Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього підопічного. Позивач зазначив про те, що 18.08.2018 року у громадян [PERSON] , 1986 року народження, та [PERSON] , 1987 року народження, народилась дитина [PERSON] . Вироком Вінницького міського суду від 28.05.2021 року по справі №127/31050/19 батькові дитини [PERSON] було призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, яке він відбуває по теперішний час. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2022 року по справі № 127/3367/22 за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради дитину [PERSON] , [INFO] , було відібрано від матері [PERSON] , 1986 року народження. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради №1422 від 18.07.2022 року неповнолітній дитині [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради №2130 від 06.10.2022 року позивача [PERSON] , 1983 року народження було, призначено опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] . Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього підопічного у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2024 року відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження з направленням копії позовної заяви з додатками, відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 30.06.2022 року. Вироком Вінницького міського суду від 28.05.2021 року по справі №127/31050/19 батькові дитини [PERSON] було призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, яке він відбуває по теперішний час. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області м. Вінниця від 03.06.2022 року по справі № 127/3367/22 за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради дитину [PERSON] , [INFO] , було відібрано від матері [PERSON] , 1986 року народження. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1422 від 18.07.2022 року неповнолітній дитині [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2130 від 06.10.2022 року позивача [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11. 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума, яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, в якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Цивільні права та обов`язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України. Згідно із ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Згідно ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своїм опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки, виданою квартальним комітетом «Слов`янка» №244 від 27.03.2024 року. Відповідач [PERSON] є працездатним за віком, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоров`я чи має інших утриманців до суду надано не було, тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання сина. Щодо розміру аліментів в частці від заробітку платника, суд враховує усталену судову практику про стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 частки, на двох дітей в розмірі 1/3 частки. А відтак суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову і стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходу (заробітку) відповідача. Також суд при визначенні розміру аліментів враховує і ту обставину, що матеріальну допомогу на утримання дитини зобов`язана надавати і матір дитини, зокрема, у виді стягнення з неї аліментів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 1073,60 грн., оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з позовною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: partial