Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашов Олег В`ячеславович, про розірвання спадкового договору. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . 16.04.2021 року між позивачкою та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В., реєстровий №490, відповідно до якого позивачка як відчужувач передає після своєї смерті відповідачу належну їй квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 9 договору відповідач зобов`язався виконувати такі дії: 9.1 щотижнево забезпечувати Відчужувачу купівлю продуктів харчування за свій рахунок; 9.2забезпечувати Відчужувача медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендаціями лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, лікарських засобів; 9.3 сплачувати за Відчужувача оплату всіх комунальних послуг за квартиру, відповідно до квитанцій; 9.4 у разі смерті Відчужувача поховати її на цвинтарі; 9.5 сторони дійшли згоди, що вказаний в цьому договорі перелік розпоряджень є вичерпний. Відповідачем порушуються умови спадкового договору, а саме: позивачка не забезпечується лікувальними засобами, не сплачуються комунальні послуги та не купуються продукти харчування. [PERSON] відмовляється виконувати умови договору та зазначив, що не має вільного часу та коштів для надання допомоги. Позивачка є особою з інвалідністю другої групи по опорно-руховому апарату, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , та має незадовільний стан здоров`я. На даний час позивачка самостійно порається по господарству, сплачує комунальні послуги, купує ліки та продукти харчування за власні кошти. Позивачку періодично відвідує соціальний працівник. Тому, посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд: -розірвати спадковий договір від 16.04.2021 року, укладений між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В., реєстровий №490; -скасувати заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , внесену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В., зареєстровану в реєстрі за № 491, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 690370612101, номер запису про обтяження 41541036. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Горобець Ю.В. підтримала позовні вимоги, просила справу слухати у її відсутності, про що надала письмову заяву, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашов Олег В`ячеславович у судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, про що надав письмову заяву. У судовому засіданні 22.02.2024 року був допитаний свідок. Свідок [PERSON] , який є сином позивачки [PERSON] та батьком відповідача [PERSON] , пояснив суду, що [PERSON] взяв опіку над своєю бабусею для отримання у власність її квартири. Підтвердив, що відповідач не сплачує комунальні послуги, не купує продукти харчування та медикаменти для позивачки. Також зазначив, що близько 10 років не спілкується зі своїм сином, про існування спадкового договору дізнався від своєї матері [PERSON] .. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2015 року за №41360548 (а.с.13). 16.04.2021 року між позивачкою та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В., реєстровий №490, відповідно до якого позивачка як відчужувач передає після своєї смерті відповідачу належну їй квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до п. 9 договору відповідач зобов`язався виконувати такі дії: 9.1 щотижнево забезпечувати Відчужувачу купівлю продуктів харчування за свій рахунок; 9.2забезпечувати Відчужувача медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендаціями лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, лікарських засобів; 9.3 сплачувати за Відчужувача оплату всіх комунальних послуг за квартиру, відповідно до квитанцій; 9.4 у разі смерті Відчужувача поховати її на цвинтарі; 9.5 сторони дійшли згоди, що вказаний в цьому договорі перелік розпоряджень є вичерпний. Відповідно до п. 17 Спадкового договору, згідно зі ст.1302 Цивільного кодексу України та умов даного Договору право власності на вищезазначену квартиру виникає у Набувача з моменту смерті Відчужувача та виконання всіх взятих на себе передбачених цим договором зобов`язань. Пунктом 20 Спадкового договору передбачено, що у зв`язку з посвідченням цього спадкового договору накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS] . Згідно з пунктом 22 Спадкового договору, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу Відчужувача у разі невиконання Набувачем його розпоряджень. [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи по опорно-руховому апарату, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] та має незадовільний стан здоров`я (а.с.8). Відповідачем порушуються умови спадкового договору, а саме: позивачка не забезпечується лікувальними засобами, не сплачуються комунальні послуги та не купуються продукти харчування. У матеріалах справи містяться листи від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» від 20.09.2023 року за №41593, від Комунального підприємства «Дніпроводоканал» від 26.09.2023 року за № 4980/11-14, зі змісту яких вбачається, що оплату за електроенергію, водопостачання та водовідведення у період із квітня 2021 року по вересень 2023 року здійснювала [PERSON] (а.с.36-40). Відповідно до листа Комунального підприємства «Коменергосервіс» від 13.09.2023 року за № 541, станом на 01.09.2023 року по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період із 01.04.2021 року по 31.08.2023 року зарахована оплата на особовий рахунок від платника [PERSON] у розмірі 6593,36 гривень (а.с.40 зворот-41). Згідно з довідкою від 21.09.2023 року №7, виданою головою правління Житлово-будівельного кооперативу №147 «Орбита» [PERSON] , станом на 01.08.2023 року [PERSON] мала заборгованість за послуги ЖБК за 6 місяців у розмірі 921,12 грн., який станом на 15.08.2023 року був сплачений позивачкою (а.с.41 зворот - 51). Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин. Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) вказує, що «частинами першою і другою статті 651ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України)». Постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2020 у справі № 209/3295/18 (провадження № 61-1089св20) вказано, що «згідно із частиною першою статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Статтею 651ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому вважає: -розірвати спадковий договір від 16.04.2021 року, укладений між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В., реєстровий №490; -скасувати заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , внесену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В., зареєстровану в реєстрі за № 491, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 690370612101, номер запису про обтяження 41541036. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору на суму 2147,20 грн..

Outcome: approved