Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 27 жовтня 2007 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис №8. Від шлюбу у їх народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . 23 березня 2015 року, рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області у цивільній справі № 292/44/15-й шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , було розірвано, доньку - [PERSON] , [INFO] , залишено на вихованні та утриманні їй , а доньку - [PERSON] , [INFO] , залишено на вихованні та утриманні батька - [PERSON] .. 19 жовтня 2016 року між нею, [PERSON] та [PERSON] , було повторно укладено шлюб, який зареєстрований у Червоноармійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №32. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 січня 2023 року у цивільній справі № 292/693/22 шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] повторно було розірвано. Діти: донька - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані разом з нею, матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . На теперешній час, діти: донька- [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] проживають разом з нею, матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS]. Усі обов`язки, щодо утримання та виховання дітей, вона несе самостійно. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього, згідно сі. 180 Сімейного кодексу України, обов`язку щодо утримання дітей. На даний час відповідач не надає жодних коштів на утримання їх неповнолітніх дітей. Більше того, на відповідача була оформлена допомога на третю дитину у вигляді 1700,00 гри, щомісяця, але останній забирав гроші. Вона з дітьми знаходиться в Республіка Польща від березня 2022 року, а відповідач отримував вищевказані кошти і витрачав їх на свої потреби. Відповідач не сплачує аліменти нікому, непрацездатних батьків не утримує. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене, просила суд стягнути з [PERSON] , аліменти на її, [PERSON] користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 січня 2024 року і до досягнення повноліття дітей. Ухвалою суду від 22.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 14.02.2024 о 09 год. 30 хв., яке неодноразово відкладалося. 12 лютого 2024 року від відповідача на адресу суду найдійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у позові. У судовому засіданні представник позивача адвокат Невеська О.О., якамає повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку вона представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч.1 ст.64 ЦПК України) підтримала, заявлений позивачем позов у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через свого представника подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, заперечували щодо стягнення аліментів на дочку [PERSON] , яка за рішенням суду про розірвання шлюбу, що набуло чинності та не скасовано, була залишена з ним. Як зазначив представник відповідача позивач проти волі відповідача, скориставшись його хворобою, вивезла доньку [PERSON] за кордон. Крім того позивач забороняє дітям будь-яке спілкування з відповідачем, чим позбавляє його можливості приймати участь у вихованні дітей та можливості підтримувати їх матеріально. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що учасники справи є батьками дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 14 березня 2008 року, серії [NUMBER] від 08 квітня 2009 року та серії [NUMBER] від 10 листопада 2016 року (а.с.8,9, 12). Згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року, зареєстрований 27.10.2007 року, виконкомом Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області шлюб, за актовим записом №8 між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Дочку [PERSON] , [INFO] залишено на вихованні та утриманні матері - [PERSON] , а дочку - [PERSON] , [INFO] на вихованні та утриманні батька- [PERSON] (а.с.10) Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.10.2016, вбачається що учасники справи повторно зареєстрували шлюб 19 жовтня 2016 року у Червоноармійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 32. (а.с.11) Згідно рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 січня 2023 року, зареєстрований шлюб 19 жовтня 2016 року Червоноармійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 32, розірвано. (а.с.13-14) Відповідно до повідомлень про присвоєння ПЕСЕЛЬ від 25.03.2022, виданих Республікою Польща, [PERSON] , [INFO] ,[PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають Нове-Място-Над -Пилицею. (15-22). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як вбачається з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що положення статті 162 СК України покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З вищенаведених підстав суд, враховуючи пріоритетність прав дітей на достатнє забезпечення їх потреб, та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, те що відповідач за станом здоров`я є працездатним, інших осіб на утриманні не має, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на їх спільних дітей, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, тому з нього слід стягнути на користь позивача аліменти на неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.01.2024 і до досягнення повноліття дітей. Що ж стосується стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дочки [PERSON] , [INFO] , суд у цій частині відмовляє у задоволенні позову, оскільки як встановлено судом за рішенням Черняхівського райсуду Житомирської області від 23.03.2015 дочку [PERSON] залишено на вихованні та утриманні батька- відповідача у справі. Дане рішення суду є чинним, вимоги про зміну місця проживання дитини позивачем не заявлено. Суд також роз`яснює сторонам по справі, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 1211 грн. 20 коп. на користь держави.

Outcome: partial