Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

21.08.2017 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про його батьківство з актових записів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с. 2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 18 липня 1998 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2011 року. У період шлюбу 30 червня 2002 року відповідачка народила доньку - [PERSON] , про що у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис № 223. Батьком народженої дитини, згідно ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, був записаний позивач - [PERSON] . [INFO] відповідач народила другу доньку - [PERSON] , про що у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис № 266. Батьком народженої дитини, згідно ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, також записаний позивач. Позивач зазначив, що наразі з цим не згоден. Вказує, що після того, як вони одружилися, його колишня дружина дуже любила приймати увагу від сторонніх чоловіків, часто затримувалася на роботі, коли він їздив шукати її і не знаходив, а також, коли дружина повідомляла, що ночує у подруги та не ночувала вдома. Крім того, йому відомо, що у дружини були романтичні відносини із співробітником на ім`я [PERSON] , а навесні 2007 року у неї з`явився коханець на ім`я [PERSON] . В цей час відповідача пішла з дому та сказала, що житиме у своєї матері, а наприкінці липня 2007 року відповідачка поїхала з донькою та з [PERSON] на відпочинок до моря. У серпні 2007 року позивач оформляв кредит на купівлю автомобіля та йому була потрібна згода дружини. Після цієї зустрічі дружина почала приходити та намагалася налагодити їх відносини, просила пробачення, постійно наголошувала, що вона хоче другу дитину. У вересні 2007 року з відповідачкою та донькою вони поїхати на море, і коли у кінці вересня дружина повідомила йому, що вагітна, він не сумнівався, що ця його дитина. Почав сумніватися в своєму батьківстві вже після розлучення. Зазначає, що у них з відповідачкою почалися довгі судові процеси, під час одного з яких він повідомив, що сумнівається в своєму батьківстві та хоче зробити генетичну експертизу. Після цього відповідач почала налаштовувати доньку Вероніку проти нього, а молодша [PERSON] взагалі не знає позивача. Тому він вирішив звернутися до суду, щоб вияснити, що саме він є батьком обох дівчинок. 23.01.2018 від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення, за змістом яких просить відмовити у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що Сімейний кодекс набрав чинності з 1 січня 2003 року, тому не діяв на момент народження доньки [PERSON] . Звертає увагу, що будь яких доказів на підтвердження вищевикладених обставин позивач не надав та і не може надати, оскільки обставин, викладених позивачем ніколи не існувало. Вказує на відкриті виконавчі провадження: про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше (1/4 частини на кожну, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку) починаючи з 27.07.2011 та до досягнення дітьми повноліття; про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в сумі 32708,17грн.; про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в сумі 8341,18 грн.; про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей в сумі 6875,92 грн.; про стягнення аліментів на утримання матері дитини-інваліда в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. щомісячно, починаючи з 31.10.2016 та протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом та опікування нею. Крім того, зазначає, що ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2016 (справа №359/4367/16-к) про скасування постанови про закриття кримінального провадження №12015110100000459 від 04.03.2015 та повернення матеріалів до слідчого відділу Бориспільської відділу поліції ГУ НП у Київській області для продовження досудового слідства з питань несплати [PERSON] аліментів на користь неповнолітніх дітей. Вважає очевидним, що поданий ним позов спрямований позивачем лише на те, щоб відмовитись від дітей та не сплачувати борги по аліментам. Звертає увагу, що менша донька - дитина з особливими потребами, має статут дитини-інваліда. Вказує, що батько дітей [PERSON] самоусунувся від виховання дітей та нехтує батьківськими обов`язками, а вона як мати, захищає законні інтереси дітей. Ухвалою від 04.09.2017 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 18 травня 2018 року у даній справі призначено судово-генетичну експертизу з метою встановлення, чи наявне кровне споріднення між позивачем [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , провадження у справі зупинено (т.1 а.с.78-80). Ухвалою судді від 28.09.2018 поновлено провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання (т.1 а.с.99) . Протокольною ухвалою від. 13.12.2018 явку відповідача визнано обов`язковою (т.1 а.с.114). Ухвалою від 10.06.2019 витребувано у Комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» належним чином посвідчені копії медичної документації (медична карта, історія пологів, карту розвитку новонародженого, індивідуальної карти вагітної та породіллі) [PERSON] (до зміни прізвища - Свідро), [INFO] , яка являється матір`ю доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.190). Ухвалою від 10.06.2019 стягнуто з відповідача [PERSON] , [INFO] , в дохід державного бюджету м.Борисполя штраф у сумі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних в сумі 576 гривень 30 копійок (т.1 а.с.187-189). Ухвалою суду від 26.09.2019 позов [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини в частині вимоги про виключення відомостей про батьківство [PERSON] про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , залишено без розгляду(т.2 а.с.40-41). Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року у даній справі призначено судово-генетичну експертизу з метою встановлення, чи наявне кровне споріднення між позивачем [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , провадження у справі зупинено (т.2 а.с.60-62) Ухвалою судді від 07.08.2018 поновлено провадження у справі та призначено до судового засідання (т.2 а.с.122). Ухвалою суду від 27 травня 2022 року у даній справі призначено судово-генетичну експертизу з метою встановлення, чи наявне кровне споріднення між позивачем [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , провадження у справі зупинено (т.3 а.с.52-56) Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.05.2022 року залишено без змін (т.3 ас.134-139). Ухвалою судді від 03.03.2023 поновлено провадження у справі та призначено до судового засідання (т.3 а.с.156). Ухвалою суду від 13 липня 2023 року зупинено провадження у справі на час проведення судово-генетичної експертизи (т.3 а.с.177-178). Ухвалою судді від 23.01.2024 поновлено провадження у справі та призначено до судового засідання (т.3 а.с.156). В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали, просили задовольнити. Позивач [PERSON] надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, зазначив, що вони з колишньою дружиною відновили близькі стосунки у кінці серпня - вересні 2007 року. Він добре пам`ятає, що свій день народження у липні 2007 року він святкував без дружини. На той час вони жили окремо. У вересні вони помирилися та він дізнався про вагітність дружини. Він не рахував строк вагітності, не хотів сумніватися у своєму батьківстві. [PERSON] була схожа на матір. Коли молодшій дитині виповнилося 1,5 роки почали помічати, що відстає у розвитку. Потім вони з відповідачкою розійшлися і він вже не мав доступу до дитини. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 10.10.2019 проти задоволення позову заперечувала, надала пояснення, що завагітніла і народила доньок від позивача. У подальшому відповідач до суду не з`являлася, направила до суду письмові пояснення від 18.03.2024 (т.3 а.с.224-226),згідно з якими зазначила, неодноразово подавала клопотання про проведення експертизи на встановлення батьківства більш щадними методами, аніж відібрання зразків крові у дитини з особливими потребами, проте її попередні клопотання не було взято судом до уваги. Звертає увагу звертає увагу на необхідність захисту прав дитини, зокрема, положень Сімейного кодексу, Закону України «Про охорону дитинства» та Конвенції про права дитини, що декларує якнайкраще забезпечення інтересів дитини обов`язковим критерієм для усіх дій чи рішень щодо дітей. Звертає увагу, що законодавством України не передбачено право суду змусити дитину пройти тест ДНК для спростування батьківства позивача відносно неї. Вказує, що неодноразово звертала увагу суду, що примусове відібрання зразків крові зашкодить здоров`ю дитини, її психо-емоційному стану, а у воєнний час ще й наражатимуть на небезпеку, оскільки ракетні обстріли та часті тривоги в країні свідчать про загрозу життю та здоров`ю дитини. Представник співвідповідача Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (до реорганізації та перейменування - Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області) в судове засідання не з`явився, до суду неодноразово було направлено лист з проханням розглянути справи без участі їх представника (т.1 а.с.29, 41, 65, 118,128, 138,200,219, т.2 а.с.160, 172, т.3 а.с.101). Представник третьої особи органу опіки та піклування - Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради та подано заяву з проханням розглянути справи без її участі (т.1 а.с.53, 106 т.3 а.с.227). Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволенню позову. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що сторони [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1998 року, який було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2011 року (справа №2-2087/2011) (т.1 а.с.11). За змістом вказаного рішення [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що з червня 2011 року спільне господарство не ведеться, проживають окремо. У шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (т.1 а.с.12,13). Батьком дітей зазначено позивача - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Зокрема за змістом Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 05 травня 2008 року (т.1 а.с.12) 05 травня 2008 року зроблено актовий запис №266 у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про народження [PERSON] . Згідно з наданим посвідченням, виданим Управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради, картою розвитку дитини, довідкою дитячого лікаря психіатра: Свідро [PERSON] є дитиною з інвалідністю зі встановленим діагнозом: «дитячий аутизм» (т.2 а.с.52 т.3 а.с.68-72). Зі змісту історії пологів №1335 (форма 096/о) та карти розвитку новонародженого №1335 (форма 097/о), наданих Київським міським пологовим будинком №2 встановлено, що остання менструація 26.07.2007, вагітність при госпіталізації 37-38 тижнів. Згідно з даними епікризу: пологи 16.04.2008 року, термінові на 38 тижні. Допитана в судовому засіданні мати позивача свідок [PERSON] , [INFO] , повідомила суду, що з початку 2007 року, з нового року, дружина сина не жила вдома. У квітні 2007 року їм стало відомо, що у дружини сина з`явився коханець на ім`я [PERSON] , з яким вона у липні уїхала в Крим. У серпні чи у вересні 2007 року невістка повернулася до позивача та, як потім з`ясувалося, була вагітною. Проте син вважав, що дитина його. Потім почали звертати увагу, що дитина не так розвивається. Від проходження ДНК [PERSON] відмовлялася. У квітні 2011 року молодшій дитині виповнилося 3 роки, а в липні невістка пішла від сина. Свідок [PERSON] показав, що з 1993 по 2020 рік проживав за адресою [ADDRESS] по сусідству із Свідро, які проживали у квартирі [ADDRESS] . Йому відомо, що це квартира дружини позивача чи її батьків, а також, що у 2007 році Свідро [PERSON] у квартирі вже не проживав. Бачив в цей період відповідачку у компанії з іншим чоловіком, як вони обіймалися і цілувалися на вулиці. За змістом ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно із ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу вимог ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Згідно ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Зважаючи на вищенаведені вимоги ч.2 ст.136 Сімейного кодексу України з метою встановлення наявності чи доведення відсутності кровного споріднення судом за клопотанням позивача та його представників у справі ухвалою суду від 18.05.2018 у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу (т.1 а.с.78-80) Питання щодо призначення експертизи вирішувалося у судовому засіданні за участі представника відповідача, який в цей же день отримав копію ухвали суду (т.1 -обкладинка, довідковий лист до справи). У подальшому відповідач [PERSON] рекомендовані листи суду з повідомлення про необхідність з`явитися до експертної установи 27.07.2018 та 13.09.2018 не отримала (т.1 а.с.87,88,90,91,92,93). Експертиза не була проведена, ухвала суду повернута експертною установою без виконання з повідомленням, у якому зазначено, що проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації згідно з ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2018 року по даній цивільній справі неможливо, тому що, незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, [PERSON] на відбір зразків крові не з`явилась (т.1 а.с.94). У судовому засіданні 11.10.2019 відповідач [PERSON] заперечувала необхідність призначення судової експертизи, зважаючи на стан здоров`я дитини, особливості її психічного розвитку, висловлювала побоювання, що процедура відбору зразків крові в умовах експертної установи може завдати дитині зайвих переживань, не виключала, що донька, не усвідомлюючи того, що має відбуватися, буде чинити супротив. Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року у даній справі повторно призначено судово-генетичну експертизу (т.2 а.с.60-62). Копію ухвали суду відповідач отримала 21.11.2019 (т.2 а.с.66). Відповідач [PERSON] була обізнана про необхідність з`явитися до експертної установи 07.02.2020, отримавши повідомлення 29.01.2020 (т.2 а.с.69,72), та надала заяву від 07.02.2020 про те, що знаходиться на лікарняному, що діти також захворіли, та не може з`явитися до експертної установи (т.2 а.с.73). Відповідач [PERSON] була обізнана про необхідність з`явитися до експертної установи 20.03.2020, отримавши повідомлення 06.03.2020 (т.2 а.с.84,87,116), та надала заяву від 20.03.2020 про те, що Кабінет Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 прийняв рішення установити з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин, у зв`язку з цим заявник не в праві наражати дитину на небезпеку, тому не може з`явитись 20.03.2020 за адресою місцезнаходження експертної установи(т.2 а.с.95). У зв`язку з цим відповідачу були направлені повідомлення про обов`язкову явку з дочкою [PERSON] для відбору зразків крові, які мали відбутися 23.04.2020 (т.2 а.с.97-99,114), 05.06.2020 (т.2 а.с.102,104,115) та 23.07.2020 (т.2 а.с.107,109,112). Згідно з повідомленням Відділення судово-медичного генетичної ідентифікації судово-медичного лабораторного відділу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 28.07.2020 проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації згідно з ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2019 року по даній цивільній справі неможливо, тому що, незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, [PERSON] на відбір зразків крові не з`явилась (т.2 а.с.118). Ухвалою суду від 27 травня 2022 року у даній справі повторно призначено судово-генетичну експертизу, яка постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року залишено без змін (т.3 а.с.52-56,134-139). Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу відповідача [PERSON] , а ухвалу Бориспільської міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2022 року без змін суд апеляційної інстанції зазначив, що суд призначив судово-генетичну експертизу, при цьому не визначав процедуру відібрання генетичного матеріалу для дослідження, оскільки такі питання не входять до повноважень суду. Натомість, представник відповідача та сама ж відповідач [PERSON] , заперечували щодо необхідності призначення експертизи, посилаючись на стан здоров`я дитини, особливості її психічного розвитку, висловлювала побоювання, що процедура відбору зразків крові в умовах експертної установи може завдати дитині зайвих переживань. Зазначені обставини не виключають необхідності проведення експертизи у цій справі. Окремо зазначено, що [PERSON] не надано доказів того, що неповнолітня [PERSON] має медичні протипоказання щодо проведення необхідних маніпуляцій для відібрання біологічних зразків. Ухвалою суду від 13 липня 2023 року зупинено провадження у справі на час проведення судово-генетичної експертизи, роз`яснено відповідачу [PERSON] , що у разі ухилення від участі в експертизі та невиконання покладених на неї ухвалою суду від 27 травня 2022 року обов`язків по забезпеченню явки неповнолітньої дочки [PERSON] для надання необхідних біологічних зразків для проведення експертизи (відбору крові) до Відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (т.3 а.с.177-178). Копія ухвали була направлена відповідачу рекомендованим листом (т.3 а.с.184). Відповідач [PERSON] була обізнана про необхідність з`явитися до експертної установи 01.12.2023 (т.3 а.с.186, 194-195, 199), причини неявки суду не повідомила. Згідно з повідомленням експертної установи від 05.12.2023 проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації згідно з ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2022 року по даній цивільній справі неможливо, тому що 01 грудня 2023 року [PERSON] на відбір зразків крові не з`явилась (т.3 а.с.201). В силу вимог ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Проаналізувавши встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, а також поведінку відповідача, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову. Так, відповідач ухилилася від проведення судово-генетичної експертизи, яка б надала можливість визначити наявність або відсутність кровного споріднення між позивачем та неповнолітньою донькою відповідачки [PERSON] , [INFO] . Відповідач була обізнана щодо наслідків ухилення від участі в експертизі, а також, невиключно, усвідомлювала наслідки досягнення донькою повноліття, що унеможливлює для позивача оспорювання батьківства. Суд неодноразово роз`яснював відповідачу її обов`язок забезпечити явку малолітньої дочки [PERSON] та надання необхідних біологічних зразків для проведення експертизи. Як учасник справи відповідач має добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, Проте, відповідач жодного разу не з`явилися в експертну установу та явку доньки не забезпечила. Суд вважає надуманими, нічим не підтвердженими заперечення відповідача [PERSON] , що участь в експертизі може зашкодити її дочці [PERSON] .. Доказів того, що неповнолітня [PERSON] має медичні протипоказання щодо проведення необхідних маніпуляцій для відібрання біологічних зразків, суду не надано. Клопотання щодо призначення судової експертизи в іншій експертній установі відповідачем також заявлено не було. Зважаючи на відомості з медичної документації щодо історії пологів [PERSON] про те, що вагітність настала в кінці липня - серпні 2007 року, показання допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтверджують доводи позивача, що з початку 2007 року по вересень 2007 року сторони разом не проживали та відповідачка в цей період зустрічалась з іншим чоловіком, суд дійшов висновку, що позивач мав достатньо підстав, щоб поставити під сумнів наявність кровного споріднення між ним та донькою відповідачки [PERSON] , [INFO] , яка була народжена у шлюбі з позивачем. А тому, враховуючи вищенаведені вимоги ст.109 ЦПК України у зв`язку з тим, що відповідач ухилилася від проведення судово-генетичної експертизи, суд вважає необхідним і доцільним визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, а саме факт відсутності кровного споріднення між позивачем та неповнолітньою донькою відповідачки - [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на це, позов підлягає задоволенню, а саме: слід виключити відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження дитини - [PERSON] . У цьому зв`язку суд критично оцінює посилання відповідачки на практику Верховного Суду, зокрема постанову Верховного Суду від 27 лютого 2024 року у справі №489/8474/21, у якій суди визнали поважною причину неявки відповідача разом з дитиною до експертної установи для відібрання зразків, необхідних для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, оскільки у вказаній справі відповідач та неповнолітня дитина з 2017 року проживали на території Франції. При цьому, Верховний Суд врахував, що відповідач пропонувала проведення молекулярно-генетичної (біологічної) експертизи на території Французької Республіки, проте позивач заперечував та наполягав на проведенні експертизи саме на території України. Щодо іншої зазначеної постанови Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18, суд звертає увагу, що у вказаній цивільній справі, Верховний Суд, дійсно, зазначив, законодавством України не передбачено право суду змусити дитину пройти тест ДНК для визнання батьківства позивача відносно неї. Разом із з цим вказана справа не є ревалентною, зважаючи на те, що небажання дитини брати участь в експертизі у зазначеній справі не мало визначального значення, оскільки були встановлені інші істотні обставини, які були підставою для відмови у задоволенні позову щодо встановлення батьківства. Так, Верховний Суд зазначив, що позивач, який звернувся до суду з позовом про визнання батьківства, з дня народження дитини не вважав себе батьком дитини, не піклувався та не дбав про її благополуччя, а дитина знала іншу особу, відповідача у справі, як свого батька, який реалізував свої батьківські права щодо малолітньої дитини та який на виконання вимог частини другої статті 143 СК України забрав дитину з пологового будинку та виховує її. Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції, надавши належну оцінку доводам сторін, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження того, що він є батьком дитини, проявляє інтерес до дитини та має намір брати участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні як батько. Разом з цим, у цій справі, як визнано сторонами та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, позивач з трирічного віку (з 2011 року) не спілкується з дитиною Свідро [PERSON] . Питання його участі в її утриманні вирішено у судовому порядку, зокрема стягнуто аліменти на її утримання (справа 2-2070/2011), а також на утримання відповідачки, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю (справа №359/8413/16), про що відповідач зазначила у своїх Запереченнях від 23.01.2011 (т.1 а.с.44-45). Заперечення відповідача, що позов [PERSON] ініційований з метою уникнення від участі в утриманні дітей, спростовується встановленими судом обставинами, а саме: позивачем було заявлено про проведення судово-генетичної експертизи, результати якої могли як підтвердити так і спростувати доводи позивача. Натомість відповідач, очевидно зацікавлена у результатах розгляду справи, оскільки доведення відсутності кровної спорідненості, вочевидь матиме наслідком припинення права на утримання від позивача. Суд враховує, що вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved