Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

У лютому 2024 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 10 жовтня 1998 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Бережанської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 117. У сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Підставою позову у позовній заяві позивачкою вказано відсутність спільних інтересів у сторін, різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння у сторін, таким чином їх сім`я фактично розпалась й існує лише формально. В судовому засіданні позивачка позов підтримує, просить його задовольнити з підстав і мотивів наведених у позовній заяві. Відповідач позов визнає. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: Ухвалою від 21 лютого 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, - залишено без розгляду, надано позивачці строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України десять днів з дня вручення ухвали. 25 березня 2024 року суд звернувся за наданням інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 28 березня 2024 року судом відкрито спрощене провадження за вказаним позовом, судове засідання з участю сторін призначено на 16 год. 00 хв. 15 квітня 2024 року. Суд, вислухавши позивачку та відповідача, дослідивши докази по справі приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони уклали шлюб 10 жовтня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бережанської райдержадміністрації Тернопільської області. У сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача.

Outcome: approved