Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Е07.00503.006785158\~від 18.06.2020\~року в розмірі 48175,62 грн, з яких: 22554,47 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4,24 грн сума заборгованості за відсотками та 25616,91 грн заборгованість за комісіями та за кредитним договором №Z75.00503.006413530 від 24.02.2020 року в розмірі 27053,39 грн, з яких:7776,93 грн- заборгованість за основним боргом; 1447,55 грн заборгованість за відсотками; 17828,91 грн- заборгованість за комісіями, всього за кредитними договорами 75229,01 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.06.2020 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №Е07.00503.006785158. 24.02.2020 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №Z75.00503.006413530. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Всі нарахування, що відбувалися до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювалися безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалися жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 07.07.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій та незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредити в строки і на умовах, передбачених договором. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами №Е07.00503.006785158 від 18.06.2020 року та №Z75.00503.006413530 від 24.02.2020 року в загальному розмірі 75229,01 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача\~направила до\~суду заяву\~про розгляд\~справи без\~фіксування судового\~процесу технічними\~засобами,\~проти задоволення\~позову заперечувала.\~Також,\~раніше на\~адресу суду\~представником відповідача\~був направлений\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~просить відмовити\~в задоволенні\~позовута\~на підставі\~п.\~13\~ч.\~1\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнити\~відповідача від\~сплати судового\~збору в\~сумі 2684\~грн.\~Зазначає,\~ згідно з довідкою від 18.01.2024 року № 16546 відповідач перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] з 22.09.2022 року, тому нарахування відповідачу з березня 2022 року процентів за користування кредитом, плати за обслуговування кредитної заборгованості, інших платежі, сплата яких передбачена кожним з кредитних договорів суперечить вимогам закону та підлягає списанню. Також вважають, що у позивача не виникає обов`язку здійснити платіж факторові, оскільки [PERSON] не одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові з визначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню. Таким чином, позивачем та банком не виконано вимогу закону, за яких у відповідача виникає обов`язок виплатити заборгованість. 27.02.2024 року на адресу суду від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надіслано відповідь на відзив, у якому представник позивача заперечує проти обставин, викладених представником відповідача у відзиві, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на те, що позивач,\~підписуючи договір,\~погодився що\~він до\~його підписання\~ознайомився з\~усіма умовами,\~на яких\~банк здійснює\~кредитування,\~а також\~ж свідомо\~обрав умови\~кредитування,\~викладені в\~кредитному договорі,\~тому стягненню\~з відповідача\~підлягає вся\~пред`явлена\~позивачем сума. Укладені Кредитні\~договори було\~підписано сторонами,\~які досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору.\~Сторони мали\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності,\~а їх\~волевиявлення було\~вільним і\~відповідало їхній\~внутрішній волі.\~Під час\~укладення договорів\~не було\~порушено Закон України\~«Про захист\~прав споживачів». Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, позивач лише просить суд стягнути з відповідача ту заборгованість за кредитними договорами, яка була нарахована первісними кредиторами. Щодо розповсюдження на відповідача\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Відповідач не надав Первісним кредиторам жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги, відповідно до\~ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи вищевикладене посилання відповідача на введення воєнного стану на території України та набуття статусу військовослужбовця є безпідставними та не обґрунтованими, так, як відповідач мав можливість виконати свої зобов`язання за Кредитними договорами, згідно умов кредитування, до 24.02.2022 та до моменту набуття статусу військовослужбовця. Також слід зазначити, що воєнний стан в Україні введено з 24.02.2022 і діє до цього часу, відповідно до наданої копії військового квитка відповідачем, він набув статусу військовослужбовця з вересня 2022 року, в той же час Кредитний договір № Z75.00503.006413530 укладено 24.02.2020\~та Кредитний\~договір № Е07.00503.006785158 укладено 18.06.2020, тобто набуття\~відповідачем статусу\~військовослужбовця настали\~набагато пізніше\~за підписання\~даних договорів. Тобто зобов`язання за договорами відповідачем не було виконано вчасно відповідно до умов цих договорів. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.\~2,\~12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст.77 ЦПК). Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1,2\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Судом встановлено,\~що 24.02.2020 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z75.00503.006413530, згідно п. 1 банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: Тип кредиту простий, сума кредиту -29700,00 грн, процентна ставка та тип, % річних 9,99 змінювана, строк кредиту 24 місяців. Дата повернення кредиту - 24.02.2022 року. Згідно п. 1.7 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 25603,45 на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «Ідея банк» та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 4096,55 грн згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладено відповідно до п. 2 цього договору (а.с.10-12). 18.06.2020 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Е07.00503.006785158. Згідно п. 1 банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: Тип кредиту єдиний, сума кредиту -29900,00 грн, процентна ставка та тип, % річних 0,01 фіксована, строк кредиту 48 місяців. Дата повернення кредиту - 18.06.2024 року. Згідно п. 1.7 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 25083,89 на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «Ідея банк» та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 4816,11 грн згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладено відповідно до п. 2 цього договору (а.с.5-7). Разом з укладанням кредитних договорів [PERSON] було власноруч підписано паспорт споживчого кредиту та ознайомлено з графіками щомісячних платежів за кредитними договорами. Згідно ордеру\~-\~розпорядження №1\~про видачу\~кредиту надано\~розпорядження перераховувати\~ [PERSON] \~кошти в\~сумі 25083,89\~грн на\~підставі договору\~№Е07.00503.006785158з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] (а.с.8). Згідно ордеру - розпорядження №1 про видачу кредиту надано розпорядження перераховувати [PERSON] кошти в сумі 25603,45 грн на підставі договору №Z75.00503.006413530 з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] (а.с.12). 07.07.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ІДЕЯ БАНК» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 15-16). Згідно п. 2.1. договору факторингу за цим договором АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 2.2. договору факторингу права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього договору та надсилається АТ «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору. Згідно Витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 року АТ «ІДЕЯ БАНК» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №Е07.00503.006785158\~від 18.06.2020\~року в розмірі 48175,62 грн, з яких: 22554,47 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4,24 грн сума заборгованості за відсотками та 25616,91 грн заборгованість за комісіями та за кредитним договором №Z75.00503.006413530 від 24.02.2020 року в розмірі 27053,39 грн, з яких:7776,93 грн- заборгованість за основним боргом; 1447,55 грн заборгованість за відсотками; 17828,91 грн- заборгованість за комісіями, всього за кредитними договорами 75229,01 (а.с. 17). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Е07.00503.006785158 від 18.06.2020 року за період з 07.07.2023 по 30.11.2023, станом на 30.11.2023 року заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 48175,62 грн (а.с. 9). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z75.00503.006413530 від 24.02.2020 року року за період з 07.07.2023 по 30.11.2023, станом на 30.11.2023 року заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 27053,39 грн (а.с. 14). Стаття 1054 ЦК України\~вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті\~546,\~549 ЦК України\~передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч. 2\~ст. 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові N 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за N 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за N 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за N 667/11010/14-ц. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. У відповідності до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 1\~ст. 527 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. За змістом\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частинами 1, 2\~ст.612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Тому, у зв`язку з порушенням майнових прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 22554,47 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 4,24 грн за кредитним договором №Е07.00503.006785158 від 18.06.2020 року та заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7776,93 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1447,55 грн за кредитним договором № Z75.00503.006413530 від 24.02.2020 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Посилання відповідача на безпідставність позовних вимог є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісіями, суд зазначає наступне. В позовній\~заяві позивач\~просить суд\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за комісіями\~в сумі\~25616,91\~грн за\~кредитним договором\~№Е07.00503.006785158\~від 18.06.2020\~року та заборгованість за комісіями в сумі 17828,91 грн за кредитним договором № Z75.00503.006413530 від 24.02.2020 року Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісіями з огляду на наступне. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3ст. 55\~Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47\~Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають до частково задоволення шляхом стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором №Е07.00503.006785158 від 18.06.2020 року в сумі 22558,71 грн (за основною сумою боргу в розмірі 22554,47 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 4,24 грн); за кредитним договором № Z75.00503.006413530 від 24.02.2020 року в сумі 9224,48 грн (заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7776,93 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1447,55 грн ), оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до умов укладених кредитних договорів. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з [PERSON] підлягає судовий збір. Доводи представника відповідача про звільнення відповідача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» слід спростувати, оскільки відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 545/1149/17, норма п. 13 ч.1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені ЗУ від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22\~цього ж\~Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12,22\~ЗУ «Про\~статус ветеранів\~війни,\~гарантії їх соціального захисту». Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року зроблено правовий висновок, згідно якого учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій. Оскільки [PERSON] є відповідачем у справі про стягнення з нього боргу за кредитом, що не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, відтак заявника не може бути звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» і судовий збір підлягає стягненню. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 75229,01 грн., а задоволено 31783,19 грн, тобто на 42,24% (31783,19 х 100: 75229,01 ). За таких обставин з\~ [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1133,72 грн. судового збору (2684,00 х 42,24%). На підставі вище викладеного,

Outcome: partial