Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

[PERSON] у лютому 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] у м. Суми помер дід позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який належав за життя [PERSON] , та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] . Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . З питання оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок було відмовлено постановою нотаріуса від 12.06.2023. Підставою для відмови стало те, що колгоспний двір, до якого належить житловий будинок, на даний момент не є суб`єктом цивільних відносин. Документи, які підтверджують право власності на житловий будинок, видані на ім`я матері спадкодавця - [PERSON] як голови колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити її частку у житловому будинку, та відповідно, видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину. Також постановою нотаріуса від 11.07.2023 було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, оскільки не було подано документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на неї. Спірний житловий будинок оформлений на праві особистої власності на ім`я [PERSON] як голови колгоспного двору на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12.09.1991, виданого Виконавчим комітетом Тростянецької районної Ради народних депутатів Сумської області від 17.07.1988 номер 127. На замовлення [PERSON] Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» розроблено технічний паспорт на будинок. Також спірна земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,04 га рішенням виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 30.09.1993 за № 71 були передані у приватну власність за життя[PERSON] . Приватизацію земельних ділянок не завершено, державний акт на право приватної власності на землю не виготовлявся. На замовлення позивача МП «Великописарівський землевпорядний центр» було розроблено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 5925080800:01:003:0562 площею 0,0400 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку з кадастровим номером 5925080800:01:003:0561 площею 0,4000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд: 1) визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , належні [PERSON] , яка померла [INFO] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Суми; 2) визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку з кадастровим номером 5925080800:01:003:0562 площею 0,0400 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку з кадастровим номером 5925080800:01:003:0561 площею 0,4000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які передані у приватну власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 30.09.1993 за № 71, та розташовані за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Суми. 06.02.2024 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 29.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Також за клопотанням представника позивача було витребувано у нотаріуса інформацію із спадкового реєстру про заведені спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав повністю з підстав указаних у позовній заяві, просив задовольнити вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але подав заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] у м. Суми померла [PERSON] (а.с. 31). Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Боромлянської сільської ради Охтирського району Сумської області від 19.06.2023 після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с. 30). Із свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого 12.09.1991 Виконавчим комітетом Тростянецької районної Ради народних депутатів Сумської області та зареєстрованого в Охтирському міжміському БТІ в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 773 від 13.12.1991, вбачається, що за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на жилий будинок, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно інформаційної довідки виданої КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 16.01.2024 за № 59, а також технічного паспорта на будинок, за даними інвентаризації станом на 16.01.2024 за адресою: [ADDRESS] розташовані наступні будівлі та споруди: під літ. «А-1» житловий будинок загальною площею 49,3 кв. м. та житловою площею 37,7 кв.м., під літ. «а» прибудова, під № 1 ворота, під № 2 хвіртка, під № 3, 4, 5 огорожа. Рік будівництва жилого будинку - 1950 рік. Право власності на майно зареєстроване в Охтирському БТІ у реєстровій книзі № 3 на сторінці 171 під реєстровим номером 773 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Тростянецьким райвиконкомом 12.09.1991 (а.с. 13-21). Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 30.09.1993 за № 71, [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0,44 га, з яких: 0,40 га - для особистого підсобного господарства; 0,04 га - для обслуговування житлового будинку (а.с. 22). З довідки виданої виконавчим комітетом Боромлянської сільської ради Охтирського району Сумської області від 20.06.2023 за № 588 вбачається, що власницею земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] значиться нині померла [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на землю не виготовлявся (а.с. 23). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.06.2023 №НВ-7100414152023 земельна ділянкадля будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована по[ADDRESS] , має кадастровий номер 5925080800:01:003:0562 (а.с. 24-25). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.06.2023 №НВ-3200766182023 земельна ділянкадля ведення особистого селянського господарства, площею 0,4000 га, яка розташована по[ADDRESS] , має кадастровий номер 5925080800:01:003:0561 (а.с. 26-27). Відповідно до повідомлення наданого Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 01.02.2024 за № 254/15-24 у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] та [PERSON] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності (державних актів) не встановлено (а.с. 28). За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] . Зазначений заповіт був посвідчений 19.04.1991 секретарем виконкому Боромлянської сільської ради народних депутатів Тростянецького району Сумської області та зареєстрований у реєстрі за № 19 (а.с. 29). Спадкоємець за заповітом [PERSON] доводиться сином померлій [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження(а.с. 33). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у м. Суми (а.с. 7). За життя [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , заповідає [PERSON] . Зазначений заповіт був посвідчений 19.08.2021 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. та зареєстрований у реєстрі за № 943 (а.с. 32). Позивач доводиться онуком [PERSON] по лінії батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 34-36). Таким чином позивач є спадкоємцем за законом за правом представлення після смерті [PERSON] . Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 19.03.2024 наданих приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П., 31.08.2021 нею було заведено спадкову справу номер 57/2021 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину за законом прийняв її син [PERSON] . Також 12.09.2022 нею було заведено спадкову справу за номером 43/22 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Від імені [PERSON] , [INFO] за номером 943 нею було посвідчено заповіт, згідно з яким спадкоємцем на квартиру [ADDRESS] він призначив [PERSON] . Онука померлого [PERSON] прийняла спадщину за заповітом та відмовилась від прийняття спадщини за законом за правом представлення на інше спадкове майно не зазначене в заповіті. Спадщину за законом за правом представлення після смерті дідуся [PERSON] на майно яке не зазначено в заповіті та яке б належало сину померлого, а його батьку - [PERSON] , який помер [INFO] до відкриття спадщини, прийняв онук [PERSON] (а.с. 54-57). Отже, судом установлено, що позивачприйняв спадщину за законом за правом представлення після смерті дідуся [PERSON] , а інших спадкоємців, крім позивача, які б претендували на спадщину за законом не встановлено. Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Дуванової Т.П. від 12.06.2023 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по[ADDRESS] , оскільки колгоспний двір, до якого належить житловий будинок, на даний момент не є суб`єктом цивільних відносин (а.с. 8-9). Також постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Дуванової Т.П. від 11.07.2023 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована по[ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 10-11). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи, що приватним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії,зокрема, видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] , а місцем відкриття спадщини - м. Суми. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року не підлягали реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі тощо. Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. Досліджені під час судового розгляду докази у сукупності не дають підстав для розумного сумніву в тому, що саме [PERSON] , яка померла [INFO] , належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , який доводиться позивачеві дідусем. За таких обставин, суд вважає, що позивач прийнявши спадщину після смерті дідуся [PERSON] набув усіх прав та обов`язків, що належали останньому, зокрема право на спадкування житлового будинку із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . Також позивач набув право на завершення приватизації земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,44 га, які розташовані по [ADDRESS] та були передані у приватну власність [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 30.09.1993 за № 71. Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів позивач, згідно із положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», позбавлений можливості одержати у нотаріусасвідоцтва про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право у порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved