Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Орган опіки та піклування Снятинської міської ради звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] , [INFO] , є малолітнім та перебуває на первинному обліку як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , перебуває в будинках своїх знайомих, розпиває спиртні напої, неналежно виконує догляд за дитиною, а саме (відсутність речей, одягу, приготовленої їжі для дитини), а також в будинку антисанітарні умови, що є неприпустимим для розвитку та проживання дитини. Відносно [PERSON] складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП та ч. 2 ст. 184 КУпАП. Залишення малолітньої дитини [PERSON] на вихованні матері [PERSON] є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, тому просили позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Окрім того, просили стягнути з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, просила позов задовольнити в повному обсязі та врахувати те, що з часу влаштування [PERSON] до патронату, матір [PERSON] по даний час ніяким чином не цікавиться життям, здоров`ям чи розвитком дитини, не контактувала із сім`єю патронатного вихователя і не цікавиться у Служби у справах дітей, де саме знаходиться її дитина, а тому 01 липня 2023 року рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради продовжено тимчасове влаштування [PERSON] на термін до встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та до закінчення воєнного стану. Матір дитини [PERSON] не змінила свого способу життя та життям і здоров`ям дитини не цікавиться. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.08.2016 Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 199. Матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно з висновком органу опіки та піклування Снятинської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] », затвердженим рішенням Виконавчого комітету Снятинської міської ради від 26 вересня 2023 року № 309-11/2023 встановлено, що на первинному обліку Служби у справах дітей Снятинської міської ради перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. 04.06.2021 до Служби у справах дітей Снятинської міської ради надійшло повідомлення начальника відділення поліції [PERSON] про те, що [PERSON] , [INFO] , разом із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , перебуває в будинку своїх знайомих, розпиває спиртні напої, неналежно виконує догляд за дитиною, а саме відсутність речей, одягу, приготовленої їжі для дитини, а також в будинку антисанітарні умови. На [PERSON] складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно сина [PERSON] , а саме за ч. 1 ст. 184 КУпАП від 29.04.2021 та 31.04.2021. Спеціалістами Служби у справах дітей та фахівцями соціальної роботи проведено виїзд за останнім відомим місцем проживанням матері із дитиною по [ADDRESS] , складено акт обстеження та акт оцінки потреб сім`ї. За результатами обстеження малолітнього [PERSON] , 2016 р.н., взято на облік Служби у справах дітей Снятинської міської ради як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах через те, що [PERSON] була в стані алкогольного сп`яніння, дитину передала без одягу, змінного взуття та документів. З часу передачі дитини [PERSON] не змінила способу свого життя, ніде не працевлаштувалась на роботу і не має власного житла, постійно зловживає алкогольними напоями, час від часу тимчасово проживає у своїх співмешканців. Жінка не піклується про життя та здоров`я сина, взагалі не цікавиться його життям, не телефонує і не бачиться з малолітнім [PERSON] з часу його влаштування та не виявила бажання його провідати чи повернути до себе в сім`ю. У зв`язку з вищевказаним 20 червня 2023 року Виконавчим комітетом Снятинської міської ради прийнято рішення про продовження терміну влаштування дитини у сім`ю патронатного вихователя з 01.07.2023 до встановлення статусу дитини позбавленої батьківського піклування та до закінчення воєнного стану. Ураховуючи наведене вище, діючи в інтересах малолітнього Владислава Служба у справах дітей Снятинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). З наведених вище письмових доказів судом вбачається, що мати [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Отже, ураховуючи поведінку матері, її відношення до дитини та беручи до уваги інтереси дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та втратила цікавість до свого сина. З огляду на зазначене, ураховуючи, що [PERSON] повністю ухилилася від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина та втратила до нього будь-який інтерес, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, задовольняючи позов про позбавлення батьківських прав відповідачки, суд вважає за необхідне одночасно прийняти рішення про стягнення з неї аліментів на дитину. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, який потрібно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що справедливим, необхідним та достатнім для утримання дитини буде стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2023 року (дата подання до суду позову про позбавлення батьківських прав) і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Суд вважає, що стягнення аліментів слід здійснювати на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, оскільки на сьогоднішній день відсутня будь-яка особа, яка б могла отримувати аліменти від відповідача [PERSON] . За таких обставин, ураховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, у зв`язку з чим позов Органу опіки та піклування Снятинської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що відповідно до закону позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 1 073 грн. 60 коп. та за позовну вимогу про стягнення аліментів у сумі 1 073 грн. 60 коп., а разом 2 147 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved