Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~07.03.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона та відповідач є батьками малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після припинення шлюбних відносин залишилися проживати разом з нею. На підставі судового наказу, виданого 02.05.2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/7193/19 із відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх двох спільних дітей в розмірі по 50 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожного із синів (далі судовий наказ). При зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, вона просила стягнути законодавчий гарантований мінімум щодо сплати аліментів, оскільки [PERSON] на той час не був працевлаштованим. Однак, наразі вказана обставина змінилася, відповідач працевлаштувався та отримує стабільний дохід. Натомість, стягувана з нього сума аліментів є недостатньою для належного забезпечення їх синів. Просить суд змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу та постановити рішення, яким стягувати зі [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала із наведених у позові підстав, просила задовольнити їх у повному обсязі. Додатково пояснила, що участі відповідача в матеріальному забезпеченні їх дітей здійснюється не регулярно та не у достатньому обсязі. Останній участі в додаткових витратах на утримання синів практично не здійснює. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, суду пояснив, що він після припинення подружніх відносин із позивачкою брав участь в додаткових витратах на синів, зокрема, купував їм одяг, здійснював поповнення мобільного зв`язку. На даний час розмір його середньомісячного заробітку становить від 15000-20000 грн. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 31.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2019 року було розірвано (цивільна справа № 161/19092/18). За час шлюбу в сторін народилося двоє спільних дітей сини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Зазначене підтверджується\~відповідними свідоцтвами\~про народження\~серії [NUMBER] \~та серії\~ [NUMBER] (а.с. 7, 8). 02.05.2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано судовий наказ в цивільній справі № 161/7193/19, яким з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх двох спільних синів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, починаючи з 26.04.2019 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10, 21). У своєму позові [PERSON] зазначає, що вищевказана сума аліментів наразі є зовсім незначною та недостатньою для задоволення потреб малолітніх синів, а тому просить її збільшити, в тому числі й шляхом зміни способу стягнення аліментів. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває, інших утриманців не має. В ході розгляду справи по суті, судом не встановлено обставин, зміни сімейного стану відповідача, або ж погіршення його здоров`я, з моменту видачі Луцьким міськрайонним судом Волинської області судового наказу в цивільній справі № 161/7193/19. Натомість, як вбачається із довідки № 1 від 11.04.2024 року, відповідач [PERSON] 22.08.2023 року працевлаштувався до ФОП [PERSON] на посаду водія автотранспортних засобів (а.с. 22). Як зазначив відповідач в ході розгляду даної справи, його середньомісячний заробіток становить від 15000 грн. до 20000 грн. Вищенаведене, на переконання суду, свідчить про покращення матеріального становища [PERSON] . Доказів іншого жодною зі сторін суду надано не було. В свою чергу, суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивачки погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам їх малолітніх синів. Діти має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивачка не може забезпечити синів в повній мірі. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання малолітніх [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] на підставі судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.05.2019 року в цивільній справі № 161/7193/19., є недостатньою для належного забезпечення їх потреб. З огляду на наведене та з урахуванням того, що зміна способу стягнення аліментів є правом їх стягувача, суд вважає заявлені вимоги позивачки [PERSON] про зміну способу\~стягнення аліментів\~та збільшення\~їх розміруобґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим. Як уже зазначалося, вибором способу стягнення аліментів наділений саме їх стягувач, тобто у даному випадку позивачка, а тому визнання відповідачем позовних вимог у виді готовності сплати аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі суд до уваги не приймає. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved