Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

19 жовтня 2023 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за результатом розгляду якої позивач просить: стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики оформленим борговою розпискою від 13.08.2021 р. у розмірі 544 945,50 грн., та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 серпня 2021 р. між [PERSON] і [PERSON] , укладено договір позики, за яким позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 15 000,00 доларів США. Про що відповідач - [PERSON] , власноруч склав відповідну боргову розписку. Відповідно до умов боргової розписки від 13.08.2021 [PERSON] зобов`язався повернути отримані у борг грошові кошти до 30.08.2023. Станом на 17.10.2023 відповідач по справі взяті на себе зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідачів на його користь суму позики у розмірі 544 945,50 грн., та понесені судові витрати. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідачі повідомлені про час та місце слухання справи за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усуненні недоліків позовної заяви. (а.с. 11-12) 30 жовтня 2023 року, на виконання ухвали судді від 23 жовтня 2023 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви. (а.с. 15-16) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2023 року провадження у цій справі було відкрито (а.с. 20-21). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усуненні недоліків позовної заяви. (а.с. 34-35) 25 грудня 2023 року, на виконання ухвали суду від 05 грудня 2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. (а.с. 38) Ухвалою суду від 24 січня 2024 року справу прийнято до провадження; призначено розгляд справи у підготовче судове засідання. (а.с. 44-45) Ухвалою суду від 18 березня 2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 73) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 серпня 2021 року між [PERSON] і [PERSON] , укладено договір позики, за яким позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 15 000,00 доларів США. Про що відповідач - [PERSON] , власноруч склав відповідну боргову розписку. Відповідно до умов боргової розписки від 13.08.2021 [PERSON] зобов`язався повернути отримані у борг грошові кошти до 30.08.2023. (а.с. 5). Станом на день подачі позову відповідач борг не повернув. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 17.10.2023 року (день подачі позову) 15 000,00 доларів США в гривневому еквіваленті складає 544 945,50 грн. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 Цільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні по суті висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15, від 08.06.2016 року у справі № 6-1103цс16 та вказівки в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі №483/1953/16-ц. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики від 13.08.2021 р. в розмірі 544 945,50 грн., підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 5 449,45 грн. (а.с. 18), а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Outcome: approved