Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за №38233. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Солонець Т.М. від 22.12.2021 про стягнення грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ 1 «Безпечне Агентство Необхідних Кредиторів», на підставі договору Факторингу №1911 від 19.11.2021, відступлено право вимоги за Кредитним договором №75456237 від 31.05.2021 між ТОВ 1 «Безпечне Агентство Необхідних Кредиторів» та [PERSON] відкрито виконавче провадження №68943463 від 05.05.2022. Позивач стверджує, що жодних коштів від ТОВ 1 «Безпечне Агентство Необхідних Кредиторів» вона не отримувала та кредитного договору не укладала. Також, позивач повідомила, що 16.03.2020 вона втратила свій паспорт та на момент нібито укладання кредитного договору з ТзОВ 1 «Безпечне Агенство Необхідних Кредиторів» її паспорт не був відновлений та поліцією здійснювалися відповідні заходи. Позивач заперечує наявність у неї заборгованості, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом Солонець Т.М. не перевірено безспірність такої, відтак просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.03.2024 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 01.04.2024 директор ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» Кожем`яненко Ю.М. на електронну пошту суду скерував клопотання про врегулювання спору за участю судді. Окрім того, 01.04.2024 директор ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» Кожем`яненко Ю.М. на електронну пошту суду скерував клопотання про визнання позовних вимог, у якій просив суд задоволити позовні вимоги [PERSON] та визнати виконавчий напис вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за №38233 таким, що не підлягає виконанню. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши клопотання директора ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» Кожем`яненка Ю.М. про врегулювання спору за участю судді, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 201, 202 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Про проведення процедури врегулювання спору за участю судді суд постановляє ухвалу, якою одночасно зупиняє провадження у справі. У випадку недосягнення сторонами мирного врегулювання спору за наслідками проведення врегулювання спору повторне проведення врегулювання спору за участю судді не допускається. Відповідно до статті 203 ЦПК України проведення врегулювання спору за участю судді здійснюється у формі спільних та (або) закритих нарад. Сторони мають право брати участь у таких нарадах у режимі відеоконференції в порядку, визначеному цим Кодексом. Спільні наради проводяться за участю всіх сторін, їх представників та судді. Закриті наради проводяться за ініціативою судді з кожною із сторін окремо. Отже, однією з умов, визначених чинним цивільним процесуальним законодавством для проведення врегулювання спору за участі судді, є згода усіх сторін. Таке врегулювання проводиться за спеціальною процедурою у формі спільних та (або) закритих нарад за участю судді, сторін та їх представників. Разом з тим, до клопотання представником відповідача не надано докази на підтвердження того, що позивачем надано згоду на врегулювання спору за участю судді. До суду від позивача згоди на врегулювання спору за участю судді також не надходило. Враховуючи відсутність спільної згоди всіх сторін на врегулювання спору за участю судді, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про врегулювання спору за участю судді. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису від 22.12.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 38233, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., було звернуто стягнення невиплачених в строк грошових коштів з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитним договором № 75456237 від 31.05.2021, укладеним з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» /а.с.7/. Вказаний борг ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі Договору факторингу № 1911 від 19.11.2021, про що зазначено у виконавчому написі /а.с.7/. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.11.2021 по 22.12.2021. Сума заборгованості становить 13434,44 грн./а.с.7/. 05.05.2022 старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Барилко Л.В., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Солонець Т.М. № 38233 від 22.12.2021, відкрито виконавче провадження №68943463 /а.с.5/. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду згідно з п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 22.12.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже, такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, беручи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, на підставі досліджених доказів, та враховуючи визнання позову відповідачем ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір. З відповідача на користь позивача слід стягнути 50 (п`ятдесят) відсотків судових витрат, понесених нею на сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved