Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 12.03.1997, видане Уманським відділом житлового господарства, належить [PERSON] . Уобґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Заявник звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 17/150 часток на житловий будинок [ADDRESS] . Постановою нотаріуса заявникові було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у правовстановлюючих документах на майно [PERSON] виявлено розбіжності у написанні прізвища. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 08 квітня 2024 року. Заявник в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовільнити. Представник заінтересованої особи Уманської міської ради до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, проти заявлених вимог не заперечила. Заслухавши думку заявника, вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14.08.2008 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області, анкетні дані заявника українською мовою зазначені як « [PERSON] , [INFO] ». [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.02.1970. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.02.1998 Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, анкетні дані матері заявника українською мовою зазначені як « [PERSON] , [INFO] ». У копії свідоцтва про смерть матері заявника прізвище, ім`я та по батькові померлої зазначено « [PERSON] ». Як вбачається з копії свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 12.03.1997, воно видано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки встановлено, що у свідоцтві на право власності на житло № [NUMBER] власником зазначена [PERSON] , а у свідоцтві про смерть [PERSON] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 372691925 від 03.04.2024, отриманого судом в рамках розгляду справи № 705/6515/23, вбачається, що 17/50 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Відповідні відомості містяться в інвентаризаційній справі на житловий будинок [ADDRESS] . Заявник бажає оформити спадщину після смерті матері, але розбіжності у написанні прізвища [PERSON] у паспорті та у свідоцтві про право власності на житло не дають можливості заявнику реалізувати свої спадкові права. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З наданих заявником документів вбачається, що саме [PERSON] належить свідоцтво направо власності на житло № [NUMBER] , яке видане « [PERSON] » (як у документі). Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved