Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 21 листопада 2022 року [PERSON] (надалі відповідач) позичила (взяла в борг) у [PERSON] грошові кошти в сумі 14000 дол. США. Борг відповідач зобов?язувалась повернути до 12 грудня 2022. У вказаний термін кошти відповідач не повернула. 18 березня 2023 з метою досудового врегулювання спору, позивач відправила відповідачу пропозицію щодо повернення коштів. Проте відповідач вказала, що не має можливості повернути кошти. Після отримання пропозиції щодо повернення коштів від [PERSON] відповідач підтвердила факт отримання та визнала свій обов`язок щодо повернення боргу та визнала правові наслідки не повернення боргу, про що поставила особистий підпис 18.03.2023. Вказує про те, що тривале неповернення відповідачем боргу поставило позичальника у скрутне матеріальне становище і позбавило її змоги використовувати свої особисті кошти. Строк виплати коштів, позичених відповідачем вийшов. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 14000,00 дол.США та судові витрати. Ухвалою суду від 20.06.2023 року відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду. Ухвалою суду від 26.10.2023 закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник позивача просила в судовому засіданні вимоги позову задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується оголошенням про виклик до суду на сайті «Судова влада України» та довідкою про доставку смс-повідомлення з датою судового засідання. Копія ухвали про відкриття провадження по справі та копія позову з додатками, адресовані відповідачу, повернулися до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. До суду відповідач також подавала заяву про відкладення розгляду справи, що було призначено на 12.12.2023, проте, в наступні судові засідання [PERSON] не з`являлась. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористалась своїм правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку сторони позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ч.1 статті 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1ст. 76 ЦПК України). Частиною 2 ст.\~78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 21.11.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що стверджується копією розписки від 21.11.2022, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні. Відповідно до вказаної розписки, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] суму коштів в розмірі 14000,00 дол.США і зобов`язалась повернути в строк до 12.12.2022. В матеріалах справи є копія пропозиції від 18.03.2023, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні, в якій [PERSON] зазначила про те, що отримала пропозицію про повернення нею коштів в сумі 14000,00 дол.США. Повернути гроші не має можливості. Наявність у [PERSON] розписки від 21.11.2022 і цієї пропозиції є підставою для стягнення суми коштів в розмірі 14000,00 дол.США. На день стягнення в судовому порядку всі затрати по стягненню вказаної суми, в тому числі, затрати на послуги адвоката, [PERSON] бере на себе. Розуміє, що на все належне їй рухоме та нерухоме майно може бути накладений арешт. \~Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~Виходячи з п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Відповідно до статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями\~\~допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У зв`язку з наведеним, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Враховуючи, що під час судового розгляду справи встановлено, що позивач\~ передала відповідачу грошові кошти в розмірі, обумовленому сторонами договору, що підтверджується копією розписки, відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконала, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному у обсязі. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п' ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно матеріалів справи, 24.04.2023 між адвокатом Романенко Г.М. та [PERSON] укладено Договір №7-04/23 про надання правової допомоги. Факт надання правової допомоги у даній справі стверджується Актом виконаних робіт від 29.08.2023 на суму 1500,00 грн, розпискою про отримання грошових коштів адвокатом на суму 1500,00 грн, Актом виконаних робіт від 26.10.2023 на суму 1500,00 грн, розпискою про отримання грошових коштів адвокатом на суму 1500,00 грн, Актом виконаних робіт від 12.12.2023 на суму 1500,00 грн, розпискою про отримання грошових коштів адвокатом на суму 1500,00 грн, Актом виконаних робіт від 12.05.2023 на суму 3600,00 грн, розпискою про отримання грошових коштів адвокатом на суму 3600,00 грн, Актом виконаних робіт від 04.04.2024 на суму 1500,00 грн, розпискою про отримання грошових коштів адвокатом на суму 1500,00 грн. Таким чином, оцінюючи обґрунтованість вимог позивача, суд дійшов висновку, що обсяг наданих послуг адвокатом в суді відповідає критерію реальності таких витрат, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 9600,00 грн. Крім того, оскільки, вимоги позивача задоволено в повному обсязі, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 5119,61 грн.

Outcome: approved