Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

15 січня 2024 року представник заявника звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні в померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , в період з 2006 року по [INFO]. В обґрунтування даної заяви зазначив, що заявниця, [PERSON] проживала разом, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] в період з 2006 року по [INFO], що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/6031/22 від 01 травня 2023 року. [INFO] спільне проживання вказаних осіб припинилось, внаслідок смерті [PERSON] , у зв`язку із виконанням конституційного обов`язку/захисту Батьківщини. Наразі, існує потреба у встановленні факту перебування на утриманні [PERSON] , у померлого [PERSON] , оскільки майнові права заявниці обмежуються/не реалізується, в питанні вступу в спадщину та призначення і виплати їй сумм одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця - [PERSON] . Так, [PERSON] звернулась до [INFO] , із заявою про призначення та виплату їй суми одноразової грошової допомоги. Відповіддю від 10.08.2023 року № 4460/с [PERSON] , було відмовлено у призначені ОГД, оскільки у відповідності до ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», У випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення. Від так, [INFO] було відмовлено [PERSON] , у призначені та виплаті ОГД, у зв`язку з тим, що вона не є утриманкою у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а [INFO] , не має повноважень встановлювати факти, що мають юридичне значення. Таким чином, наразі існує потреба встановити факт перебування [PERSON] на утриманні у [PERSON] , адже наведений факт допоможе заявниці реалізувати свої майнові права та відповідно, вказаний факт, з огляду на відмову [INFO] , має юридичне значення. Крім того, [PERSON] , зверталась до органів місцевого самоврядування із питанням, щодо того, яким чином, вона може, встановити факт перебування на утриманні, так спеціалістами виконавчого органу місцевого самоврядування, під час очної консультації, було порекомендовано [PERSON] , звернутися до суду із відповідною заявою. Таким чином, [PERSON] вбачає в себе наявність всіх правових підстав за сукупністю, для звернення до суду із даною заявою. Посилаючись на довідку форми ОК-5, [PERSON] за період з 1999 року по 2023 рік, беручи до уваги періоди з 2006 року по 2023 рік, не вбачається, що заявниця існувала за власні кошти оскільки, зокрема в період з 2006 року по 2018 рік, рівень доходу [PERSON] , був таким, що свідчить про потребу останньої у майновому забезпеченні з боку чоловіка, за умови, що зі слів заявниці, протягом всього періоду сумісного проживання з [PERSON] , дохід останнього був щонайменше в два рази більшим, а після вступу до лав ЗСУ був більшим в три-чотири рази, та фактично цілком і повністю [PERSON] , до [INFO] існувала за рахунок члена її сім`ї - [PERSON] . Також, заявниця звертає увагу на те, що у часовий проміжок тривалістю в три місяці у 2022 році вона не мала жодних видів доходів та існувала цілком та повністю за рахунок [PERSON] . Загалом, за щонайменше 17 років спільного проживання [PERSON] , та [PERSON] , посилаючись на доходи заявниці викладені в Довідці форми ОК-5, особи існували за рахунок доходів [PERSON] , який спочатку працював майстром по цеху, а потім став військовослужбовцем. Також, у [PERSON] , наявна виписка з АТ КБ «ПриватБанк» від 13.11.2023 року № LJRO5CTK4F68UD2Q, зі змісту якої вбачається, що в період з 30.06.2022 року по 13.10.2023 року, [PERSON] на рахунок [PERSON] , було перераховано загальну суму в розмірі 271 400 грн. Таким чином, станом на [INFO] сім`я повністю утримувалась [PERSON] 29 січня 2024 року від представника Міністерства оборони України Піддубного О.В. надійшли додаткові пояснення, в яких він просив закрити провадження по справі № 334/376/24, мотивуючи тим, що зазначена заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки заява про встановлення юридичного факту пов`язана з визнанням права на виплати, пільги та компенсації передбачені законодавством про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Представником заінтересованої особи зазначено, що встановити факт перебування на утриманні померлого для одержання одноразової грошової допомоги в разі смерті військовослужбовця можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову. Представник зауважує, що у цій справі заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, не виклавши вимогу з приводу оскарження рішень (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень ( [INFO] ), а отже вважає, що [PERSON] має право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції. У свою чергу заявником не надано жодних належних доказів, які б підтверджували обставини, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] 30 січня 2024 року представником заявниці надано заперечення на додаткові заперечення зацікавленої особи, обґрунтовуючи їх наступним. Так, обґрунтовуючи власні вимоги, Міністерство оборони України керуються практикою Верховного суду України викладеною у постановах по справі № 287/167/18-ц, № 522/10989/20, № 360/1438/16, № 405/5366/17, № 539/4118/19. Проте, на думку представника заявниці, зацікавлена особа не враховує висновки Великої Палати Верховного суду України викладені в постанові по справі № 560/17953/21 від 18 січня 2024 року. У вказаній постанові Велика Палата Верховного суду України, відступила від правових висновків викладених, зокрема в рамках справи № 290/289/22-ц, де Касаційний цивільний суд визнав недопустимим розгляд справи про встановлення факту в порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. Також, заявнику [PERSON] не зрозумілі твердження зацікавленої особи щодо невідповідності виписок з банківських рахунків [PERSON] , законодавству, адже [PERSON] надається відсканований оригінал Виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 13.11.2023 року № LJRO5CTK4F68UD2Q із відповідним засвідченням ЕЦП, до того ж, в разі виникнення сумнівів щодо правомірності вказаного документа, Міністерство оборони України не позбавляється права доказування хибності/фальшивості та/або факту внесення змін в документ з метою особистого збагачення або досягнення позитивного результату в суді в рамках кримінального провадження, останнє заперечується стороною [PERSON] , адже даний доказ було отримано законним шляхом, за допомогою обслуговування [PERSON] як звичайного клієнта АТ КБ «ПриватБанк». У судовому засіданні від 19 березня 2024 року були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заявник та її представник в судове засідання, не з`явились, представником заявника надано клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, на вимогах заяви наполягає. 13 лютого 2024 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Пасічник О.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами у справі та у відповідності до вимог законодавства. Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зацікавлена особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2023 року у цивільній справі № 334/6031/22, яке набрало законної сили 01.06.2023 року, встановлено, факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період з 2006 року по [INFO]. Заявник зазначає, що сім`я станом на [INFO] повністю утримувалась [PERSON] . Згідно до відповіді [INFO] від 10.08.2023 року № 4460/с, [PERSON] було відмовлено у призначені ОГД, оскільки у відповідності до ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як свідчить Довідка форми ОК-5 щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ, рівень доходу [PERSON] за період з 2006 року по 2018 рік був незначним, а у проміжок часу тривалістю в три місяці у 2022 році остання не мала жодних видів доходів. Відповідно до виписки з АТ КБ «ПриватБанк» від 13.11.2023 року № LJRO5CTK4F68UD2Q вбачається, що в період з 30.06.2022 року по 13.10.2023 року [PERSON] на рахунок [PERSON] , було перераховано загальну суму в розмірі -271 400 грн. Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року було витребувано у ГУ ПФУ в Запорізькій області довідку форми ОК-5/ОК-7 щодо [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який помер [INFO] . Так, на виконання ухвали суду, 21 березня 2024 року ГУ ПФУ в Запорізькій області було надано витребувану інформацію, а саме довідки форми ОК-5 та форми ОК-7 щодо індивідуальних відомостей про [PERSON] , що наявні в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ за період з 1999 року по жовтень 2022 року, відповідно до яких вбачається померлий отримував постійний дохід (заробітну плату), розмір якого значно перевищував дохід заявниці. Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. В постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 (провадження № 61-8512св20) зазначено наступне: Встановивши, що допомога, яка надавалася особі померлим чоловіком, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого чоловіка . Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили той факт, що заявниця до смерті чоловіка перебувала на його утриманні, так як її дохід був значно меншим за дохід померлого. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки [PERSON] до дня своєї смерті проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з заявником, отримував дохід, розмір якого значно перевищував дохід заявниці, з врахуванням того, що заявниця неодноразово отримувала грошові перекази від померлого, суд приходить висновку, що дохід померлого [PERSON] був постійним і основним джерелом засобів до існування їх сім`ї, а [PERSON] перебувала на повному утриманні померлого годувальника. За встановлених обставин, суд знаходить доведеним факт перебування [PERSON] на утриманні в померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , в період з 2006 року по [INFO]. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved