Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

11.03.2024 позивачка [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 16.10.2015 вона уклала шлюб із [PERSON] у виконавчому комітеті Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області. Під час спільного проживання та шлюбу у них народилося четверо дітей: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що вони з відповідачем прожили у спільному шлюбі майже дев`ять років, вели спільне господарство та будували сімейні відносини, однак спільне життя не склалося через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. З вересня 2023 року позивачка не проживає разом з відповідачем як дружина і чоловік, вони майже не спілкуються одне з одним. Спроби примирення між сторонами не призвели до позитивних наслідків. Спору щодо визначення місця проживання дітей та щодо поділу майна подружжя немає. Позивачка вважає, що збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить її інтересам, а тому просить суд розірвати укладений між нею і [PERSON] шлюб, після чого залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. 13.03.2024 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 04.04.2024 (а.с.27, 28). У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Поліщук Р.А. не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно. У прохальній частині позовної заяви викладено клопотання представника позивачки про розгляд цієї справи без його участі та участі позивачки [PERSON] (а.с.5). Крім того, 04.04.2024 позивачка подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити, на примирення з відповідачем не згодна (а.с. 40). Відповідач [PERSON] в\~судове засідання\~також не\~з`явився;\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належно і\~завчасно (а.с.37).\~ 04.04.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги він визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення не згодний (а.с. 41). Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено право позивача відмовитися від позову, а відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК). За положенням ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Суд установив, що 16 жовтня 2015 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 1, що вбачається з наявного у матеріалах справи оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.10.2015 (а.с.8). До офіційної реєстрації шлюбу та під час шлюбу у сторін народилося четверо дітей: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Наведене вбачається з копій свідоцтв про народження дітей серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , серія [NUMBER] та серія [NUMBER] (а.с.9-12). Сторони зареєстровані за різними адресами (а.с.6 на звороті, 24). Відповідно до ст.\~1\~Сімейного Кодексу\~України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено положеннями ст. 24 СК України. За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст.\~19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя. За вимогами ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.\~111\~Сімейного кодексу\~України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись, про що вказали у своїх заявах. Згідно з положенням частини третьої та четвертої ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З матеріалів справи та заяв сторін суд установив, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя сторін не склалось та припинене. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу і у позові просить залишити їй прізвище « [PERSON] », а тому суд вважає можливим залишити їй відповідне прізвище. Згідно з ч. 2 ст.\~114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, - позивачці з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн. Решта судових витрат у розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Враховуючи наведене та

Outcome: approved