Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», адвокат Мартиненко В.В., звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 31.12.2019 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 8622486 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», відповідно до п. 2 якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 5000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики , або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою 1,60 % в день, та розмір акційних процентів 0,80% в день. Окрім того, сторонами визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70% в день. Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн. строком на 30 днів року. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та не виконав, у зв`язку з чим станом на 11.06.2020 року (дата відступлення права вимоги) загальна заборгованість становить 9900,00 грн. та складається з: 5000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 2400,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими базовими процентами; 25000,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику. 03.04.2017 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №03042017. 11.06.2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 103, відповідно до якого право вимоги за Договором позики № 86224861 від 31.12.2019 року перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ». Зазначає, що позивач вправі здійснитим нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весть час прострочення до 23.02.2022 року, що складають: 506,93 грн. - заборгованість за 3% річних; 1478,12 грн. - заборгованість за інфляційними втратами. Отже, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 03.11.2023 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати становит - 11885,06 грн. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 11885,06 грн, судові витрати зі сплати судового забору у розмірі 2481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 31.01.2024 року від представника відповідача адвоката Калініна С.К. надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позивач вважає позовні вимоги безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню з огляну на наступне. Так, із Договору факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року вбачається, що він був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», та за цим договором Первісний кредитор (Клієнт) зобов`язався відступити Новому кредитору (Фактору) права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Новий кредитор (Фактор) зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі, наведеній у Додатку N 3 до цього Договору. Сторонами Договору факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року узгоджено строк чинності цього договору від моменту його підписання і до 31 грудня 2017 року. Сторонами також узгоджено зміст терміну "Право вимоги", який означає всі права Первісного кредитора за Кредитними договорами, в тому числі права грошової вимоги до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також право вимоги, які виникнуть в майбутньому. Суттєвим у цьому визначенні є словосполучення «за Кредитними договорами», що свідчить про матеріальне підґрунтя виникнення у кредитора права вимоги в майбутньому та права грошової вимоги, яке вже виникло через невиконання боржником взятих на себе зобов`язань, тобто укладені чинні кредитні договори. Отже, відступлення права вимоги від ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» могло відбутися лише за тими кредитними чи їм подібними договорами, які були укладені Первісним кредитором із боржниками, та які не були виконані на час включення таких договорів в Реєстр прав вимоги, що в часі повинно було передувати даті закінчення строку дії Договору факторингу, тобто 31 грудня 2017 року. Однак договір позики № 8622486 був укладений з відповідачко [PERSON] лише 31 грудня 2019 року, тобто після закінчення строку дії Договору факторингу від 03 квітня 2017 року. Те, що строк дії цього Договору був продовжений в часі і він був чинним на дату укладення договору позики, представник позивача не підтвердив належними і допустимими доказами. За таких обставин, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» є неналежним позивачем, оскільки не отримало право вимоги до [PERSON] за договором позики, в тому числі право на нарахування індексу інфляції та трьох процентів річних на суму боргу у встановлених законом підставах і порядку. Тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Окрім того, зазначає, що позивач у позовній заяві вказує на те, що право вимоги за Кредитним договором № 8622486 від 31.12.2019 року у нього виникло на підставі Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року, який Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» долучило до матеріалів позовної заяви. Натомість, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» долучило копію Витягу з Реєстру прав вимоги № 103 від 11.06.2020 року до Договору факторингу № 3042017 від 03.04.2017 року. Так, номер Договору факторингу, вказаному у Витязі з Реєстру прав вимоги, не співпадає з номером укладеного Договору факторингу, на який посилається позивач. Вищенаведене дає підстави для сумнівів, чи насправді відбулась передача прав вимоги за Кредитним договором № 8622486 від 31.12.2019 року. Вказує, що до матеріалів позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» долучило копію Витягу з Реєстру прав вимоги № 103 від 11.06.2020 року до Договору факторингу № 3042017 від 03.04.2017 року. Однак, на вказаному Витязі з Реєстру прав вимоги міститься підпис представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», натомість, підпис представника первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - відсутній. Таким чином, відсутність підпису представника первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» у Витязі з Реєстру прав вимоги № 103 від 11.06.2020 року до Договору факторингу є підставою вважати, що право вимоги за Кредитним договором № 8622486 від 31.12.2019 року не переходило до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», оскільки відповідний Витяг укладений не у відповідності Додатку № 1 до Договору факторингу (Форма реєстру прав вимоги). Зазначає, що до матеріалів позовної заяви позивачем долучено копію відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» № 19/07-2023-17 від 19.07.2023 року. У відповіді ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» зазначає, що 31.12.2019 року сума 5000,00 грн. (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, відбувся успішний переказ на карту № [NUMBER] . Проте, зі вказаної відповіді неможливо встановити ані власника рахунку/ картки, ні даних по здійсненій операції, а також даних стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекази. Відповідь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів. У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, позивач не заявляв клопотання про витребування від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» інформації про належність платіжної картки відповідачці та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 5000,00 грн. Крім цього, Розрахунок заборгованості за кредитом та Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, здійснені [PERSON] , будь яких відомостей стосовно виконання вказаного розрахунку саме первісним кредитором - немає. Так, за відсутності підпису представника первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» у Витязі з Реєстру прав вимоги № 103 від 11.06.2020 року до Договору факторингу, а також, відсутність даних стосовно здійснення Розрахунку заборгованості за кредитом первісним кредитором є підставою вважати, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості з [PERSON] за Кредитним договором №8622486 від 31.12.2019 року є необґрунтованими та недоведеними належним чином. Враховуючи вищевикладене, просив суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнути з позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] судові витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, відповідно до п. 5 позовної заяви у випадку неявки позивача або його представників, просить розглядати справу без їх участі. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, згідно поданого відзиву просять розглядати справу без їх участі, у задоволені позовних вимог відмовити. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 31.12.2019 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 8622486, відповідно до п. 2 якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 5000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою 1,60 % в день, та розмір акційних процентів 0,80% в день. Окрім того, сторонами визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70% в день. Відповідно до п.5 Договору, цей договір укладено дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття ( акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Укладення договору відбулося шляхом підписання [PERSON] договору за допомогою електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора. [PERSON] на електронну пошту [INFO] надійшов одноразовий ідентифікатор, відображений у реквізитах договору: [INFO], за допомогою якого відбулось укладення електронного договору, що підтверджується відповідною довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а.с.07-07зврт., 08). 31.12.2019 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», відповідно до умов Договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», здійснило переказ коштів в сумі 5000,00 грн. на картку № [NUMBER] , платіж номер 6371341459719782482443082 (а.с.19-21). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. 03.04.2017 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (Фактор або Новий Кредитор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) укладено Договір факторингу, у відповідності до п. 2.1. якого первісний кредитор зобов`язується відступити новому кредитору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти та сплатити первісному кредитору суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4 Договору визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі, наведеній у додатку № 3 до цього договору. Згідно п. 8.2. Договору факторингу строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31 грудня 2017 року (а.с.27-33). У витягу з реєстру прав вимоги № 103 від 11.06.2020 до договору факторингу № 3042017 від 03.04.2017 за № 2750 зазначений боржник [PERSON] (договір № 8622486 від 31.12.2019), сума заборгованості за тілом кредиту - 5000,00, сума заборгованості по процентам за користування - 2400,00 грн, сума заборгованості за простроченими процентами - 2500,00 грн, всього 9900,00 грн. (а.с.35). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Положеннями ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, серед яких передбачено передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 514 ЦК України, визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Особа не може відступити право вимоги, яке їй не належить. За загальним правилом пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, який апеляційний суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин. В матеріалах справи відсутні докази наявності у ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до [PERSON] на час укладення договору факторингу з позивачем 03 квітня 2017 року, оскільки договір позики з відповідачем укладений 31.12.2019 року. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на час укладення між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» 03 квітня 2017 року договору факторингу № 03042017 у ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не було прав кредитора у зобов`язанні за договором позики № 8622486, оскільки цей договір позики був укладений з відповідачем пізніше - 31.12.2019 року. Окрім того, зі змісту додаткової угоди № 1 до Договору факторингу №03042017 від 03.04.2017 року, що датована 28.12.2017 року, вбачається, що у п. 8.2 Договору факторингу внесено зміни, та викладено їх у наступній редакції, де зазначено, що якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання Договору, договірі продовжується на період по 31.12.2018 року, а в подальшому на кожен наступний календарний рік. Натомість, відступлення права вимоги від ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОФІТ КАПІТАЛ" могло відбутися лише за тими кредитними чи їм подібними договорами, які були укладені Первісним кредитором із боржниками, та які не були виконані на час включення таких договорів в Реєстр прав вимоги, що в часі повинно було передувати даті закінчення строку дії Договору факторингу. Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положеннями статей 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. З аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 ЦК України учасниками цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа. За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 Договору факторингу №03042017 від 03.04.2017 року, згідно умов цього Договору Первісний кредитор (Клієнт) зобов`язується відступити Новому кредитору (Фактору) Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, Новий кредитор (Фактор) зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Однак, в матеріалах справи відсутній будь який письмовий доказ, який би підтверджував факт отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. А тому суд звертає увагу на те, що ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» не наведено об`єктивних причин неможливості подання доказів, які підтверджують, що номер кртки [NUMBER] , на яку було перераховано суму позики у розмірі 5000,00 грн. належить відповідачу [PERSON] , а надана суду Довідка №19/07-2023-17 від 19.072023 року, не є належним та допустимим доказом. В матеріалах справи також відсутні будь які письмові докази, що підтверджують факт повідомлення [PERSON] про відступлення первісним кредитором новому кредитору прав грошової вимоги за договором факторингу №03042017 від 03.04.2017 року. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19. З огляду на викладене, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів,суд зауважує, що надані суду докази є недостатніми оскільки в сукупності не дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, представник відповідача просить стягнути з позивача понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. надано: - копію Договору б/н 24 про надання правничої (правової) допомоги від 30.01.2024 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери»; - копію рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди); - копію Ордерусерії ВІ № 1152264; - копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2024 року; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 11 від 26.06.2018 року; - копію платіжної інструкції №@2PL180665 від 01/03/2024 року та копію платіжної інструкції №@2PL829654 31/01/2024 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року (справа № 922/1964/21), що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. При цьому саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Аналогічна правова позиція викладене у Додатковій постанові Верховного суду від 16.03.2023 року в справі № 927/153/22. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved