Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що вона 02 лютого 2022 року уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано в Соборному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 46. Від подружнього\~життя у\~них є\~малолітній син\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис 986. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки одразу після народження дитини їхні відносини стали погіршуватись. Різні погляди на життя, ведення побуту та догляд за дитиною, призводили до постійний суперечок та погіршення відношення одне до одного, в результаті чого почуття любові між ними зникло. З березня 2023 року вони припинили з відповідачем спільно проживати та вести спільне господарство. Фактично сім`я припинила своє існування, дитина проживає разом з позивачем. Враховуючи, що шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припинені вже майже рік тому, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, вважала, що подальше спільне життя неможливе та суперечить її інтересам. Також, вважала за необхідне зазначити, що між нею та відповідачем немає спору з приводу поділу майна, місця проживання дитини чи графіку побачень з дитиною. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 02 лютого 2022 року уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано в Соборному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 46. Від спільного життя подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис 986. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя\~між подружжям\~не склалось, оскільки одразу після народження дитини відносини між ними стали погіршуватись. Різні погляди на життя, ведення побуту та догляд за дитиною, призводили до постійний суперечок та погіршення відношення одне до одного, в результаті чого почуття любові між ними зникло. З березня 2023 року вони припинили з відповідачем спільно проживати та вести спільне господарство. Фактично сім`я припинила своє існування, дитина проживає разом з позивачем. Враховуючи, що шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припинені вже майже рік тому, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, подальше спільне життя неможливе та суперечить інтересам сторін. Спору з приводу поділу майна, місця проживання дитини чи графіку побачень з дитиною у подружжя відсутні. У відповідності до ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.\~82\~ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, прізвище позивача залишити « [PERSON] », оскільки відповідних клопотань не надходило. Судові витрати залишити за позивачем (на прохання позивача). На підставі викладеного,

Outcome: approved