Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

13.02.2024 [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовом, в якому просила розірвати шлюб нею та [PERSON] , зареєстрований 03.07.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №670. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 03.07.2008 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. На думку позивача, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства позивач та відповідач не ведуть. Як стверджує позивач [PERSON] , шлюб з відповідачем [PERSON] фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Соснівського районного м.Черкаси від 14.02.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси. 06.03.2024 дана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м.Черкаси. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.03.2024 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк, з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. 08.04.2024 від позивача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримла в повному обсязі та просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. 22.03.2024 на адресу суду надійшла заява, в якій [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 03.07.2008 відділом реєстрації акиів цивілного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 670, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.07.2008. Як вбачається із позовної заяви, спільне життя у подружжя не склалося, вони втратили почуття поваги та любі один до одного, не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом та не ведуть спільне господарство. За змістом положень частини 1 статті 51 Конституції України, частини 1 статті 21 СК України, частини 1 статті 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105, частиною 1 статті 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, відносини між подружжям, а також визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved