Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову зазначив, що 08.01.2023 року, приблизно о 16 год. 30 хв., відповідач, перебуваючи на шостому поверсі загального коридору, що за адресою: [ADDRESS] , таємно викрав велосипед марки «Carrado Kanio 2.1» біло-синього кольору, який належить позивачу, вартістю 12 446 (дванадцять тисяч чотириста сорок шість) гривень на якому встановлені нові шиповані педалі марки «МРЕDО DF-1344» у кількості 2 штук вартістю по 918 грн. кожна. Після чого, відповідач зник з місця вчинення злочину, разом із викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд. Данні протиправні діяння відповідача спричинили позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 14 282 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят дві) гривні, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 975/23 від 24 лютого 2023 року. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року по справі № 758/2930/23 відповідача було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років та 6 місяців. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08.01.2023 року, приблизно о 16 год. 30 хв., відповідач, перебуваючи на шостому поверсі загального коридору, що за адресою: [ADDRESS] , таємно викрав велосипед марки «Carrado Kanio 2.1» біло-синього кольору, який належить позивачу, вартістю 12 446 (дванадцять тисяч чотириста сорок шість) гривень на якому встановлені нові шиповані педалі марки «МРЕDО DF-1344» у кількості 2 штук вартістю по 918 грн. кожна. Після чого, відповідач зник з місця вчинення злочину, разом із викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд. Данні протиправні діяння відповідача спричинили позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 14 282 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят дві) гривні, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 975/23 від 24 лютого 2023 року (а.с. 15-19). Вироком Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року по справі № 758/2930/23 відповідача було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років та 6 місяців (а.с. 8-14). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Вироком суду, який набрав законної сили, було встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідачів позивачу було завдано матеріальну шкоду в сумі 14 282 грн., та зазначену шкоду відповідач в добровільному порядку позивачу не відшкодував, та доказів зворотному матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог в частині завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок злочинних дій відповідача знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а, відтак, наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду в сумі 14 282 грн., в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від протиправних дій відповідачів знайшов повне підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними у вироку. Отже, вчиненим відповідачами кримінального правопорушення позивачу безумовно було завдано моральної шкоди. Однак, суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: approved