Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява\~ [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іващенко Марина Миколаївна, Служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про скасування рішення приватного нотаріусу та запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на майно, поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на майно за позивачем. Позовна заява обґрунтована тим, що 24 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] (після реєстрації шлюбів прізвище змінено на [PERSON] , а згодом Чистякова) було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 172 968 доларів 36 центів США та строком до 25 вересня 2017 року зі сплатою відсотків - за користування кредитними коштами у передбаченому договором розмірі. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку банку належні їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по [ADDRESS] . Позичальник взятих на себе за кредитним договором зобов`язань належним чином не виконувала на вимоги банку не реагувала, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2010 року у справі № 2-1583/10/15 стягнуто солідарно з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 24 вересня 2007 року у розмірі 1 491 197 грн. 27 травня 2041 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля та договір про відступлення права вимоги, відповідно до яких ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за зазначеним кредитним договором та договором іпотеки. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Червонозаводського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання вчинити дії, виселення, посилаючись на невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також судового рішення про стягнення з нього заборгованості. За період з 25 жовтня 2011 року по 14 жовтня 2013 року [PERSON] були здійснені платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 132 837 грн. 20 коп., з яких 62 989 грн. 95 коп. - погашення за тілом кредиту; 69 847 грн. 25 коп. - погашення відсотків за користування кредитними коштами. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року по справі № 646/11463/15-ц у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладенні договору іпотеки було приховано факт реєстрації та проживання неповнолітньої дитини у будинку [ADDRESS] . Дозволу на укладення договору іпотеки від органу опіки не отримували. Спірний житловий будинок придбаний ще до укладення кредитного договору на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 2006 року, тобто будинок придбаний не за рахунок кредитних коштів, тому мешканці зазначеного будинку не можуть бути виселені з нього без надання іншого постійного житла. У позові відсутні посилання на можливість надання відповідачам іншого житла. Відтак, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців зі спірного житлового будинку суперечить правам та інтересам неповнолітньої [PERSON] , звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та порушує охоронювані законом інтереси, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено з інших правових підстав. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Харківського апеляційного суду від 08 травня 2019 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, "Яким у задоволені позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено з інших правових підстав. Постановою Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 646/11463/15-ц рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 травня 2019 року змінено, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Верховний Суд вказав, що сторони передбачили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодеражателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, тому позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Відмовляючи у позові, суди не врахували, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Вищевказані обставини є такими, що не підлягають доказуванню, в силу ч.4 ст.82 ЦПК України. Крім того в позові зазначено, що [PERSON] була власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером 6310138800:06:020:0001 ( копії правовстановлюючих документів додаються, оригінали наявні у заявника). 23.09.2021 року до належного заявникові домоволодіння вдерлись невідомі особи, почали міняти замки. На той час заявниці не було вдома, відтак, свідком цих подій був син заявниці [PERSON] , якому вказані невідомі особи назвались представниками ТОВ «ФК «МАНІТУ», які вказали, що тепер вони є власниками домоволодіння, а позивач зі своєю сім`єю повинна забрати свої речі та звільнити нерухоме майно. По даному факту [PERSON] було викликано співробітників поліції. Співробітниками ТОВ «ФК «МАНІТУ» було надано синові заявниці витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на належний заявниці будинок було перереєстровано Приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. за ТОВ «ФК «МАНІТУ» в односторонньому порядку, який передбачається для звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження. Підставою набуття ТОВ «ФК «МАНІТУ» права власності на належний заявниці будинок було рішення ПН ХМНО [PERSON] від 20.08.2021 року про реєстрацію права власності на підставі іпотечного застереження в іпотечному договорі. Крім того, згідно витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що ТОВ «ФК МАНІТУ» значиться іпотекодержателем предмету іпотеки в частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] згідно рішення ПН ХМНО [PERSON] від 20.08.2021 року № 59964519 та в частині земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером 6310138800:06:020:0001 згідно рішення ПН ХМНО [PERSON] від 01.04.2021 № 57430750. У зв`язку з викладеним, позивач вважає протиправним набуття ТОВ «ФК «МАНІТУ» статусу іпотекодержателя предмету іпотеки - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та Земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером 6310138800:06:020:0001, з приводу чого незаконно внесено записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно та незаконним набуття ТОВ «ФК «МАНІТУ» прав власності на належний позивачу житловий будинок, виходячи з наступного. Також, в позовній заяві зазначається, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] ( [PERSON] ) було укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку банку належні їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянка, розташовані по [ADDRESS] ( після перейменування -вулиця Рєдіна). 27 травня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля та договір про відступлення права вимоги, відповідно до яких ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за зазначеним кредитним договором та договором іпотеки. Водночас, після переходу прав вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», останнім було укладено з [PERSON] ( [PERSON] ) додатковий договір № 1 до договору іпотеки від 25 вересня 2007 року ( копія договору додається, оригінал наявний у позивача). Відповідно до п.6.7 вказаного додаткового договору сторони, тобто, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] ( [PERSON] ) встановили можливість позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки. Подальшими підпунктами до цього пункту додаткового договору визначено особливості та умови зазначеного, такі як, передача права власності на предмет іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за поточною ціною на час такої передачі, після письмового повідомлення іпотекодавця, можливість продажу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмету іпотеки будь - якій третій особі за умови письмового повідомлення іпотекодавця за тридцять днів до укладання такого правочину та встановлено застереження про вчинення таких дій після направлення вимоги про усунення порушень та її невиконання протягом 30 днів. Тобто, позасудова передача предмету іпотеки у власність іпотекодержателю здійснюється лише в добровільному порядку та є умовою звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Зазначене твердження узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду 12 грудня 2018р. у справі № 199/1276/17 та 20 березня 2019р. у справі № 306/2053/16-ц. Відповідно до п. 6.7 вказаного додаткового договору сторони, тобто ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] ( [PERSON] ) встановили можливість позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки. Дійсно, п.6.7 вказаного додаткового договору сторони, тобто, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] ( [PERSON] ) погодили про відсутність необхідності додаткового погодження чи підтвердження зазначеного, однак, вказане стосується суто даних сторін та не має жодного відношення до відповідача по даній справі ТОВ «ФК «МАНІТУ». Після укладення договору факторингу та відступлення прав вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ТОВ «ФК Маніту» останнім з [PERSON] жодних додаткових договорів до договору іпотеки не укладалось, відтак, ТОВ «ФК Маніту» хоча і набуло фактично статусу нового кредитора, однак процесуально та юридично не стало ані стягувачем ані іпотекодержателем. Зазначене також вбачається з того, що, на час реєстрації права власності ТОВ «ФК «МАНІТУ» на будинок, належний позивачу, внаслідок невиконання нею, як боржником зобов`язань зі сплати кредиту, суми яких стягнуто у судовому порядку рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2010 року у справі № 2-1583/10/15, ТОВ «ФК «МАНІТУ» не набуло статусу правонаступника стягувана (відповідна заява в порядку виконання була подана до Київського районного суду, однак, вказане питання у судовому порядку на даний час є. невирішеним, докази зазначеного - витяг з веб порталу судова влада та витяг з ЄДРСР ухвали про відкриття провадження за заявою про заміну стягувана додаються). Отже, треті особи приватні нотаріуси Вахрушева Ольга Олександрівна та [PERSON] під час внесення до реєстру записів про статус ТОВ «ФК «МАНІТУ» як іпотекодержателя та проведення перереєстрації прав власності на будинок були введені відповідачем в оману та не звернули увагу на те, що під час реєстраційних дій договору про добровільну передачу майна у власність цього товариства укладено не було та на реєстрацію не подавалось. Отже, таке заволодіння відповідачем належним позивачу житлом є абсолютно незаконним, оскільки право власності за ТОВ «ФК «МАНІТУ» на належний позивачу житловий будинок приватним нотаріусом було зареєстровано в порядку реєстрації права власності на підставі іпотечного застереження (оскільки двостороннього договору про задоволення вимог іпотекодержателя між [PERSON] та ТОВ «ФК «МАНІТУ» не укладалося). Крім того, постає питання, за яким критерієм було проведено реєстрацію ТОВ «ФК «МАНІТУ» в якості іпотекодержателя предмету іпотеки: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером 6310138800:06:020:0001, оскільки таким, враховуючи іпотечний договір з урахуванням змін до нього, внесених додатковим договором № 1 від 25.09.2011 р., залишається ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що додатково свідчить про незаконність набуття права власності ТОВ «ФК «МАНІТУ». Згідно витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що ТОВ «ФК МАНІТУ» значиться іпотекодержателем предмету іпотеки в частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] згідно рішення ПН ХМНО [PERSON] від 20.08.2021 року № 59964519 та в частині земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером 6310138800:06:020:0001 згідно рішення ПН ХМНО [PERSON] від 01.04.2021 № 57430750 попри те, що додаткового договору до договору іпотеки, стороною якого б було ТОВ «ФК МАНІТУ» між вказаною фінансовою установою та [PERSON] , у зв`язку з відступленням прав вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ТОВ «ФК «МАНІТУ» не укладалось, відтак, іпотекодержателем фактично залишається ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 передбачено, що для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину - таким документом у даних спірних правовідносинах , після переходу прав вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «ФК «МАНІТУ» міг би бути виключно додатковий договір до договору іпотеки між ТОВ «ФК МАНІТУ» та [PERSON] яким би дані особи встановили можливість позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки. Між тим, Приватні нотаріуси треті особи по справі, приймаючи рішення від 20.08.2021 № 59964519 та вносячи записи № 43601080 про реєстрацію права власності та № 43601288, № 41301485 про реєстрацію відповідача іпотекодержателем предмету іпотеки не звернули увагу на вказані п.57 та 61 Порядку, в контексті відсутності факту укладання додаткового договору до договору іпотеки, стороною якого б було ТОВ «ФК МАНІТУ» між вказаною фінансовою установою та [PERSON] , у зв`язку з відступленням прав вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ТОВ «ФК «МАНІТУ», що враховуючи вищевказане, свідчить про те, що відповідач, фактично набувши статус кредитора, не маючи при цьому статусу стягувана та іпотекодержателя, не мав жодного права вчиняти будь - які дії, пов`язані з набуттям права власності на спірний житловий будинок позивача: ані направляти вимоги про усунення порушень, ані подавати документи для реєстрації права власності. Згідно з відомостями реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідачем було виставлено три вимоги про усунення порушень - від 07.04.2021, від 01.06.2021, від 09.06.2021, які, по-перше, він не мав права виставляти, по-друге позивачем таких вимог отримано не було. Отже, у правовідносинах, з приводу яких подано позов, вбачається порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Крім того, відповідно до позовної заяви зазначається наступне, до спірної перереєстрації права власності на будинок, в ньому були зареєстровані та проживали - [PERSON] ( заявниця), син заявниці - [PERSON] разом зі своєю дружиною - [PERSON] , малолітній онук заявниці - [PERSON] [INFO] , неповнолітня донька заявниці - [PERSON] , [INFO] (факт реєстрації підтверджується штампами в паспортах, довідками про реєстрацію, обставинами, встановленими рішенням по справі № 646/11463/15-ц, факт зняття з реєстрації підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади). У зв`язку з викладеним позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.11.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено\~підготовче засідання. Зазначена цивільна справа відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023 та розпорядження №02-13/6 від 19.01.2023,\~ надійшла у провадження судді Барабанової В.В. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.01.2023 прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання. 08.03.2023 від представника відповідача ТОВ «ФК «МАНІТУ» Темнюкової М.І, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування відзиву, представником відповідача зазначено наступне. 24.09.2007 між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № МР 703/168/2007 від 24.09.2007 Згідно умов якого Банк надав [PERSON] (Чистяковій) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 172 968 Доларів США 36 центів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 25.09.2017 року, на умовах визначених Договором кредиту. 25.09.2007 між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № МР 703/168/2007 від 24.09.2007 було укладено іпотечний договір № РСХ 703/168/2007, згідно умов якого, було передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності. 01.04.2021 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Маніту» був укладений договір факторингу №01/04/2021, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» набула права вимоги за кредитним договором № М^-703/168/2007 від 24.09.2007 та додатковими угодами до нього, договором поруки № 8К-703/168/2007 від 24.09.2007, а також укладено Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № РСХ- 703/168/2007, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Іващенко М.М. 01.04.2021, та зареєстрованого в реєстрі за №95. 20.08.2021 на підставі рішення за № 59964519 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. про що здійснено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 43601080 за ТОВ «ФК» Маніту» було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Отже станом на теперішній час ТОВ «ФК» Маніту» на законних підставах належить вищезазначене майно. Представник відповідача зазначає, що у позові позивач зазначає, що незаконне зняття з реєстрації та позбавлення права користування будинком [PERSON] та членів її сім`ї в тому числі неповнолітніх дітей відбулося без дозволу служби у справах дітей та зазначає, що у помешканні були прописані малолітній онук [PERSON] [INFO] та неповнолітня дочка Позивачки - [PERSON] , [INFO] , разом з тим, на момент укладення іпотечного договору дітей не було, а отже їх права ніяким чином не порушувались. За таких умов іпотекодавець при укладенні договору мав передбачати негативні наслідки для дітей, проте погодився на умови договору. Тому вважаємо, що права дітей реєстрацією права власності ТОВ «ФК» Маніту» на квартиру ніяким чином не порушуються. Всю відповідальність за становище, що склалося, несе позивач, яка наразі перекладає власну відповідальність на іншу сторону договору. До того ж, позивач не повідомляв Іпотекодержателя про те, що зареєстрував у квартирі малолітнього онука, та про наявність прав дочки на момент укладання Договору іпотеки, а також про те, що неповнолітня дитина фактично проживає в цьому житловому будинку, тобто Позивач діяв недобросовісно по відношенню до Іпотекодержателя. Враховуючи те, що неповнолітні діти ніколи не були власниками на спірне домоволодіння було звернуто стягнення з дотриманням вимог Закону в позасудовий спосіб, право користування квартирою неповнолітньої дитини є похідним від прав на неї її батьків, ТОВ «ФК» Маніту» мало право без отримання згоди органу опіки та піклування зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки. Окрім цього, відповідачем було направлено позивачу вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання (надсилались на адресу проживання [PERSON] ). У даних вимогах також містилась інформація щодо можливого звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог нового кредитора. Підтвердження надсилання позивачу наявне. Всі направлені вимоги не були отримані позивачем та повернулись до ТОВ «ФК «Маніту», як не вручені. У зв`язку з викладеним, представник відповідача вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, та є такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.09.2023 клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Орел Володимира Васильовича про витребування доказів задоволено та витребувано: 1) у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої Ольги Олександрівни матеріали реєстраційної справи (належним чином завірені копії вказаних документів), на підставі яких було прийнято рішення від 20.08.2021 №59964519 та здійснено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №43601080 про реєстрацію за ТОВ «ФК «МАНІТУ» права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та здійснено запис про іпотеку №43601288 щодо визначення ТОВ «ФК «МАНІТУ» іпотекодержателем житлового будинку за адресою: 61030, м. Харків, вул. Рєдіна, буд. 73; 2) у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Іващенко Марини Миколаївни матеріали реєстраційної справи, на підставі яких було здійснено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про іпотеку №41301485 щодо визначення ТОВ «ФК «МАНІТУ» іпотекодержателем земельної ділянки за адресою 6310138800:06:020:0001. Витребувані документи до суду не надійшли. Крім того, вказаною ухвалою закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Позивач направила до суду заяву про розгляд справи без участі її позивачки, наполягала на задоволенні її позовних вимог. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від представника відповідача надійшла заява, в якій вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з`явились про його час та місце повідомлялися належним чином Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 24 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] (після реєстрації шлюбів прізвище змінено на [PERSON] , а згодом - Чистякова) було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 172 968 доларів 36 центів США та строком до 25 вересня 2017 року зі сплатою відсотків - за користування кредитними коштами у передбаченому договором розмірі. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку банку належні їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянка, розташовані по [ADDRESS] ( після перейменування - вулиця Рєдіна). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2010 року у справі № 2-1583/10/15 стягнуто солідарно з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 24 вересня 2007 року у розмірі 1 491 197 грн. 27 травня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля та договір про відступлення права вимоги, відповідно до яких ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за зазначеним кредитним договором та договором іпотеки. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Червонозаводського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання вчинити дії, виселення, посилаючись на невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також судового рішення про стягнення з нього заборгованості. За період з 25 жовтня 2011 року по 14 жовтня 2013 року [PERSON] були здійснені платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 132 837 грн. 20 коп., з яких 62 989 грн. 95 коп. - погашення за тілом кредиту; 69 847 грн. 25 коп. - погашення відсотків за користування кредитними коштами. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року по справі № 646/11463/15-ц у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладенні договору іпотеки було приховано факт реєстрації та проживання неповнолітньої дитини у будинку [ADDRESS] . Дозволу на укладення договору іпотеки від органу опіки не отримували. Спірний житловий будинок придбаний ще до укладення кредитного договору на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 2006 року, тобто будинок придбаний не за рахунок кредитних коштів, тому мешканці зазначеного будинку не можуть бути виселені з нього без надання іншого постійного житла. У позові відсутні посилання на можливість надання відповідачам іншого житла. Відтак, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців зі спірного житлового будинку суперечить правам та інтересам неповнолітньої [PERSON] , звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та порушує охоронювані законом інтереси, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено з інших правових підстав. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Харківського апеляційного суду від 08 травня 2019 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволені позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено з інших правових підстав. Постановою Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 646/11463/15-ц рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 травня 2019 року змінено, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Відповідно до вказаної постанови, колегією суду касаційної інстанції встановлено наступне. «Відповідно до статей 12 і 33 Закону України\~«Про іпотеку»\~одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України\~«Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки\~шляхом позасудового врегулювання\~на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36\~Закону країни\~«Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону\~України\~«Про іпотеку»; 2)\~право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу\~у порядку, встановленому статтею 38 Закону\~України\~«Про іпотеку». Способами задоволення вимог іпотекодержателя\~під час звернення стягнення на предмет іпотеки\~на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України\~«Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України\~«Про іпотеку»). Судом встановлено, що згідно з пунктом 6.7 договору іпотеки від 25 вересня 2007 року «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання» у редакції від 25 жовтня 2011 року сторони цим встановлюють, що звернення стягнення на предмет іпотеки можливе шляхом позасудового врегулювання на підставі цього договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя (а.с. 229-232, т. 1). Пунктом 6.7.2. договору іпотеки від 25 вересня 2007 року у редакції\~\~\~\~\~від 25 жовтня 2011 року сторони передбачили, що іпотекодержатель може також задовольнити забезпечені іпотекою фактичні вимоги\~шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі\~\~покупцю на підставі договору (правочину) купівлі-продажу\~в рахунок виконання боргових зобов`язань та/або інших фактичних вимог. Цим іпотекодавець надає іпотекодержателю повноваження здійснювати від імені іпотекодавця всі без виключення/обмеження та будь-які дії, що передбачені чинним законодавством України та необхідні та/або будуть необхідними для цілей продажу (відчуження) предмету іпотеки третій(ім) особі(ам), зокрема: (а) право представляти інтереси іпотекодавця; (б) укладати (здійснювати) правочини; (в) отримувати та подавати заяви/документи, розписуватися та інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду\~права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки\~будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України\~«Про іпотеку»,\~можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у\~договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони\~договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя\~у\~договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду\~права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Частина друга статті 36 Закону України\~«Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки,\~означає, що у разі, якщо у\~договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону\~України\~«Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону України\~«Про іпотеку»), то\~їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом\~задоволення вимог іпотекодержателя\~у спосіб\~реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб\~звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом\~звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19. Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, сторони передбачили\~позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки\~шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві\~на підставі договору купівлі-продажу, тому позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Верховний Суд вказав, що сторони передбачили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодеражателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, тому позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Відмовляючи у позові, суди не врахували, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.» Вищевказані обставини є такими, що не підлягають доказуванню, в силу ч.4 ст.82 ЦПК України. Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ТОВ «ФК МАНІТУ» значиться іпотекодержателем предмету іпотеки в частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення ПН ХМНО [PERSON] від 20.08.2021 року № 59964519 (підстава договір про відступлення права вимоги, серія та номер:95 виданий 01.04.2021, власник Приватний нотаріус ХМНО Іващенко М.М.) та в частині земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером 6310138800:06:020:0001 згідно рішення ПН ХМНО [PERSON] від 01.04.2021 № 57430750 (підстава договір про відступлення права вимоги, серія та номер:95 виданий 01.04.2021, власник Приватний нотаріус ХМНО Іващенко М.М.). Іпотекодавець за зазначеним реєстраційними даними [PERSON] . Крім того, в матеріалах міститься додатковий договір №1 до договору іпотеки №№ РСХ 703/168/2007 від 25.09.2007 разом з тим, додаткового договору до договору іпотеки, стороною якого б було ТОВ «ФК МАНІТУ» між вказаною фінансовою установою та [PERSON] , у зв`язку з відступленням прав вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ТОВ «ФК «МАНІТУ» як позивачем так і відповідачем до матеріалів справи не долучено, хоча відповідач посилається на такий договір у відзиві на позовну заяву. Вказаний факт необхідний для встановлення підстав набуття прав вимоги іншим кредитором відповідно до ст. 512, 513 ЦК України. Так, у\~ст. 12 Закону України «Про іпотеку»\~вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону\~передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно зі\~статтею 36 Закону України «Про іпотеку»\~сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону;право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому\~статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. У свою чергу, можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є:гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;публічність державної реєстрації прав;внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 18 вказаного Закону\~передбачений порядок проведення державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно з п.п. 6, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У свою чергу, за правилами ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.\~76, ч. 1 ст.77\~та ст.\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували, що при зверненні до нотаріуса із завою про проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки відповідачем було подано вищенаведені документи, матеріали справи не містить. Тобто, незважаючи на обізнаність щодо наявності у суді даної справи, відповідач не скористався наданим йому\~ЦПК України\~правом довести належними та допустимими доказами правомірність державної реєстрації за ним права власності на іпотечне майно, у тому числі, докази направлення та отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень договору. Зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення іпотекодавця. Натомість, суд зауважує, що передбачена Порядком необхідність надання державному реєстратору копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. У свою чергу, рішення суб`єкта владних повноважень про реєстрацію права власності, вчинене без наявності вище зазначених документів, є протиправним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 320/8269/15-ц. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд: скасувати рішення Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої Ольги Олександрівни від 20.08.2021 року № 59964519 та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 43601080 про реєстрацію за ТОВ ФК «МАНІТУ права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; скасувати запис Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої Ольги Олександрівни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про іпотеку № 43601288 щодо визначення ТОВ ФК «МАНІТУ» іпотекодержателем житлового будинку за адресою: 61030, м. Харків, вул. Рєдіна, 6.73; скасувати запис Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Іващенко Марини Миколаївни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про іпотеку № 41301485 щодо визначення ТОВ ФК «МАНІТУ» іпотекодержателем земельної ділянки за адресою: 61030, м. Харків, вул. Рєдіна, 6.73 з кадастровим номером 6310138800:06:020:0001; поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] попередні прізвища [PERSON] , [PERSON] ). Так, до 16.01.2020 була чинною редакція\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі - Закон), відповідно до якої: «У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься саме запис про скасування державної реєстрації прав». Однак,\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16.01.2020 законодавець змінив зазначену норму, виклавши її наступним чином: «У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону». Із зазначеного вбачається, що законодавець виключив з конструкції статті можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, у зв`язку з чим задоволення позовної вимоги про скасування записів державного реєстратора не призведе до ефективного захисту прав, оскільки нормою воно не передбачене, а реєстратор, у свою чергу, отримуючи судове рішення про скасування запису, не зможе його виконати. Більше того, структурна побудова Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачає випадки, коли запис (наприклад, про іпотеку) залишається, але при необхідності провести певні зміни (наприклад, зміну іпотекодержателя) здійснюється реєстраційна дія на підставі рішення державного реєстратора (без внесення нового чи зміни номера запису). Таким чином, враховуючи те, що звернення стягнення відповідачем на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору та реєстрація права власності на предмет іпотеки за відповідачем були проведені без відповідних правових підстав та усупереч вимогам законодавства, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої Ольги Олександрівни від 20.08.2021 року № 59964519 та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 43601080 про реєстрацію за ТОВ ФК «МАНІТУ права власності на житловий будинок за адресою: 61030, м. Харків, вул. Рєдіна, 6.73; приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої Ольги Олександрівни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про іпотеку № 43601288 щодо визначення ТОВ ФК «МАНІТУ» іпотекодержателем житлового будинку за адресою: 61030, м. Харків, вул. Рєдіна, 6.73; приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Іващенко Марини Миколаївни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про іпотеку № 41301485 щодо визначення ТОВ ФК «МАНІТУ» іпотекодержателем земельної ділянки за адресою: 61030, м. Харків, вул. Рєдіна, 6.73 з кадастровим номером 6310138800:06:020:0001. Враховуючи наведене та

Outcome: partial