Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

До Сколівського районного суду Львівської області 17 січня 2024 року в порядку цивільного судочинства звернувся перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Славської селищної ради Стрийського району Львівської до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) на користь держави в особі Славської селищної ради Стрийського району (82660, Львівська область, Стрийський район, смт. Славське, вул. Івасюка, 24) на казначейський рахунок Славської селищньої ради Стрийського району Львівської області р/р № [NUMBER] в ГУК Львів/Славська ТГ, ЄДРПОУ 38008294: за кодом класифікації доходів бюджету: 24062100, збитків, завданих навколишньому природному середовищу в розмірі 36\~968, 39 гривень. В обґрунтування\~поданого позову\~прокурор покликається\~на те,\~що відповідно до ст.1311 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 56 Цивільного кодексу України, передбачено право прокурора звертатися до суду в інтересах держави. Відповідно до частин 4, 5 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99, прокурори їх заступники мають право звертатись до суду з позовними заявами в інтересах держави. Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбуватися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином "інтереси держави" охоплюють широке і водночас невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом, надмірна формалізація "інтереси держави" може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові ВСУ від 25 квітня 2018 року №806/1000/17). Зазначеним рішенням Конституційного суду України визначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" слід розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Так, ст.143 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції. Орган місцевого самоврядування, відповідно до ст. ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада. Основні принципи місцевого самоврядування, серед яких зокрема поєднання місцевих і державних інтересів, закріплені у ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування у встановленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до положень ст.ст. 68, 69 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації у повному обсязі і зараховується у відповідності до положень Бюджетного Кодексу України. Місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Для фінансування заходів, спрямованих на охорону навколишнього природного середовища (ст. 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"). Так, згідно з частиною першою статті 691 Бюджетного Кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя 70 відсотків. Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Матеріалами справи встановлено, що відповідачем заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу на території Славської селищної ради, таким чином збитки, завдані внаслідок незаконної порубки дерев в адміністративних межах Славської об`єднаної територіальної громади, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Славської селищної ради на розподільчий казначейський рахунок за кодом класифікації доходів бюджету (кодом платежу) 24062100. З огляду на зазначене Славська селищна рада Стрийського району Львівської області є уповноваженим органом на здійснення відповідних повноважень з метою захисту інтересів територіальної громади, а тому визначена позивачем у справі. Порушення інтересів держави (територіальної громади) полягає у ненадходженні до бюджетів місцевого самоврядування грошових стягнення на відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, що унеможливлює подальше відновлення зелених насаджень та реалізацію інших природоохоронних заходів, спрямованих на поліпшення стану природного середовища, забезпечення екологічно безпечних умов життєдіяльності громадян і суспільства. З листування Стрийської окружної прокуратури зі Славською селищною радою встановлено, що особою, винною у незаконній порубці дерев, у добровільному порядку заподіяні збитки не відшкодовано, Славською селищною радою не вживались заходи, спрямовані на стягнення відповідної суми у примусовому порядку, що свідчить про бездіяльність зазначеного органу місцевого самоврядування. Прокурор зазначає, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2023 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1\~000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17\~000 (сімнадцять тисяч) гривень. Відтак, з посиланням на ст.ст. 105, 107 Лісового кодексу України ст. 1166 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Славської селищної ради 36\~968 (тридцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 39 копійок збитків, завданих навколишньому природному середовищу. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я. від 22 січня 2024року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, з визначенням дати судового засідання 04 квітня 2024 року. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав, незважаючи на пропозицію суду в ухвалі від 22 січня 2024 року. Позивач подав клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки до відома суду не довів. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 09 квітня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 04 квітня 2024 року, датою ухвалення рішення є саме 09 квітня 2024 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Вироком Сколівського районного\~суду Львівської\~області від\~08\~серпня 2023\~року визнано винним\~у вчинені\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст.\~246\~КК України,\~та призначено\~покарання у\~вигляді штрафу\~в сумі\~17000\~(сімнадцять\~тисяч)\~гривень. Як встановлено вказаним вироком [PERSON] , 02 січня 2023 року, перебуваючи в лісовому масиві, що в селі Опорець Стрийського району Львівської області, на території\~урочища «Кичира»,\~в кварталі\~№ 15,\~виділу №\~8\~Лавочненського лісництва\~Славського ДЛГП\~«Галсільліс»,\~порушуючи встановлений\~порядок охорони,\~раціонального використання\~та відновлення\~лісу,\~маючи умисел\~на незаконнупорубку дерев у лісі, з корисливих мотивів, з метою\~заготівлі деревини\~та подальшого\~її використання\~в господарстві,всупереч вимогам п.п. 2, 3 «Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», затвердженого постановою КМУ №761 від 23 травня 2007 року, без виданих уповноваженим органом документів (лісорубного квитка, ордеру), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою ручного інструменту оснащеного двигуном внутрішнього згорання типу ланцюгової бензопили марки «Stihl\~MS\~180», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня до ступеня припинення росту, здійснив незаконну порубку чотирьох дерев породи «Смерека», діаметр пнів яких згідно польової перелікової відомості становить 44 см., 42 см., 30 см. та 34 см. Після цього, на місці рубки, використовуючи бензопилу марки «Stihl MS 180», порізав стовбури дерев на 30 (тридцять) колод довжиною по 4 (чотири) метри кожен, загальною кубомасою 7,556 м3. В подальшому, [PERSON] , маючи умисел на незаконне перевезення незаконно зрубаних дерев, завантажив незаконно зрубані дерева у виді тридцяти сортиментів породи «Смерека», загальною кубомасою 7,556 метри кубічних, на вантажний автомобіль марки «ГАЗ 66», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , та перевіз їх з лісового масиву до свого місця проживання в [ADDRESS] . Внаслідок незаконної порубки чотирьох дерев породи «Смерека», на території с. Опорець, а саме в урочищі «Кичира», квартал № 15, виділу № 8 Лавочненського лісництва Славського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» [PERSON] заподіяв істотну шкоду інтересам держави, а саме Славській селищній раді Стрийського району Львівської області, на загальну суму 36\~968 гривень 39 копійок. Вказаний вирок набрав законної сили 08 вересня 2024 року. Зазначений розмір заподіяної шкоди підтверджується розрахунком Славського ДЛГП «Галсільліс», проведеним відповідно до\~постанови КМУ № 665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Згідно з ч.2\~ст.24 Лісового кодексу України\~збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Пунктом 1 ч.1\~ст.105 Лісового кодексу України\~передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України\~встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до\~ст. 108 Лісового кодексу України, незаконно добута деревина та інші лісові ресурси підлягають вилученню в установленому порядку. В разі неможливості вилучення незаконно добутої деревини та інших лісових ресурсів стягується їх вартість. За змістом статей\~68,\~69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у\~статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2\~статті 1166 Цивільного кодексу України). Для відшкодування шкоди за правилами\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~необхідно довести неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 61-24141 св 18. Відповідно до\~ст. 13 Конституції України,\~ст. 324 ЦК України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 142 Конституції України,\~ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Згідно\~ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 7 ч. 3\~ст. 29 Бюджетного кодексу України\~джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Пунктом 4 частини першої\~статті 69-1 Бюджетного кодексу України\~встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Отже, з огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення відповідачем шкоди завданої кримінальним правопорушенням позивачу, суд вважає, що Славська селищна рада є належним позивачем у даній справі, оскільки незаконну порубку дерев здійснено на її території, розподілення коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів здійснюватиметься згідно вимог статей\~29,\~691 Бюджетного кодексу України, вина [PERSON] у завданні майнової шкоди внаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили. Розмір завданої шкоди розраховано відповідно до\~постанови КМУ № 665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Враховуючи наведене, суд вважає, що шкода, завдана природному навколишньому середовищу неправомірними діями відповідача підлягає, відшкодуванню у повному обсязі. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю. Крім того, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 3 028 гривень судового збору.

Outcome: approved