Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~04.03.2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 22.01.1991 року між ним та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб. Малолітніх або неповнолітніх дітей у них не має. На даний час, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство та побут не ведуться, у кожного з них власні інтереси та свій власний окремий бюджет. Причиною цьому є різниця у поглядах на шлюб та сімейне життя. Таким чином, їх примирення з відповідачкою вважає неможливим. Просить суд шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 22.01.1991 року Ленінградським палацом одружень за актовим записом № 298, розірвати. До початку судового засідання позивачем було подано до суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 20). Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, від неї надійшло до суду клопотання в якому вона просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає (а.с. 21). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.01.1991 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Ленінградським палацом одружень 2, за актовим записом № 298 (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сторони спільне господарство та побут не ведуть, спільний бюджет у них відсутній, у кожного власні інтереси. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом, позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» як особа з інвалідністю І групи (а.с. 7, 8). Зогляду на наведене, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] . \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved