Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

04 квітня 2023 року, та зі зміненою заявою 14 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл квартири. Позовна заява мотивована тим, що з 06 вересня 1980 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. 26 липня 1989 року на підставі ордеру № 026965 від 26.07.1989 року сім`ї у кількості трьох чоловік була надана квартира житловою площею 27,4 кв.м, загальною площею 45,2 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . У ордері основним наймачем вказаний відповідач, позивач та їх син вказані як члени сім`я наймача. 04 лютого 1991 року на базі будинку [ADDRESS] був створений житлово-будівельний кооператив «Дружба» (далі ДБК «Дружба») у члени кооперативу був прийнятий відповідач. Протягом спільного проживання сторони вносили платежі у ЖБК «Дружба» за свою квартиру, та внесли повну вартість квартири. Право власності на квартиру у теперішній час зареєстровано за відповідачем, та згідно висновку про незалежну оцінку, ринкова вартість квартири складає 169\~264 грн, 1/2 частина квартири становить 84 632 грн. Відповідач не бажає через нотконтору виділити частки у спільній сумісній власності, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом порушеного права. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.09.1980, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 669 (а.с.12). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 250028145 від 26.03.2021, квартира загальною площею 45,2 кв.м, житловою площею 27,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Підставою державної реєстрації зазначено довідку, серії та номер 8, виданої 15.03.2021 Житлово-будівельним кооперативом «Дружба» (а.с.11). За вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~довідкоюЖитлово-будівельного кооперативу «Дружба» від 13.04.2023 № 04 (а.с.33). Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя, який може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були набуті. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Нормою частини 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, та визнано сторонами, квартира за адресою: [ADDRESS] , була придбана в період шлюбу, а тому являється спільною сумісною власністю подружжя, та позивачу належить 1/2 частка вказаного майна. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст.\~4\~Закону України\~«Про \~судовий збір»\~при зверненні\~до суду\~позивачем сплачено\~судовий збір\~в розмірі\~1073,60 грн, розмір якого підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved