Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

28.03.2024 представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додатковго рішення у цивільній справі № 376/3427/23 за позовом [PERSON] до відділу освіти Сквирської міської ради, третя особа начальник відділу освіти Сквирської міської ради Риченко Світлана Петрівна про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, щодо вирішення питання про судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача: 15 000 грн. витрат понесених за надання правничої допомоги та судового збору. В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що 25.09.2023 р. між адвокатським бюро Павла Зінченка «Інсайт» в особі керуючого бюро Зінченка Павла Леонідовича та [PERSON] , укладено договір про надання правничої допомоги № 25/09. Згідно додаткової угоди від 19.03.2024 р. до зазначеного договору про надання правничої допомоги, за участь у судових засіданнях у даній справі гонорар адвоката за надані послуги становить 15 000,00 грн. Відповідно до позиції ВП ВС викладеної у Постанові у справі № 904/4507/18 від 12 травня 2020 р.) гонорар успіху є складовою частиною гонорару адвоката передбаченого даною додатковою угодою до договору про надання правової допомоги, і є дійсним зобов`язанням, яке відповідає статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також зазначає, що оскільки договором про надання правової допомоги передбачено розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми, він не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, враховуючи висновок ВС у Постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, детальний опис із зазначенням часу витраченого на надання правничої допомоги не надається. У зв`язку з викладеним просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відділу освіти Сквирської міської ради на користь [PERSON] , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. та судовий збір. Представник позивача адвокат Зінченко П.Л. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій він просить розгляд заяви здійснювати за його відсутності та за відсутності позивача, заяву підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про зменшення витрат на на професійну правничу допомогу, в обгрунтування заяви зазначила, що витрати на правничу допомогу вважає завищеними та такими, що не відповідають складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, звертає увагу суду на відсутність детального опису виконаних робіт та відсутність документального підтвердження оплати, тощо. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи та зміст рішення суду від 19.03.2024 р. суд, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, виходячи з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 23.11.2020 у цивільній справі № 638/7748/18. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, 25.09.2023 р. між адвокатським бюро «Павла Зінченка «Інсайт» в особі керуючого Зінченка П.Л. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 25/09. (а.с.208) З додаткової угоди від 19.03.2024 р. до договору про надання правничої допомоги № 25/29 від 25.09.2023 р. вбачається, що за надання правничої допомоги в суді першої інстанції у справі № 376/3427/23 клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого визначається за домовленістю між сторонами і складає 15 000 грн. (а.с.209) Крім того, згідно акту приймання-передавання наданих послуг від 20.03.2024 р. сторони погодили, зокрема, що договір про надання правничої допомоги виконано адвокатом належним чином та клієнт до адвоката претензій немає (а.с.210). Також, суду надано квитанції про оплату правничої допомоги від 04.11.2023 в розмірі 15 000,00 грн. (а.с.225). Суд вважає, що заявлені до стягнення судові витрати підлягають частковій компенсації, враховуючи таке. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 28.09.2023 у справі 686/31892/19 (провадження 61-4683св23). Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом Зінченком П.Л. всіх процесуальних документів від імені та в інтересах позивача, а також неодноразову участь адвоката в судових засіданнях, дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу є реальними та підтверджені матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт та наданих статті 137 ЦПК України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.04.2023 року по справі № 760/10847/20-ц було сформульовано висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Таким чином, витрати [PERSON] на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Також, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу при частковому задоволенні позову звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України такі витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вже зазначалось вище, позов було задоволено частково, а тому суд вважає, що розмір витрат заявлений до відшкодування підлягає стягненню лише у розмірі 50%. Зважаючи на викладене вище та положення вказаних вище норм, а також те, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, слід ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу та судового збору. При цьому, враховуючи наявність клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд дійшов висновку, що зважаючи на критерій розумності співрозмірності витраченого адвоката часом на надання правничої допомоги, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді витрат на правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн. та 1879 грн. судового збору.

Outcome: partial