Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що 27 червня 2023 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області було ухвалено вирок, яким відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Цим вироком було стягнуто з ТОВ «Талалаївське АТП 17450» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 335 000 грн. Також з ТОВ «Талалаївське АТП» на користь [PERSON] стягнуто процесуальні витрати в сумі 4942 грн 37 коп. По ухваленому вироку було відкрито виконавче провадження для примусового виконання судового рішення. в примусовому порядку з ТОВ «Талалаївське АТП 17450» було стягнуто кошти в сумі 374 452, 61 грн, які сплачувались згідно платіжних інструкцій від 24.10.2023 року, 14.11.2023 року, 11.12.2023 року, 20.12.2023 року, 16.01.2024 року, 26.02.2024 року, 04.03.2024 року. Відповідач на час вчинення кримінального правопорушення перебував у трудових відносинах з ТОВ «Талалаївське АТП 17450» та 19.05.2021 року о 16 год 45 хв виконував трудові обов`язки, як про це зазначено у вироку Ніжинського міськрайонного суду від 27 червня 2023 року та підтверджується наказами про прийняття на роботу та про звільнення. Згідно вироку Ніжинського міськрайонного суду від 27 червня 2023 року встановлено, що 19.05.2021 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «DAIMLERCHRYSLER» реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Шевченка м. Ніжин Чернігівської області від пл. Франка в напрямку вул. Прилуцької. Рукаючись у вказаному напрямку, о 16 годині 45 хвилин, [PERSON] , при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться на вул. Шевченка м. Ніжин Чернігівської області, біля буд. №101, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був i міг їх передбачити, проявив неуважність, та після початку зменшення швидкості руху перед пішохідним переходом автомобілем марки «ВАЗ 2131», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, у попутному напрямку та по сусідній смузі руху, не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого ним автомобіля «DAIMLERCHRYSLER», реєстраційний номер [NUMBER] , перед пішохідним переходом та здійснив наїзд на пішохода малолітнього [PERSON] , який перетинав проїзну частину вул. Шевченка по пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху автомобіля «DAIMLERCHRYSLER», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригори пішохід [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рваної рани лівого вуха, закритого перелому 2-оi п`ясткової кістки правої кисті, саден кінцівок та спини, які в комплексі як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. З огляду на положення цивільного законодавства щодо відшкодування шкоди, зокрема ст 1191 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 374 452, 71 грн як відшкодування в порядку регресу та понесені судові витрати по даній справі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Згідно поданого представником відповідача відзиву позов визнається на суму 167 500 грн, що становить 50 % виплаченого позивачем розміру відшкодування. На обґрунтування\~ даної суми представник відповідача посилається на те, що злочин вчинено відповідачем з необережності, тому ступінь вини в даному випадку нижчий, ніж при умислі. Відповідач [PERSON] працював водієм автобусів у позивача з 04.06.2005 року по 26.10.2022 року, тобто більше 17 років. Звільнення відповідача з роботи за згодою сторін відбулось в зв`язку із розглядом судом кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст 286 КК України, пред`явленням у кримінальному провадженні цивільного позову, в якому законний представник малолітнього потерпілого просив суд стягнути з ТОВ «Талалаївське АТП 17450» моральну шкоду у розмірі 2 807 705 грн, процесуальні витрати на експертне дослідження в розмірі 4 942, 37 грн та правову допомогу 20 000 грн, після пред`явлення\~ якого керівництво ТОВ «Талалаївське АТП 17450» вимагало від [PERSON] в подальшому відшкодувати завдану шкоду, яка буде стягнута судом з підприємства, на що він не міг погодитись із-за відсутності відповідних грошових заощаджень. За 17 років 4 місяці 22 дні роботи водієм у позивача загальна сума заробітку відповідача склала 437 246, 52 грн, після відрахування податків та обов`язкових платежів загальна сума заробітку відповідача у позивача склала 351 983, 45 грн. Зазначене свідчить про те, що заявлена позивачем до стягнення сума 374 452, 61 грн є більшою від суми заробітної плати, отриманої відповідачем за весь час його роботи у позивача. Отримання мінімальної заробітної плати не дозволяло відповідачу здійснювати заощадження, оскільки вся заробітна плата витрачалась на потреби життєдіяльності. Після ухвалення Ніжинським міськрайонним судом вироку, яким відповідача позбавлено права керувати транспортними засобами на\~ строк 1 рік, відповідач втратив можливість працевлаштуватися за професією водія, тому з цього часу має випадкові заробітки, які дозволяють забезпечити лише мінімальні життєві потреби. Крім того, відповідач має обмеження у виборі роботи з огляду на його стан здоров`я. Дружина відповідача [PERSON] не працює, офіційних доходів не має. Мати відповідача [PERSON] є пенсіонеркою, має ряд захворювань, потребує постійного підтримуючого лікування, на яке необхідно нести відповідні витрати.\~ Зазначені обставини свідчать, що майновий стан відповідача не дозволяють йому відшкодувати позивачу завдану шкоду у заявленому до стягнення розмірі, який перевищує розмір його доходів за період більше 17 років роботи у позивача. Також має бути враховано, що злочин, за який засуджено відповідача, вчинено з необережності, а робота відповідача у позивача на посад і водія була пов`язана з експлуатацією джерела підвищеної небезпеки - автомобіля\~ «DAIMLERCHRYSLER», який належить позивачу. Тому за викладених обставин з урахуванням вимог ст 137 КЗпП України, враховуючи\~ майновий стан відповідача, який на даний час позбавлений джерела доходу у вигляді заробітної плати, зважаючи на те, що злочин вчинено з необережності, представник відповідача вважає за можливе зменшити розмір покриття завданої відповідачем шкоди в порядку регресу на 50%. Крім того, у спірних правовідносинах прямою дійсною шкодою, завданою з вини відповідача, є саме стягнута з позивача на користь потерпілого мораль на шкода в сумі 335 000 грн, яка завдана внаслідок дій відповідача як працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних в кримінальному порядку. Процесуальні витрати в сумі 4942, 37 грн, витрати виконавчого провадження 34 510, 24 грн, які були стягнуті з позивача у зв`язку із судовим розглядом кримінального провадження та примусовим виконанням вироку суду, не є прямою дійсною шкодою, заподіяною позивачу з вини відповідача, яка підлягає стягненню в порядку регресу. Тому з відповідача не може стягуватись в порядку регресу шкода, яка не пов`язана із порушенням покладених на нього трудових обов`язків, тому на думку представника відповідача вимоги про сятгення процесуальних витрат в кримінальному провадженні та витрат виконавчого провадження задоволенню не підлягають. Ухвалою від 19 березня 2024 року відкрите спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12 квітня 2024 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. У судовому засіданні по справі представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив задовольнити, оскільки позивач поніс витрати в результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] , колишнього працівника позивача. Позивачем на підставі вироку Ніжинського міськрайонного суду виплачена потерпілому моральна шкода в сумі 335 000 грн, процесуальні витрати в сумі 4942 грн 37 коп. Крім того, з позивача в порядку примусового виконання з позивача було стягнуто виконавчий збір. Тому в силу положень ст 1191 ЦК України позивач має право зворотньої вимоги до відповідача, як винної особи, у розмірі виплаченої прямої дійсної шкоди. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, оскільки відповідач не має можливості сплатити позивачу пред`явлену до стягнення суму, тому просили суд застосувати положення 137 КЗпП України на зменшити розмір покриття завданої відповідачем позивачу шкоди в порядку регресу на 50%, а саме до 167 500 грн. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи,\~ зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами\~ докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в ході судового розгляду вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2023 року (справа № 740/5541/21, провадження № 1-кп/740/72/23) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст 76 КК України. Крім того, даним вироком стягнуто з ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АВТОТРАСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 17450» на користь законного представника малолітнього потерпілого [PERSON] моральну шкоду в сумі 335 000\~ грн. та процесуальні витрати в сумі 4 942 грн 37 коп.\~ Підставою для притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності стало те, що 19.05.2021 [PERSON] , керуючи автомобілем марки «DAIMLERCHRYSLER» реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Шевченка м. Ніжин Чернігівської області від пл. Франка в напрямку вул. Прилуцької. Рукаючись у вказаному напрямку, о 16 годині 45 хвилин, [PERSON] , при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться на вул. Шевченка м. Ніжин Чернігівської області, біля буд. №101, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був i міг їх передбачити, проявив неуважність, та після початку зменшення швидкості руху перед пішохідним переходом автомобілем марки «ВАЗ 2131», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, у попутному напрямку та по сусідній смузі руху, не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого ним автомобіля «DAIMLERCHRYSLER», реєстраційний номер [NUMBER] , перед пішохідним переходом та здійснив наїзд на пішохода малолітнього [PERSON] , який перетинав проїзну частину вул. Шевченка по пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху автомобіля «DAIMLERCHRYSLER», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригори пішохід [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рваної рани лівого вуха, закритого перелому 2-оi п`ясткової кістки правої кисті, саден кінцівок та спини, які в комплексі як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. Порушення водієм [PERSON] ПДР України\~ стало безпосередньою причиною та умовою виникнення та настання дорожньо-транспортної пригоди i знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, і не заперечується відповідачем ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450», обвинувачений [PERSON] на час вчинення кримінального правопорушення перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450» та 19.05.2021 о 16 год.45 хв. виконував свої трудові обов`язки (а.с.6-14). 16.10.2023 року начальником Срібнянського ВДВС по виконавчому провадженню № 72882671 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-кп/740/72/23, виданого Ніжинським міськрайонним судом, накладено арешт на майно боржника ТОВ «Талалаївське АТП 17450» (а.с.15 зв- 16) Наказом № 7-к від 25.10.2023 року по ТОВ «Талалаївське АТП 17450» [PERSON] звільнено з посади водія 26.10.2023 року за угодою сторін, п.1 ст 36 КЗпП України (а.с.17) Згідно витягу з наказу від 15.03.2024 року «Про підтвердження прийняття на роботу [PERSON] » - [PERSON] прийнято на роботу водієм автобусів всіх марок з 04 червня 2005 року (згідно з наказом № 10 від 04.06.2005 р) (а.с.18) Копією платіжної інструкції від 24 жовтня 2023 року підтверджується перерахунок коштів ТОВ «Талалаївське АТП 17450» на суму 32 278, 93 грн по виконавчому провадженню № 72882671 (а.с. 24) Копією платіжної інструкції від 24 жовтня 2023 року підтверджується перерахунок коштів ТОВ «Талалаївське АТП 17450» на суму 314, 46 грн по виконавчому провадженню № 72882671 (а.с. 21) Копією платіжної інструкції від 14 листопада 2023 року підтверджується перерахунок коштів ТОВ «Талалаївське АТП 17450» на суму 42 920, 51 грн по виконавчому провадженню № 72882671 (а.с. 25) Копією платіжної інструкції від 11 грудня 2023 року підтверджується перерахунок коштів ТОВ «Талалаївське АТП 17450» на суму 36 252, 96\~ грн по виконавчому провадженню № 72882671 (а.с. 26) Копією платіжної інструкції від 20 грудня 2023 року підтверджується перерахунок коштів ТОВ «Талалаївське АТП 17450» на суму 30 198, 70\~ грн по виконавчому провадженню № 72882671 (а.с. 19) Копією платіжної інструкції від 16 січня 2024 року підтверджується перерахунок коштів ТОВ «Талалаївське АТП 17450» на суму 85 889, 45\~ грн по виконавчому провадженню № 72882671 (а.с. 22) Копією платіжної інструкції від 26 лютого 2024 року підтверджується перерахунок коштів ТОВ «Талалаївське АТП 17450» на суму 27 500, 0\~ грн по виконавчому провадженню № 72882671 (а.с. 23) Копією платіжної інструкції від 04 березня 2024 року підтверджується перерахунок коштів ТОВ «Талалаївське АТП 17450» на суму 119 097, 60\~ грн по виконавчому провадженню № 72882671 (а.с. 20) Таким чином в ході розгляду справи було встановлено, що позивачем на виконання виконавчого листа № 1-кп/740/72/23, виданого Ніжинським міськрайонним судом, по якому відкрито виконавче провадження № 72882671, перераховано кошти на загальну суму 374 452, 61 грн. Згідно копії трудової книжки [PERSON] 04.06.2005 року він прийнятий на роботу\~ до ЗАТ «Талалаївське АТП 17450» водієм автобусів всіх марок. 26.10.2022 року звільнений\~ з посади водія 26.10.2023 року за угодою сторін, п.1 ст 36 КЗпП України (а.с.39- 39 зв.) Згідно довідки, виданої КНП «Талалаївський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 34 від 05.04.2024 року [PERSON] знаходиться на обліку у сімейного лікаря з рядом діагнозів та потребує стаціонарного лікування (а.с.40) Згідно витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) відносно [PERSON] сума його заробітку без відрахування обов`язкових платежів у ТОВ «Талалаївське АТП» (код 21398455) за період з 2005 по 2022 рік\~ склала по роках у 2005 році 2558, 58 грн, у 2006 році 4946, 17 грн, у 2007 році 7872, 12 грн, у 2008 році 10 830, 84 грн, у 2009 році 10 013, 83 грн, у 2010 році 9515, 89 грн, у 2011 році 9760, 31 грн, у 2012 році 11 264, 73 грн. у 2013 році 12 682, 00 грн, у 2014 році 12 452, 75 грн, у 2015 році 14 827, 35 грн, у 2016 році 17 651, 78 грн, у 2017 році 28 197, 28 грн, у 2018 році 44 676, 0 грн, у 2019 році 50 906, 87 грн, у 2020 році 49 356, 35 грн, у 2021 році 70 926, 25 грн, у 2022 році 68 807 грн (а.с.46-48) Таким чином в ході розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] за період роботи у позивача отримав заробітної плати (після відрахування обов`язкових платежів) на загальну суму 351 983, 45 грн. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.42) Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] [INFO] , є пенсіонером за віком (а.с.43) Згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Талалаївська ЦЛ» [PERSON] перебувала в стаціонарному відділенні з 22.02.2024 року по\~ 01.03.2024 року, виписана на мобільне паліативне лікування (а.с.44-45) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 25.07.2020 року уклав шлюб, дружина [PERSON] (а.с.41) Згідно витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) відносно [PERSON] не працевлаштована та доходів не отримує (а.с.49) Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України гарантовано право кожної особи, в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.\~\~\~ Судом встановлено, що позивачем виплачена потерпілому моральна шкода, спричинена\~\~ неправомірними діями відповідача, які стали підставою винесення вироку відносно нього. Зазначена обставина в силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України в судовому засіданні не доказувалась, а також те, що порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Одним із таких наслідків є і витрати виконавчого провадження, які також було сплачено позивачем в порядку примусового виконання вироку суду.\~ Отже, позивачем у порядку примусового виконання вироку суду сплачена потерпілому шкода, яку було спричинено [PERSON] та витрати виконавчого провадження на загальну суму 374 452, 61 грн.\~\~\~\~\~\~\~ Суд обґрунтовує даний висновок тим, що відповідно до ч. 6 ст 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.\~\~ Питання стягнення шкоди врегульовано положеннями Цивільного кодексу України. Так, відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Відповідно до ч.1 ст 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Як уже було встановлено судом позивачем в повному обсязі відшкодовану шкоду потерпілій особі, тому у ТОВ «Талалаївське АТП 17450» виникло право регресної вимоги до [PERSON] як заподіювача шкоди.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Разом із цим, за змістом ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Внаслідок порушення відповідачем безпеки дорожнього руху та ПДР сталося ДТП із тілесними ушкодженнями, тобто це діяння переслідується у кримінальному порядку і підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За таких обставин та враховуючи положення ст. 134 КЗпП України, суд вважає, що [PERSON] повинен нести матеріальну відповідальність за заподіяну ним шкоду у повному обсязі, в розмірі прямої дійсної шкоди. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникам» під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Суд вважає прямими матеріальними збитками матеріальну шкоду, завдану потерпілому з урахуванням також понесених потерпілим процесуальних витрат, виконавчого збору, виконавчих витрат. Ці витрати необхідно включити до загальної суми відшкодування, оскільки вони є прямими збитками Товариства з обмеженою відповідальністю «Талалаївське автотранспортне підприємство 17450», понесені позивачем у повному обсязі, пов`язані із відшкодуванням шкоди, яку було заподіяно [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що обґрунтованим розміром відшкодування, на яке має право позивач, є матеріальна шкода у розмірі\~ 374 452, 61 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в порядку регресу, як це передбачено загальними нормами цивільного законодавства.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Спеціальні норми щодо відшкодування шкоди, спричиненої працівником підприємству, встановлені трудовим законодавством, зокрема, Кодексом законів про працю України. За змістом ч.1 ст 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю працівником, можливе у випадках та за наявності зазначених у статті 137 КЗпП України умов. Відповідно до положень ч.2 ст 137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року із внесеними змінами роз`яснено, що зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю працівником, допустиме лише у виключних випадках за наявності зазначених у статті 137 КЗпП України умов, які мають бути підтверджені ретельно перевіреними в судовому засіданні доказами, з обов`язковим викладенням у рішенні мотивів зниження суми, яка стягується. У постанові від 25 жовтня 2018 року у справі № 491/961/16-ц Верховний Суд зробив висновок про те, що, врахувавши відсутність обставин заподіяння шкоди злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою, матеріальний стан відповідача, суди обґрунтовано зменшили розмір покриття шкоди відповідно до вимог статті 137 КЗпП України. Верховний Суд України у постанові від 26 листопада 2014 року у справі № 6-139цс14 виклав правову позицію про те, що, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: чи укладено сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисливих мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд має встановлені на підставі наданих сторонами спору доказів обставини справи викласти в рішенні суду та зробити з установлених фактичних обставин правові висновки щодо наявності підстав для покладення матеріальної відповідальності на працівника й щодо розміру матеріальної шкоди, яка спричинена працівником, і розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням положень статті 137 КЗпП України та положень статті 138 КЗпП України щодо обов`язку доведення умов покладення відповідальності за спричинену шкоду, передбачених статтею 130 КЗпП України.\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, в ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що ДТП сталося з вини відповідача [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків. Позивач в порядку ст 1172 ЦК України відшкодував шкоду, завдану його працівником потерпілій внаслдіок ДТП особі, тому\~ спосіб захисту права позивача на відшкодування сплачених ним коштів ґрунтується на нормах ч.1 ст\~ 1191 ЦК України, п. 3 ч.1 ст 134 КЗпП України. Але разом з тим, враховуючи майновий стан відповідача, відсутність стабільного доходу, незадовільний матеріальний стан, наявність на утриманні непрацюючої дружини та матері- пенсіонерки, вчинення злочину з необережності, суд вважає, що повне відшкодування шкоду суперечило б принципам розумності і справедливості, і таке рішення поклало б на [PERSON] надмірний тягар, тому є доцільним зменшити суму відшкодування на третину, стягнувши з [PERSON] завдану шкоду у розмірі 249 635 грн 07 коп,\~ тобто 2/3 шкоди, яка заявлена до стягнення позивачем.\~ Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Талалаївське автотранспортне підприємство 17450» до\~ [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню частково. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial