Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] 12 лютого 2024 року звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Дитячий санаторій «Аврора» про розірвання договору та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 грудня 2021 року між ПП «Дитячий санаторій «Аврора» та [PERSON] був укладений договір публічної оферти про надання послуг з оздоровлення та відпочинку дитини у дитячому санаторії «Аврора» шляхом проведення оплати послуг за путівки до п`ятої та шостої зміни за дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 38 398,00 грн. Відповідно до п. 1.1. договору цей договір укладається шляхом надання повної й безумовної згоди (акцепту) замовника на укладення договору в повному обсязі, без підпису письмового примірника договору сторонами. Відтак, здійснивши оплату за путівки, позивач надала повну та безумовну згоду (акцепт) на укладення зазначеного договору, що передбачено п.п. 1.1.-1.5. договору. 17 грудня 2021 року [PERSON] отримала від ПП «Дитячий санаторій «Аврора» путівки (№ 2250058 на п`яту зміну з 02 серпня 2022 року до 14 серпня 2022 року та № 2260038 на шосту зміну з 17 серпня 2022 року до 29 серпня 2022 року) на отримання послуг на оздоровлення дитини [PERSON] . Відповідно до п. 3.2 договору місцем надання послуг є територія Дитячого санаторію «Аврора», м. Скадовськ, Херсонська область, Україна. Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року №75 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022р. за №453/37789), Скадовська міськатериторіальна громада Скадовського району Херсонської області станом на 25 квітня 2022 року, перебувала в тимчасовій окупації внаслідок агресивної війни з боку рф, що вказує на те, що виконавець за договором - санаторій «Аврора» усвідомлював те, що послуги за договором не можуть бути надані та повинен був повернути позивачці сплачені задовго до цього кошти. Однак, санаторій не повернув до цього часу сплачену за путівки суму коштів та не виходить на зв`язок. Враховуючи наведене, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 12 лютого 2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою судді від 15 лютого 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Позивач надала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,\~стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282\~ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що 16 грудня 2021 року між ПП «Дитячий санаторій «Аврора» та [PERSON] був укладений договір публічної оферти про надання послуг з оздоровлення та відпочинку дитини у дитячому санаторії «Аврора» шляхом проведення оплати послуг за путівки до п`ятої та шостої зміни за дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 38 398,00 грн. Відповідно до п. 1.1. договору цей договір укладається шляхом надання повної й безумовної згоди (акцепту) замовника на укладення договору в повному обсязі, без підпису письмового примірника договору сторонами. Відтак, здійснивши оплату за путівки, позивач надала повну та безумовну згоду (акцепт) на укладення зазначеного договору, що передбачено п.п. 1.1.-1.5. договору. 17 грудня 2021 року [PERSON] отримала від ПП «Дитячий санаторій «Аврора» путівки (№ 2250058 на п`яту зміну з 02 серпня 2022 року до 14 серпня 2022 року та № 2260038 на шосту зміну з 17 серпня 2022 року до 29 серпня 2022 року) на отримання послуг на оздоровлення дитини [PERSON] Місцем відпочинку значиться територія Дитячого табору « [INFO] » у місті Скадовську, Херсонської області. Відповідно до п. 6.2. договору відповідач зобов`язаний створити дитині безпечні умови перебування, забезпечити охорону її життя і здоров`я, особистого майна, надання невідкладної медичної допомоги, реалізацію змістовного дозвілля. Через введення на території України режиму воєнного стану та повну окупацію міста Скадовськ, Херсонської області російськими військами вказані умови договору не можуть бути виконані. Відповідно до п. 9.3. договору замовник може в односторонньому порядку достроково розірвати договір, якщо він заявив про намір про розірвання договору не менш ніж за 5 (п`ять) робочих днів до початку відпочинкової зміни. У такому разі Виконавець повинен повернути замовнику грошові кошти, сплачені за путівку, в повному обсязі. На підставі вказаного, позивачем було заявлено про намір про розірвання договору та надіслано вимогу повернути грошові кошти у розмірі 38 398,00 грн. Відповідна заява була надіслана відповідачеві засобами поштового зв`язку 05 липня 2022 року, яку відповідач отримав вже 13 липня 2022 року - тобто більше ніж за 5 робочих днів до початку відповідної зміни, яка залишилась без відповіді. Згідно вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України не допускається. Положеннями статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. За ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, що інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги в частині розірвання договору та стягнення коштів знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved