Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що чоловік зловживав спиртними напоями, а будучи в нетверезому стані вчиняв сварки і скандали, фізичне насильство, ображав, вони втратили почуття взаєморозуміння та поваги, примирення неможливе, шлюб існує формально. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2023, мають сина - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, однією сім`єю не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, примирення між ними неможливе. Згідно з ч. 1 ст. 24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки це призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Також [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1500 грн. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5,6\~ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Пилипчуком В.О. укладено договір про надання професійної правничої допомоги №01/24 від 01.01.2024. Відповідно до попереднього розрахунку витрат до вказаного договору адвокатом надано клієнту [PERSON] послугу: вивчення документів, надання консультації, збір доказів, ознайомлення з судовою практикою, узгодження правових позицій, підготовка позовної заяви та додатків, що складає 2000 грн. Вартість виконаних робіт за професійну правничу допомогу становить 1500,00 грн. Згідно з квитанцією №652090 від 01.01.2024 [PERSON] сплачено адвокату 1500,00 грн. Отже, суд, виходячи з принципу змагальності, критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, в тому числі фінансового стану обох сторін, вважає, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме 1500,00 грн.

Outcome: approved