Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування свого позову вказав, що він 15 березня 2008 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблено актовий запис за № 306. 22 березня 2023 року шлюб між ними розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа №686/4750/23). 27 березня 2023 року за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа №686/4902/23), яке набрало законної сили, з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) на користь позивача. Дитина зареєстрована та проживає разом з ним за зазначеною адресою та знаходиться на її повному утриманні. В період з 03 січня 2022 року між ним та відповідачем шлюбні відносини фактично припинено, відповідачка вирішила проживати окремо, створила іншу сім`ю, дитину за місцем проживання не відвідує та намірів відновлення шлюбних відносин не має. Дитина проживаючи із ним, виявляє намір залишитись з ним, та не бажає змінювати місце проживання. Відповідач не приділяє уваги своїй дитині, здійснює такі «кроки уваги» опосередковано лише через засоби телефонного зв`язку, однак бажання бачитись із дитиною та цікавитись її буденністю не бажає. Не проявляє заінтересованості у їх подальшій долі, не цікавиться успіхами у навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний, духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкується з дитиною, не займається її розвитком. Проживання дитини з батьком, та позбавлення її батьківських прав не позбавляє матір, від стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач надав позивачу нотаріально засвідчену копію своєї заяви, за змістом якої вона фактично визнає окреслені вище обставини та змінювати свої погляди щодо окреслених вимог не бажає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності та визнання позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що 15 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2023 року вказаний шлюб розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані з 18.06.2015 року, за адресою [ADDRESS] . [PERSON] , була зареєстрована з 18.06.2015 року по 03.08.2023 року, за адресою [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу). З пояснення представника позивача встановлено, що виконавчий лист про стягнення аліментів до примусового виконання не пред`являвся. Відповідно до повідомлення Хмельницького навчально-виховного об`єднання №28 - [PERSON] активно займається вихованням доньки [PERSON] . Відвідує освітній заклад, бере активну участь у батьківських зборах та інших заходах, що стосується навчального процесу. [PERSON] суду пояснила, що маму бачила в 2021 році оскільки мама виїхала в Польщу, вона намагалась їй зателефонувати але мама сказала, що не має часу. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради надано висновок від 23.11.2023 року про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків із виховання дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, змінити її в кращу сторону не бажає, нехтуючи при цьому найкращими інтересами дитини, внаслідок чого її фізичний, психічний і моральний розвиток піддаються небезпеці. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування З наданих до суду доказів, не вбачається, що відповідач не виконує своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Також судом встановлено, що [PERSON] не перебуває за кордоном, що підтверджується власноручно поданою нею до канцелярії суду заявою. Проживала разом з позивачем та донькою до 03.08.2023 року, позовна заява про позбавлення батьківських прав подана до суду 14.08.2023 року. Доказів тому, що вона матеріально не утримує доньки до суду не надано, що підтверджується тим, що виконавчий лист про стягнення аліментів не пред`являлось до примусового виконання. Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив з нею сімейних відносин не відповідає інтересам дітей. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд не приймає до уваги визнання позову [PERSON] , оскільки воно суперечить наданим доказам та у суду є сумнів щодо достовірності визнання цих обставин. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, захист інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed