Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача 06.03.2024 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 325537,20 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 08.06.2023 між позивачем та відповідачем укладений договір № 465847-КС-003 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 75000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою і становить 1,15012667 процентів за кожен день користування кредитом, комісія за надання кредиту становить 11250 грн, розмір комісії є незмінним. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши відповідачу 75000 грн на його банківську картку, що підтверджується довідками про перерахунок коштів. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором станом на 12.02.2024 утворилася заборгованість у розмірі 325537,20 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 75000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 239287,20 грн, заборгованості за комісією в розмірі 11250 грн. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 3906,45 грн судових витрат. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задоволити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що 08.06.2023 позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] уклали договір № 465847-КС-003 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.16-22). Згідно умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 75000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Кредит наданий на строк 24 тижні або 169 днів (п. 2.3 договору), дата повернення кредиту 23.11.2023 (п. 2.11). Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою і становить 1,15012667 процентів за кожен день користування кредитом (п. 2.4), комісія за надання кредиту становить 11250 грн, розмір комісії є незмінним (п. 2.5). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши відповідачу 75000 грн на його банківську картку трьома платежами по 25000 грн кожен, що підтверджується довідками про перерахунок коштів (а.с.46-47). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 325537,20 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 75000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 239287,20 грн, заборгованості за комісією в розмірі 11250 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10-11). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі. Частина 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до\~вимог ст.\~12\~цього Закону\~(у\~редакції,\~чинній на\~час укладення\~кредитного договору),\~якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц та враховується судом у рамках розгляду цієї справи згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, суд установив, що позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом в межах погодженого строку кредитування, тобто за 24 тижні або 169 днів. Виходячи з розміру погодженої сторонами фіксованої процентної ставки, яка є незмінною, у 1,15012667 % за кожен день користування кредитом, суд визначає розмір заборгованості за відсотками в сумі 145779,40 грн (75000 х 1,15012667 % = 862,60 х 169 = 145779,40). З урахуванням викладеного суд частково задовольняє заявлений позов та стягує з відповідача на користь позивача 232029,40 грн заборгованості за кредитним договором, що складається із 75000 грн заборгованості за тілом кредиту, 145779,40 грн заборгованості за відсотками, 11250 грн заборгованості за комісією. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову на суму 232029,40 грн, що становить 71,27 % від заявленої суми позову, суд стягує з відповідача на користь позивача 2784,13 грн витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 526, 639, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: dismissed