Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~діючий через\~свого представника\~адвоката Гонтара\~В.М.,\~звернулась до\~суду через\~підсистему «Електронний\~суд» з\~позовом,\~згідно вимог\~якого просить\~суд ухвалити\~рішення,\~яким стягнути\~з відповідача\~на її\~користь аліменти\~на утримання\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частини заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісяця,\~починаючи з\~дати звернення\~до суду\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що 11 червня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 333. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між ними не склались, тому, вони не проживають разом вже кілька місяців поспіль та спільного господарства не ведуть. Почуття любові між ними втрачено. Збереження сім`ї не можливе, оскільки між ними постійно виникають сварки. З огляду на це позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Дитина проживає з позивачем. Відповідач є працездатного віку, протипоказань щодо працевлаштування не має, він має можливість сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. Зважаючи на те, що робити він цього добровільно не бажає, позивач змушена звертатись за захистом прав дитини та своїх прав до суду. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.03.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 03.04.2024 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дитини визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Стосовно витрат на правничу допомогу в розмірі 5\~000 грн, які зазначені в позові як орієнтовні без надання відповідних доказів, то вважає їх неспівмірними і недоведеними. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Гонтар В.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої, з огляду на визнання позову відповідачем, просить справу розглядати без його участі та участі позивача Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно ст.\~206\~ЦПК України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11 червня 2011 року у Центральному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №333, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11.06.2011. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.10.2011 Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Як встановлено судом, на даний час шлюб між сторонами не розірвано, однак сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, при цьому дочка сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю позивачкою по справі. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дочку [PERSON] не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ненадання відповідачем регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки є порушенням обов`язку піклуватися про свою дитину, а тому суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки. Статтею 182\~СК України встановлено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вирішуючи питання про сплату судового збору виходить з того, що п. 3 ч. 1 ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, з урахуванням ч. ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved