Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 лютого 2020 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), був зроблений відповідний актовий запис №56. Вони з відповідачем мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися з причин взаємного непорозуміння, через різні характери, темпераменти, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призводило до сварок та конфліктів у сім`ї, та як наслідок вони припинили сімейно-шлюбні стосунки. Спір про розподіл майна, місце проживання та утримання дитини між ними відсутній. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, визнав позов до початку судового розгляду по суті про що подав письмову заяву. Позивачка та відповідач в судове засідання не з`явились про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, приймали участь в судовому засіданні через повноважних представників. Суд вислухавши представників сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Згідно ст. 206 ЦПК України - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 лютого 2020 року, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №56, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 лютого 2020 року (а. с. 8). У сторін є спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 17 квітня 2019 року (а. с. 9). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними, та припинення сімейно-шлюбних відносин. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету (а. с. 4, 12). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved