Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що його дідусь [PERSON] , який помер [INFO] , за життя отримав дозвіл на будівництво гаражу по [ADDRESS] . Після смерті дідуся відкрилася спадщина у вигляді спірного гаражу. Зазначив, що за життя останній склав заповіт, яким все своє майно заповів йому, тому він є спадкоємцем після смерті дідуся. Вказує, що в державній нотаріальній конторі право власності на гараж зареєструвати не вдалося, так як у дідуся відсутні правовстановлюючі документи на такий. Тому просить суд визнати за ним право власності на гараж за адресою [ADDRESS] після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Учасники в судове засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. (а.с.36). Представник Свалявської міської ради подала клопотання про розгляд справи у її відсутності за наявними у матеріалах справи документами (а.с.26-28). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до заповіту від 30.09.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №2315, [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті, все своє майно заповів внукові [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 174 від 16.10.2019 року, проведений Свалявським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Закарпатській області (а.с.6). Як убачається з будівельного паспорту на забудову земельної ділянки індивідуального забудівника від 1976 року, рішення виконкому Свалявської міської ради депутатів трудящих №110 від 29.04.1976 року, [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] надано дозвіл побудувати тимчасовий гараж на перевулку [ADDRESS] (а.с.8-12). На гараж за адресою [ADDRESS] , 07.04.2021 року, виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа №269. Вартість такого згідно довідки ФОП [PERSON] № 30 від 07.11.2023 року, вартість такого складає 116310,00 грн. (а.с.13-19). Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За приписами п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved