Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

В лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 26 серпня 1972 року Фастівським міським бюро записів актів громадського стану Київської області між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу малолітніх дітей не мають. Спільне подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Таким чином позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 1972 року Фастівським міським бюро записів актів громадського стану Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 247 /а.с.6/. Від спільного подружнього життя сторони малолітніх дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила її шлюбне прізвище « [PERSON] » залишити без змін. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved