Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. 12.03.2021 року за реєстровим №20974 щодо стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» грошових коштів у розмірі 18\~387 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що виконавчий напис вчинений з порушенням норм чинного законодавства, а саме заборгованість за кредитним договором не є безспірною, останній вчинений на підставі договору, що виникає з кредитних правовідносин, тоді як виконавчі написи можуть вчинятись лише на нотаріально посвідчених договорах. Ухвалою суду від 23.11.2023 року вказана позовна заява залишалася без руху та позивачу надався строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Недоліки позовної заяви було усунуто позивачем у встановлений строк та позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідача у справі надійшов відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог зазначив, що позивач підписав\~Кредитний договір\~№ 753013789\~від 26.09.2019\~року електронним\~підписом,\~створеним за\~допомогою одноразового\~персонального ідентифікатора\~№4QGK988\~26.09.2019\~12:46:55\~Товариство надіслало\~ідентифікатор на\~номер мобільного\~телефону вказаного позичальником\~в Заявці\~на отримання\~грошових коштів; 26.09.2019\~15:36:33\~боржник ввів\~ідентифікатор у\~відповідне поле\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи та\~ кнопку\~«Так»,\~що є\~підтвердженням підписання\~договору.\~26.09.2019\~року ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~перерахувало грошові\~ кошти\~в сумі\~5\~100\~грн.\~на його\~банківську карту\~що,\~в свою\~чергу свідчить\~доказом того,\~що позивач\~прийняв пропозицію\~кредитодавця \~ТОВ «Манівео швидка\~фінансова допомога».\~позивач,\~підписавши Кредитний\~договір взяв\~на себе\~зобов`язання повернути\~кредитні кошти.\~До того\~ж,\~Первісний кредитор\~надсилав вимогу\~про негайне\~стягнення заборгованості\~за Кредитним\~договором №\~753013789\~від 26.09.2019\~року.\~Таким чином,\~боржник належним\~чином був\~проінформований про\~наявність заборгованості та отриманих йому коштів за Кредитним договором №753013789 від 26.09.2019 року. Зазначив, що оскільки факт заборгованості позивача за №753013789 від 26.09.2019 є безспірним, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснив захист цивільних прав нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»,\~шляхом вчинення\~виконавчого напису\~на борговому\~документі відповідно\~до порядку\~встановленого законом.\~До того\~ж,\~наголосив,\~що відповідач подав для вчинення виконавчого напису повний пакет документів, зокрема кредитний договір, укладений в електронній формі. Позивач та його представник адвокат НатинаА. О. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Інші учасники у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, пояснень щодо позовних вимог не надали. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В., вчинено виконавчий напис за реєстровим №20974, яким звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №753013789 від 26.09.2019 року, укладеним ним із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а пізніше на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за період з 29.01.2021 року по 27.02.2021 року у сумі 18 387\~грн..\~ Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І. А. від 09.09.2021 року відкрито виконавче провадження №66759770 на підставі вище вказаного виконавчого напису. Згідно постанови про прийняття виконавчого провадження від 05.04.2023 року, вказане виконавче провадження було передано від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянка І. А., на підставі Договору про заміщення приватного виконавця №1 від 20.03.2023 року, приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В.. Також суду надано кредитний договір №753013789 від 26.09.2019 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] у письмовій формі та нотаріально не посвідчений. Матеріали справи також містять копію договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - «Фактор» та ТОВ «Таліон плюс» -«Клієнт». Згідно умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №753013789 [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за вказаним кредитним договором станом на 21.02.2021 року у розмірі 17\~187 грн., яка є непогашеною. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. З копії виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. 12.03.2021 року за реєстровим №20974 вбачається, що підставою для вчинення напису є\~ст.87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"в частині, з моменту її прийняття. В порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог та дотримання законодавства при видачі виконавчого напису у безспірному порядку. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З огляду на викладене, враховуючи заперечення позивача проти стягнення заборгованості на користь відповідача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса таке стягнення застосовано бути не може. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат представник позивача - адвокат Натина А. О. у позовній заяві зробив заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання та встановити позивачу строк для надання таких доказів.

Outcome: approved