Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

19 грудня 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про визнання виконавчого напису № 7014, вчиненого 28 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О. В. на підставі виконавчого напису № 7014 вчиненого 28 вересня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. було відкрито виконавче провадження № 68757170. В якості підстав позову [PERSON] зазначає, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним з огляду на рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, оскільки під час вчинення спірного виконавчого напису нотаріусу не було надано нотаріально посвідченого кредитного договору, що є порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій в частині переліку документів та є підставами для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Позивачка та її представник адвокат Мазурик З. Я. в судове засідання не з`явилися. Відповідно до наданої заяви просили здійснювати розгляд справи без позивачки та її представника (а.с.41). Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав. Про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с.74). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою від 09 квітня 2024 року постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 28 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, останній пропонує стягнути грошові кошти з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», як правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в сумі 21 417 гривень 16 копійок, які є боргом за Кредитним договором № 8/2007/980-К/541-ПП від 08 червня 2007 року, укладеним між позивачем та ПАТ КБ «Надра» (а.с.13). Стягнення заборгованості проводиться за період з 15\~січня 2020\~року по\~18\~серпня 2021\~ року, яка складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 811 гривень 24 копійки та із простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 17 205 гривень 92 копійки, а також з плати за вчинення виконавчого напису в сумі 1\~400 гривень 00 копійок. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №7014. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. про відкриття виконавчого провадження від 22 лютого 2022 року, було відкрито виконавче провадження № 68757170по виконанню спірного виконавчого напису (а.с.\~14). Постановою від 15 листопада 2023 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.46), а ухвалою суду від 01 лютого 2024 року (а.с.53) стягнення за спірним виконавчим написом було зупинене. Як з`ясовано з матеріалів справи, позивачка після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не надала суду копію Кредитного договору № 8/2007/980-К/541-ПП від 08 червня 2007 року, укладеного між нею та ПАТ КБ «Надра», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач, а відповідач не спростував посилання позивачки про порушення приватним нотаріусом вимог ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат». Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд посилається на те, що відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 16001 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 28 вересня 2021 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором, який не був нотаріально посвідчений. Тому суд вважає, що доводи позивача про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом на підставі Кредитного договору № 8/2007/980-К/541-ПП від 08 червня 2007 року, укладеного між позивачкою та ПАТ КБ «Надра» таким, що не підлягає виконанню є слушними і такими, що підлягають задоволенню, а відповідач не надав суду докази на спростування позиції позивачки. Суд під час ухвалення такого рішення мотивується тим, що категорія безспірності заборгованості за кредитним договором відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1722 від 29 червня 1999 року, в редакції на день вчинення спірного виконавчого напису, вимагала надання нотаріусу крім інших доказів безспірності, також і нотаріально посвідчений кредитний договір, який гарантує безспірність вимог кредитора через вид свого укладання - письмова форма з нотаріальним посвідченням. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачкою доведено суду про існування порушень законодавства при його вчиненні. Ухвалою суду\~від 01\~лютого 2024\~року було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 28 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, що зареєстрований в реєстрі за № 7014 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованості в розмірі 21\~417 гривень 16 копійок (а.с. 53). Частиною 7 ст. 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, який вона сплатила під час звернення з позовом до суду за подання позову та заяви про забезпечення позову (а.с.10,11). На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved