PERSON] . Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутній дійсний правовстановлюючий документ на будинок, а також у зв`язку з тим, що будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на даний час змінити статус колгоспного двору неможливо, окрім того з уведенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано, а, отже, свідоцтво про право власності на колгоспний двір на даний час\~ не є чинним. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Киреєвої Л.М. № 918/02-31 від 19 жовтня 2023 року (а. с. 12). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, за [PERSON] у судовому порядку підлягає визнанню право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Крім того, з прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових\~ прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснює державний реєстратор, але відповідно до вищевказаного Закону та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної власності на нерухоме майно, яким, у тому числі, є і майно колгоспного\~\~ двору і, відповідно, державний реєстратор не може зареєструвати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частини вищевказаного будинку як за членом колишнього колгоспного двору. Отже, право власності позивача [PERSON] на 1/2 частини вищевказаного будинку підлягає визнанню в судовому порядку.\~ Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена\~\~ технічна\~\~\~\~\~ документація,\~\~\~ відповідно до якої загальна площа будинку становить 64,4 кв. м, житлова площа 28,1 кв. м (а. с. 13-15). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що\~\~\~ є\~\~ всі підставі для визнання за позивачем права власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом та на 1/2 частини цього ж будинку у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів. А, отже, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 3, 4). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві в рівних частинах з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved