Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) через свого представника звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вказано, що під час спільного проживання у сторін народилася донька - [PERSON] . Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає разом з позивачем. При цьому відповідач не бере участь у вихованні доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 21.12.2023 року засобами електронного зв`язку відповідач надіслав на адресу суду відзив, в якому зазначив, що у сторін дійсно в 2014 році народилася донька, проте відомості про батька були записані зі слів матері. У 2020 році відповідач офіційно був записаний батьком [PERSON] та щомісячно надавав дитині фінансову допомогу. Проте відповідач зазначає, що з початком бойових дій він втратив роботу, перебував на лікарняному зі зламаною рукою. Крім того, його матір має онкологічне захворювання, а тому потребує фінансової допомоги на лікування та цілодобового нагляду, у зв`язку з чим відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач також зазначає, що інших доходів, окрім соціальної допомоги, він не має. 20.02.2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» надіслала відповідь на відзив, в якому спростовує твердження відповідача та зазначає, що останній взагалі не цікавився дитиною, не займався її вихованням та протягом дев`яти років жодної фінансової допомоги не надавав. Також зазначено, що на утриманні позивача окрім доньки, перебувають ще батьки похилого віку. Крім того, позивач має інвалідність ІІІ групи по зору та не має достатнього заробітку, який був раніше, для утримання дитини. В судове засідання учасники справи не з`явилися, просили суд розглянути справу без їх участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.10.2020 року, [PERSON] народилася [INFO] , про що 30.05.2014 року зроблено актовий запис №688. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 08.03.2024 року, державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України (за вказівкою матері). 29.10.2020 року за заявою №20.13-38-64 до актового запису про народження внесені зміни у відомості про батька, а саме змінено відомості про батька, внесені за вказівкою заявника та записано батьком [PERSON] - [PERSON] . Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач посилається на неможливість сплачувати аліменти через хворобу його матері. Проте суд звертає увагу на те, що жодними документами не підтверджено, що [PERSON] є його матір`ю та перебуває на повному утриманні відповідача. Також суд критично ставиться до наданої відповідачем довідки про отримання допомоги за надання соціальних послуг невиліковно хворій, оскільки дана допомога призначена на період з 01.06.2023 року по 25.01.2024 року та не є беззаперечним доказом того, що відповідач здійснює цілодобовий догляд за [PERSON] , у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати. Крім того, суд звертає увагу на те, що твердження відповідача про те, що він не працює та не має жодних доходів, окрім соціальної допомоги, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку кожному доказу, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до пп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, за загальним правилом в подібних категоріях справ судові витрати у разі задоволення позову мають стягуватися з відповідача в дохід держави. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved