Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач звернулася в грудні 2023р. до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме:\~ визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, заг.пл. 39.2 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину двохкімнатної квартири, заг.пл.53.1 кв.м., з коморою №CCCXLVII, пл.3.2 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] , стягнення судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.01.2001р. сторони уклали шлюб, який триває й по даний час. Так, було придбано 31.08.2008р. на прізвище відповідача однокімнатна квартира, загальною площею 39.2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в договорі чітко обумовлено про придбання дружиною у спільну сумісну власність даної квартири, про що надано\~\~ письмову згоду позивачем. Також, у забудівника була придбана двохкімнатна квартира, заг.пл.53.1 кв.м., з коморою №CCCXLVII, пл.3.2 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] , що посвідчується Свідоцтвом про правол власності на нерухоме майно від 01.07.2014р.. У обох квартирах подружжя вкладаючи кошти, проводили ремонтні роботи, однак дружина щодо визнання майна за подружжям заперечує, у зв`язку з цим просить здійснити поділ майна у судовому порядку. Ухвалою від 20.03.2024р. закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, зазначаючи, що підстав для поділу двох квартир взагалі немає. Пояснення по суті обставин викладених позивачем у позові стосовно вкладень у нерухоме житло спільно подружжям, дати суду відмовилась. На запитання суду підтвердила, що проживає подружжя на даний час у квартирі яка розташована за адресою [ADDRESS] . Окрім того, виставила позивачу претензію щодо відсутності поділу на третю квартиру подружжя, однак позивач заперечив, що бажає про те, щоб така була\~ предметом спору. При цьому, судом розяснено, що [PERSON] вправі скористатись щодо такого поділу, у разі необхідності, шляхом подання позову до суду. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.01.2001р. сторони уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом (а.с.9), який триває й по даний час. У подружжя є син пі [PERSON] , 2001р.н. (а.с.10). Як доводила сторона позивача, під час шлюбу було придбано 31.08.2008р. на прізвище [PERSON] однокімнатна квартира, загальною площею 39.2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що посвідчується договором купівлі-продажу, посвідченого нотаріально (а.с.11-12). В договорі пунктом 12 обумовлено про придбання покупцем [PERSON] (відповідачем) у спільну сумісну власність даної квартири, про що надано\~\~ письмову згоду чоловіка покупця [PERSON] (позивача). Нотаріусом роз`яснено сзміст ст.60,65,74,97 СК України. Вартість даної квартири згідно Звіту про незалежну оцінку станом на листопад 2023р. 720000грн. (а.с.23-26) Також, сторонами у забудівника була придбана двохкімнатна квартира, заг.пл.53.1 кв.м., з коморою №CCCXLVII, пл.3.2 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] на імя [PERSON] , що посвідчується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.07.2014р. та витягом з реєстру (а.с.15-16). Вартість даної квартири згідно Звіту про незалежну оцінку станом на листопад 2023р. 1200000грн. (а.с.19-22). Позивач та його представник доводили те, що у обох квартирах подружжя вкладаючи кошти в придбання, теж проводили ремонтні роботи, однак дружина щодо визнання майна за подружжям в рівних частках за кожним з них - заперечує, у зв`язку з цим і звернувся [PERSON] до суду здійснити поділ майна у судовому порядку. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно ч.1,2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. А тому, зважаючи на оцінку всіх доказів в сукупності, доведення позовних вимог, суд приходить до висновку, що слід здійснити поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та зареєстроване на відповідача [PERSON] , а саме визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, загальною площею 39.2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та право власності на 1/2 частину двохкімнатної квартири, загальною площею 53.1 кв.м., з коморою №CCCXLVII, площею 3.2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, то слід вказати наступне. За вимогами ст.133,137,141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує в т.ч. дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За подання позову позивачем оплачено 9600грн, виходячи з вартості квартир за поданою оцінкою відповідно до звіту (а.с.6). За проведення експертиз вартості майна позивач не просив стягнення з відповідача, а отже витрати понесені в цій частині залишаються за позивачем. Відповідач щодо судових витрат не висловлювалась. Враховуючи, що позов задоволено, відповідач позовні вимоги заперечувала, підтвердивши власне небажання визнання права поділу майна між подружжям в добровільному порядку, з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 365, 368 ч. 3, 372 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved