Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

01.05.2018 року близько 20 год. 30 хв. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем "Ford Focus", р.н. [NUMBER] , рухаючись в м. Києві по вул. Газопровідній зі сторони проспекту Правди в напрямку вулиці Стеценко в крайній лівій смузі, не урахувала дорожню обстановку при наближенні до пішохідного переходу, не переконалась, що на ньому відсутні пішоходи, для яких може бути створена небезпека, не зменшила швидкість, в результаті чого здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , який в цей час переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) пішоходу [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи №1014/Е від 19.06.2018, спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого колінного суглоба у вигляді уламкового перелому латерального виростка великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 27.09.2018р. [PERSON] , за наведених вище обставин ДТП, було визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Вироком Київського апеляційного суду від 25.04.2019р. вирок Подільського районного суду м. Києва від 27.09.2018 скасовано в частині призначеного покарання та призначено [PERSON] покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Постановою Верховного Суду від 25.04.2019р. вирок Київського апеляційного суду від 25.04.2019 залишено без змін. [PERSON] заявив позов, за яким просив на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, стягнути з Моторного (транспортне) страхового бюро України 2625,25 грн. на компенсацію витрат на лікування, стягнути з [PERSON] 400000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позов мотивовано відмовою відповідачів відшкодувати збитки завдані джерелом підвищеної небезпеки. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В. від 08.04.2020 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 20.05.2020р. справа призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 26.10.2020р. справа призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.10.2020 року постановлено замінити відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України на належного Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (ПрАТ «УПСК»), та прийнято до розгляду уточнену позовну заяву. За останньою заявою, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] та «ПрАТ «УП СК» в солідарному порядку 902865,74 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 600000 грн. на відшкодування моральної шкоди, та 360000 грн. на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Ухвалою суду від 07.12.2020р. у справі призначено судово-психологічну експертизу, провадження у справі на час провадження експертизи зупинене. Експертиза не була проведена, у зв`язку з несплатою послуг експерта. У зв`язку з перебуванням судді Войтенко Ю.В. у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу передано і прийнято до провадження цього складу суду, про що суддею 05.09.2023р. постановлено відповідну ухвалу. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гошко В.І. надав суду відзив, за яким позов визнав, в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., в решті вимог позову просив відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Позивач у відповіді (пояснення) на відзив зазначив про надуманість доводів відповідача. Інших заяв по суті спору не надходило. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в його заявах. Представник відповідача [PERSON]. заявила, що відповідачка погоджується компенсувати позивачеві 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, інші вимоги позивача, на її переконання, заявлені безпідставно. ПрАТ «УПСК» свого представника в суд не направили. Вислухавши сторони, дослідивши наявні докази та інші матеріали справи, суд знаходить за можливе задовольнити позов частково. Статтями 1166, 1167 ЦК України, разом з іншим, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, як це встановлено ст. 1187 ч.2 ЦК України, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також врегульовані законом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на час ДТП, була застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом №АМ/300777. В полісі визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану життю, здоров`ю потерпілого в сумі 200000 грн. на одного потерпілого, і за шкоду завдану майну в сумі 100000 грн. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Факт настання страхового випадку підтверджено вироком про засудження [PERSON] . Згідно з ст. 22 п. 22.1 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 п. 23.1. Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів 2625,25 грн. на відшкодування витрат на лікування. На підтвердження цих позивачем надано платіжні документи на придбання ліків. Проте позивач не надав доказів про те, що саме такі ліки були призначені йому лікарем, що позбавляє суд можливості визнати такі витрати, такими, що підлягають відшкодуванню відповідно до Закону. З огляду на надані медичні документи, вбачається, що завдані позивачу травми при ДТП, призвели до стійкої втрати ним працездатності, в 2018 році МСЕК встановлено йому 3 групу інвалідності, а в 2019 році призначено пенсію по інвалідності. Позивач заявив до стягнення з відповідачів, в солідарному порядку, 360000 грн. на відшкодування шкоди завданої здоров`ю за три роки наперед, з розрахунку 10000 грн., щомісячно, пославшись на обставини втрати працездатності. Згідно з ст. 26 п. 26.1. Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Статтею 1195 ЦК встановлено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Позивач, на час завдання шкоди, не працював, доказів про додаткові витрати суду не надав, на договір або закон, якими може бути збільшено обсяг і розмір відшкодування шкоди, не послався. Тому, суд, за наведених обставин та вимог закону, може задовольнити вимоги позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, в мінімальному розмірі, визначеному ст. 26. п. 26.2. Закону, а саме в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, що становить 44676 грн. (12 х 3723 грн.). Факт заподіяння позивачу моральної шкоди є очевидним, з огляду на те, що йому заподіяно каліцтво. Цей факт визнається відповідачкою. Вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, позивачем правильно засновані на приписах ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Проте, розмір відшкодування позивачем явно завищено. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує те, що [PERSON] вчинено злочин в стані алкогольного сп`яніння, а рівно і те, що в момент ДТП позивач перебував у стані наркотичного сп`яніння. Враховує суд і те, позивач тривалий час лікувався, проходив болісний курс реабілітації, заподіяне йому каліцтво призвело до стійкої втрати працездатності, а також вік позивача, та те, що на його утриманні перебувала непрацездатна мати. Не залишилось поза увагою суду і те, що відповідачка здійснювала витрати на лікування позивача, про що зазначено у вироку Київського апеляційного суду від 25.04.2019 року. Оцінивши вказані обставини в сукупності, виходячи із засад розумності і справедливості, суд знаходить, що 60000 грн. буде необхідним і достатнім для позивача на відновлення морального стану, що передував ДТП. Що стосується вимог про стягнення матеріальної шкоди, то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, оскільки вони не засновані на законі, і розцінюються судом як надумані. Разом з тим, з огляду на наведені вище обставини та норми закону, підстав для солідарного обов`язку відповідачів з відшкодування шкоди не вбачається. Так, вимоги позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, в розмірі визначеному судом, не виходять за межі ліміту відповідальності страховика ПрАТ «УПСК», а тому саме це товариство і має сплатити позивачу відповідну страхову виплату, на виконання договору страхування. Крім того, статтею 26-1 Закону встановлено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, життю потерпілого. Тому, ПрАТ «УПСК» має виплатити позивачу 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з розрахунку 5% від ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю потерпілого, що визначена Полісом страхування (200000 грн.) Решта ж, визначеного судом відшкодування моральних збитків, має бути покладена на відповідачку [PERSON] за підстав, передбачених ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Отже, позов може бути задоволено часткового, відповідно до наведених вище висновків суду, та на підставі вказаних норм закону. Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідачів 7500 грн. на відшкодування витрат понесених на оплату послуг з правничої допомоги. Проте, з огляду на надані документи, такі витрати знайшли своє підтвердження лише на суму 3000 грн. Разом з тим, дана сума сплачена позивачем на рахунок Адвокатського об`єднання «Вишневий і партнери», як це вбачається з акту про надані юридичні послуги від 03.03.2020 року, лише за складення первісної позовної заяви. Позивач підтримував позов в суді самостійно. З огляду на зміст позовної заяви, його обґрунтування, правовідносини з яких виник спір, прийняте у справі рішення, та заперечення відповідачки, суд знаходить за можливе стягнути з відповідачів по 1000 грн., з кожного, на відшкодування витрат з правничої допомоги, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України, що на думку суду є реальним послугам правника, що надані позивачу. Заходів забезпечення позову судом не вживалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial