Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

Заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області Олексій Мамон звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення у розмірі 86\~666 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року у справі №536/1968/23 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Лісовим В.В. та обвинуваченим [PERSON] про визнання вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 249 Кримінального кодексу України. Позивач стверджує, що під час досудового розслідування кримінального провадження установлено, що 25 серпня 2023 року близько 12 год. 00 хв. [PERSON] , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, без належного дозволу прибув до берега річки Псел поряд з СТ «Івки-2» с. Придніпрянського Кременчуцького району Полтавської області з метою вилову риби для особистих потреб. У результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом громадянин [PERSON] незаконно добув рибу, чим завдав шкоду державі на суму 86 666,00 грн. Позивач вважає, що порушені відповідачем вимоги природоохоронного законодавства призвели до зменшення водних живих ресурсів України, чим завдано шкоди державі. Обґрунтовуючи підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, позивач вказує на бездіяльність уповноваженого суб`єкта владних повноважень ? Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 січня 2024 року відкрито провадження у справі №536/42/24 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. Прокурор Шайдук В.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області свого представника в судове засідання не направила, надала до суду пояснення щодо позову в яких підтримала позовні вимоги заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області Олексія Мамона та просила їх задовольнити, справу розглядати без участі їх представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. При цьому, відповідач не повідомив причини неявки, до суду не звертався із заявою про відкладення розгляду справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Щодо підстав представництва Кременчуцькою окружною прокуратурою Полтавської області інтересів держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області шляхом звернення до суду із вказаним позовом, суд зазначає наступне. Як вказує позивач, підставою для звернення до суду з цим позовом стала бездіяльність органу, який уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах ? Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка не вжила жодних заходів спрямованих на стягнення заподіяної шкоди, в тому числі і щодо звернення з позовом до суду. Так, листом №52-14821вих-23 від 31 жовтня 2023 року Кременчуцька окружна прокуратура у порядку абзацу 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила Кременчуцьку міську територіальну громаду в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді щодо стягнення із [PERSON] шкоди у сумі 86 666,00 грн. Одночасно просили вжити заходів, спрямованих на усунення зазначених порушень законодавства до 30 листопада 2023 року. Листом №52-213 вих-24 від 05 січня 2024 року Кременчуцька окружна прокуратура у порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила Кременчуцьку міську територіальну громаду в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про здійснення представництва щодо стягнення з [PERSON] шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у сумі 86 666,00 грн. та скерування відповідної заяви до суду. Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Положеннями статті 56 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Згідно із частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 та від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. З урахуванням викладеного, суд вважає, що прокурором дотримано визначений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Кременчуцької міської територіальної громади Кременчуцького району полтавської області в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, підстав для залишення позовної заяви без розгляду після відкриття провадження у справі судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом установлено,\~що 25 серпня 2023 року близько 12 год. 00 хв. [PERSON] , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, без належного дозволу прибув до берега річки Псел поряд з СТ «Івки-2» с. Придніпрянського Кременчуцького району Полтавської області з метою вилову риби для особистих потреб. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] використовуючи власний гумовий човен марки «Kolibri» в районі СТ «Івки-2» с. Придніпрянське в межах адміністративної території Кременчуцької міської територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області виставив риболовну ліскову сітку довжиною 40 м кожна, висотою 2 м, вічком сіткового полотна 45 мм, після чого повернувся до берегу. Пізніше 25 серпня 2023 року близько 14 год. 00 хв. [PERSON] повернувся до залишеної у водоймищі сітки, використовуючи власний човен, виплив на водойму та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів за допомогою вказаної риболовної сітки здійснив незаконний вилов риби загальною вагою 23 кг. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п.п.3.1, 3.15, 4.14.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, п.14 ст.11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», ст.27 Закону України «Про тваринний світ». Унаслідок своїх протиправних дій [PERSON] незаконно добув рибу по видам та кількості: шука-11 шт., розмір шкоди 3\~468,00 грн. за 1 екземпляр, на суму 38\~148,00 грн.; сазан-2 шт., розмір шкоди 3\~706,00 грн. за 1 екземпляр, на суму 7\~412,00 грн.; карась сріблястий-26 шт., розмір шкоди 1\~581 грн. за 1 екземпляр, на суму 41\~106,00 грн. Всього загальною вагою 23 кг., відповідно до накладної №12 від 25.08.2023 року. Згідно «Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземними громадянами або особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських рибних об`єктів України» від 21.11.2011 року №1209 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби [PERSON] становить 86\~666, 00 грн. Відповідно до вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року у справі №536/1968/23 затверджено угоду\~від 18\~вересня 2023\~року укладену\~між прокурором\~Кременчуцької окружної\~прокуратури Лісовим\~В.В.,\~та обвинувачуваним\~ [PERSON] \~про визнання\~винуватості у\~скоєнні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого частиною\~1\~статті 249\~Кримінального кодексу\~України. Визнано [PERSON] \~винуватим у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого частиною\~1\~статті 249\~Кримінального кодексу\~України та\~призначено йому\~узгоджене сторонами\~покарання у\~виді обмеження\~волі на\~строк 1\~(один)\~рік. Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнено засудженого [PERSON] від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік. Зобов`язано засудженого [PERSON] періодично з`являтись на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Залишено без розгляду позов Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кременчуцької територіальної громади до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним рибним промислом. Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вирок суду є преюдиційним лише щодо вказаних обставин, а не щодо того, кому завдано шкоди, тобто державі в особі якого органу. Відповідно до статті 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Згідно із пунктом 9 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року №1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Мінагрополітики за поданням Держрибагентства, за погодженням з Міндовкіллям. Відповідно до пункту 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Окрім того, згідно із пунктом 2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №33 від 18 березня 1999 року, сітки відносяться до промислових знарядь лову. Згідно приписів статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до пункту 6.1. та пункту 6.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, особи, винні в порушенні Правил, несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення Правил. За наведених підстав, суд дійшов висновку, що шкода у сумі 86\~666,00 грн. була спричинена державі з вини відповідача внаслідок скоєного ним кримінального правопорушення, що установлено вироком суду, який набрав законної сили та є обов`язковим для суду при розгляді даної справи. Відповідачем по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, у зв`язку із чим суд вважає його достовірним. За приписами статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. З наведеного убачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (у даному випадку Кременчуцької міської територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області). Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди, а саме Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області. За приписами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року у справі №536/1968/23 доведено вину [PERSON] у незаконному вилові риби, чим завдано шкоди державі на суму 86 666,00 грн., а тому саме на відповідача покладено зобов`язання її відшкодувати. У добровільному порядку шкоду відповідачем не відшкодовано. З огляду на викладене та ураховуючи, що протиправність дій [PERSON] установлено вироком суду, якими завдано шкоду державним інтересам шляхом незаконного вилову цінних видів водних біоресурсів, суд дійшов висновку про наявність підстав для її відшкодування, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області шкоду у сумі 86 666,00 грн. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved