Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивовано тим, що 18.12.2019 [PERSON] отримав від [PERSON] в позику 4000,00 доларів США та зобов`язався повернути суму позики до 17.08.2020. У підтвердження отримання коштів в позику, позичальник надав позикодавцю власноручно складену письмову розписку, зі змісту якої вбачається, що у разі неповернення боргу, позичальник готовий понести відповідальність згідно чинного законодавства, а також відшкодувати кошти в будь-який спосіб. Позичальник в строки, передбачені розпискою кошти позикодавцю не повернув, чим не виконав взяті на себе зобов`язання, і тому у позичальника виникає обов`язок повернути отримані в позику кошти з урахуванням 3% річних від простроченої суми. Таким чином, заборгованість [PERSON] за розрахунком позивача, становить 4182,34 доларів США, з яких: 4000,00 доларів США сума основного боргу та 182,34 доларів США 3% річних. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики від 18.12.2019 в сумі 4182,34 доларів США та судових витрат. Ухвалою суду від 31.01.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 04.03.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. 01.03.2024 від представника позивача адвоката Борусевича С.Й. надійшла заява про зменшення позовних вимог зв`язку із частковою оплатою відповідачем заборгованості. Просив стягнути з відповідача 3782,34 доларів США, а також судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно із ч. 3 ст. 211\~ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.12.2019 [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 4000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 17.08.2020. У разі неповернення боргу, [PERSON] зазначив, що готовий понести відповідальність згідно чинного законодавства України. Факт отримання коштів підтверджується розпискою позичальника від 18.12.2019. Суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором позики. Даний договір містить умови отримання позичальником в борг суми коштів із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. При цьому, зважаючи на реальний характер договору позики, вказаний договір підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику. До такого висновку суд дійшов з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до якого зазначено, що відповідно до норм ст. 1046, 1047\~ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. У визначений строк борг повернений не був. Дані обставини встановлені та жодним із учасників справи не оспорюються. Згідно із ст.\~1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст.\~612\~ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач надав розрахунок щодо нарахування 3% річних, згідно якого основна сума заборгованості за договором з 18.08.2020 по 23.02.2020 становить 4000,00 доларів США. Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. За 555 днів заборгованості 3% річних від суми боргу 4000,00 доларів США дорівнює 182,34 доларів США. При цьому, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц, передбачене частиною другою статті 625\~ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника; при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Отже, три проценти річних також підлягають стягненню на користь позивача у тій валюті, у якій була отримана позика, тобто відповідно у гривні або у іноземній валюті (доларах США). Суд погоджується з розрахунками позивача щодо розміру 3% річних. Таким чином, суд доходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 182,34 доларів США. Як вбачається з поданої представником позивача заяви про зменшення позовних вимог [PERSON] повернув частину боргу в розмірі 400 доларів США, що підтверджується розпискою про часткове повернення коштів від 01.02.2024. Сума неповернутої позики складає 3782,34 доларів США, з яких: 3600 доларів США сума основного боргу та 182,34 доларів США 3% річних. Вказані суми підлягають стягненню. Отже, позов підлягає задоволенню. На підставі вищезазначеного, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, а саме випливають з договору позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України зважаючи, що позов задоволений, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1593,89 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд звертає увагу учасників на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України відповідно до яких, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зважаючи, що позивачем заявлено про витрати на правничу допомогу, тому вказане питання буде вирішене з урахуванням вказаних вище положень. На підставі викладеного,

Outcome: approved