Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

11 січня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхніх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягувати аліменти на утримання дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 12 лютого 2011 року між відповідачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладений шлюб, під час якого у подружжя народилися діти: сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а в подальшому внаслідок того, що спільне життя подружжя не склалося, 22 грудня 2022 року відповідним рішенням Коломацького районного суду Харківської області шлюб між ними розірваний. Також, в обґрунтування позову [PERSON] вказала, що відповідачі, будучи батьками своїх неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , свідомо ухиляючись від виконання своїх обов`язків матері та батька, не виконують батьківські обов`язки щодо їх виховання, не надають фінансової допомоги на утримання своїх дітей, не піклується про фізичний та духовний розвиток синів, участі у вихованні, навчанні та підготовці до самостійного життя дітей не приймають, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють ніякого інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дітьми освіти. Крім того, позивачка вказала, що діти перебувають на повному її утриманні та всі питання, пов`язані із вихованням дітей, вирішуються нею самостійно без участі відповідачів і за відсутності їхньої підтримки. З огляду на вказані обставини позивачка [PERSON] просила суд позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їхніх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягувати із відповідачів аліменти на утримання дітей. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 29 січня 2024 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. 27 лютого 2024 року судом закрито підготовче провадження у справі і справу призначено до судового розгляду, про що постановлено відповідну ухвалу. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, надала суду пояснення в їх обґрунтування та просила суд задовольнити позов, позбавивши відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягувати аліменти на утримання дітей. Представник третьої особи керівник Служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Чишко О.М. у судовому засіданні підтримала заявлені позивачкою вимоги та просила суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні, не заперечуючи проти проживання її дітей із позивачкою і вважаючи, що вона належним чином виконувала свої батьківські обов`язки, позаяк декілька разів за останні два роки відвідувала дітей а також кілька разів за власні кошти купляла ліки та один раз придбала їм по одному портфелю, просила суд відмовити у задоволенні вимог, заявлених позивачкою до неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 87). Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки відповідач [PERSON] своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] у судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. При цьому суд розглянув справу у загальному порядку, позаяк визначені законом підстави для заочного розгляду справи відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, врахувавши пояснення позивачки [PERSON] , представника третьої особи [PERSON] , а також відповідачки [PERSON] ,суд дійшов наступного висновку. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області 15 березня 2011 року, неповнолітній [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Як вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 05 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 17). Рішенням, ухваленим Коломацьким районним суду Харківської області 22 грудня 2022 року за результатами розгляду справи №625/224/22, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 12 лютого 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №03, розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] , залишено прізвище « [PERSON] » (а.с. 24-25). Як вбачається із довідок, виданих Різуненківською сільською радою Коломацького району Харківської області 27 червня 2017 року та Різуненківським старостинським округом Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області 20 березня 2023 року, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18, 20). Відповідно до акту, складеного депутатом Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] 01 листопада 2023 року, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно витягу з реєстру територіальної громади за №2023/002354234, сформованого 20 березня 2023 року на підставі відомостей, отриманих від Коломацької територіальної громади, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Як вбачається із психолого-педагогічної характеристики неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , наданих директором КЗ "Різуненківський ліцей Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області та класними керівниками дітей, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються у ліцеї з першого класу, вони забезпечені всім необхідним для навчання: шкільним приладдям, одягом, гаджетами, які дають змогу навчатися дистанційно. Діти проживають у будинку своїх дідуся та бабусі, які взяли на себе всю відповідальність за навчання та виховання дітей і добре з цим справляються, підтримують постійний зв`язок з класним керівником, відвідують батьківські збори (а.с.21-22). Із характеристики, наданої начальником [INFO] підполковником [PERSON] стосовно [PERSON] , останній займає посаду старшого стрільця другого відділення охорони першого взводу охорони роти охорони [INFO] та за місцем несення військової служби характеризується негативно, зарекомендував себе як неорганізований військовослужбовець, неспроможній здійснити якісне виконання поставлених завдань, повагою серед колег не користується, зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами. Самовільно залишив військову частину ( а.с. 23). Відповідно витягу з реєстру територіальної громади за №2023/010604016, сформованого 26 грудня 2023 року на підставі відомостей, отриманих від Коломацької територіальної громади, [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Наказом начальника служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області за № 161 від 27 жовтня 2023 року малолітніх діти [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю позивачки [PERSON] до прийняття рішення щодо подальшого їх влаштування (а.с. 54 ). Із витягу за №3 до протоколу №9 засідання комісії з питань захисту прав дитини Коломацької селищної ради вбачається, що 27 листопада 2023 року за результатами розгляду питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітніх дітей комісією вирішено надати можливість [PERSON] привести у відповідність свої житлові умови, придбати деревину для опалювання житлового будинку, влаштуватися на роботу та повторно розглянути питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітніх дітей у грудні 2023 року (а.с.55-56). Відповідно до витягу за №1 до протоколу №10 засідання комісії з питань захисту прав дитини Коломацької селищної ради вбачається, що 26 грудня 2023 року за результатами повторного розгляду питання про доцільність/недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.57-58). Як зазначено в акті обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , складеного відповідною комісією [INFO] , під час відвідування будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] під час обстеження в будинку відсутня, територія домоволодіння має занедбаний вигляд, а сам житловий будинок перебуває в аварійному стані. Зі слів сусідів [PERSON] тривалий час в будинку не проживає, на час обстеження діти [PERSON] мешкають з бабусею дітей [PERSON] за її місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 59). У зв`язку із тим, що [PERSON] не приймає участі у житті своїх синів, які фактично проживають зі своєю бабусею [PERSON] , де для дітей створені належні житлово-побутові умови, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовки до самостійного життя, не надає ніякої матеріальної допомоги дітям, а також не займається їх вихованням, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків, орган опіки та піклування Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним висновком (а.с. 26, 63), затвердженим рішенням виконавчого комітету Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області за № 108 від 27 листопада 2023 року (а.с. 68). Крім того, враховуючи те, що [PERSON] не приймає участі у житті своїх синів, які фактично проживають зі своєю бабусею [PERSON] , де для дітей створені належні житлово-побутові умови, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовки до самостійного життя, не надає ніякої матеріальної допомоги дітям, а також не займається їх вихованням, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків, орган опіки та піклування Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним висновком (а.с. 27-28, 60-62), затвердженим рішенням виконавчого комітету Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області за № 123 від 26 грудня 2023 року (а.с. 69 ). У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а у відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини і що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, або він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За правилами, визначеними ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та оцінки поданих позивачкою належних і допустимих доказів в їх сукупності, досліджених у судовому засіданні, а також беручи до уваги, що батьки неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] та [PERSON] байдужі до життя, здоров`я та розвитку своїх дітей, в достатній мірі не цікавляться їхнім життям та не спілкуються, майже не зустрічаються із ними, матеріальної допомоги не надають, суд доходить висновку, що відповідачі свідомо і без поважних на те причин не виконують свої батьківські обов`язки, тобто ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо вихованню своїх неповнолітніх синів, а тому позовні вимоги про позбавлення їх батьківських прав є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, з приводу заявлених позивачкою позовних вимог щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд зазначає наступне. У відповідності із вимогами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволені позову щодо позбавлення батьківський прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами, визначеними ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини , що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами, визначеними ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, з урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі однієї третьої частини заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною повноліття, перераховуючи аліменти на особові рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України. Також, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі суд вважає за доцільне зазначити наступне. За правилами, визначеними ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved