Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

ТОВ "Щедра\~Нива" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , ТОВ "ХОРС 2020" про визнання недійсним договору оренди землі. Позов мотивований тим, що 10.01.2020 між [PERSON] та ТОВ "Щедра Нива" було укладено договір оренди землі площею 3,5727 га, кадастровий номер 0524883100:02:002:0102 строком на 10 років з дати державної реєстрації оренди. 11.06.2020 між ТОВ "Щедра\~Нива" в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено угоду про припинення договору оренди вказаної земельної ділянки.12.06.2020 між [PERSON] та ТОВ "ХОРС\~2020" укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки. Рішенням суду від 29.03.2021 у справі № 149/2869/20, укладену між представником ТОВ "Щедра\~Нива" Бойком Д. П. та [PERSON] , угоду від 11.06.2020 про припинення договору оренди земельної ділянки визнано недійсною, скасовано рішення державного реєстратора про припинення права ТОВ "Щедра\~Нива" на земельну ділянку. [INFO] [PERSON] помер, його правонаступником є [PERSON] . Приймаючи до уваги те, що на момент укладення відповідачами спірного договору, ТОВ "Щедра\~Нива" належало право оренди земельної ділянки позивач просить визнати недійсним договір оренди землі № б/н, укладений 12.06.2020 між [PERSON] та ТОВ "ХОРС 2020". Ухвалою суду від 23.05.2023 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 12.06.2023 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Щедра Нива" про забезпечення позову. Ухвалою суду від 20.06.2023 в Хмільницької міської ради витребувано електронну копію реєстраційної справи по реєстрації договору оренди землі № б/н, укладеного 12.06.2020 між [PERSON] та ТОВ "Хорс 2020" щодо земельної ділянки площею 4, 0565 га, кадастровий номер 0524883100:02:002:0102, розташованої на землях Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Ухвалою суду від 27.02.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Відповідачі в судове заідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. 10.01.2020 між [PERSON] та ТОВ "Щедра Нива" було укладено договір оренди землі площею 3,5727 га, кадастровий номер 0524883100:02:002:0102 строком на 10 років з дати державної реєстрації оренди (копія на а.с. 4-6). 12.06.2020 між [PERSON] та ТОВ "ХОРС\~2020" укладено договір оренди землі площею 3,5727 га, кадастровий номер 0524883100:02:002:0102 (копія на а.с. 67-71). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області 29.03.2021 в справі № 149/2869/20 (копія на а.с. 8-10) угоду укладену 11 червня 2020 року, між [PERSON] та ТОВ «Щедра Нива» в особі директора [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки від 10.01.2020 року, площею 3, 5727 га, кадастровий № 0524883100:02:002:0102, зареєстрованого 17.03.2020 року, номер запису 36006440, розташованої на землях Кропивн`янської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, визнано недійсною. та скасовано її державну реєстрацію. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом (копія на а.с. 54) [PERSON] оримала у спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] земельну ділянку площею 3, 5727 га, кадастровий № 0524883100:02:002:0102. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України однією з основних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (ст. 129-1 Конституції України). Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За приписами частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України). Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абз. 4 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі»). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною (п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України). У пункті 59 постанови від 01 квітня 2020 року в справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого «суд може захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати його право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте означену можливість первинний орендар матиме тільки тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема, якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. В іншому випадку в позові слід відмовити». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки рішенням суду у цивільній справі № 149/2869/20, яке набуло законної сили, визнано недійсною угоду між ТОВ "Щедра Нива" та [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] про припинення договору оренди від 11.06.2020, отже цей договір є чинним. У свою чергу укладення [PERSON] договору оренди з ТОВ "Хорс 2020" порушує право ТОВ "Щедра Нива" на оренду земельної ділянки, а тому наявні підстави для визнання недійсним договору від 12.06.2020укладеного відповідачами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати судовий збір в розмірі по1342 грн.

Outcome: approved