Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 2007 по 2012 проживали однією сім`єю, тобто у цивільному шлюбі. Вказує, що за час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після народження дитини, відповідач не захотів узаконювати їх відносини та зареєструвати шлюб. Через деякий час, після народження дитини, відповідач переїхав проживати за іншою адресою. Близько одинадцяти років вона разом не проживають. Пояснює, що відповідач пообіцяв сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн., однак жодних коштів на утримання сина не одержала. На підставі вищевикладеного просить суд : стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача на її користь аліменти за минулий час , а саме за період з 12.06.2020 по 12.06.2023 в розмірі 180\~000 грн. Від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позовну заву, в якому просив позовну заяву задовольнити частково, а саме ухвалити, рішення щодо сплати ним аліментів у розмірі 3000 грн., в іншій частині відмовити у повному обсязі. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак від її представника адвоката Васильчук Л.Б. надійшло до суду клопотання, в якому просила розглянути справу без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, водночас подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити частково, а саме щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 3000 грн. В іншій частині позову просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у цивільному шлюбі. Судом встановлено, що у сторін народилася спільна дитина син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом, спільна дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою, виданою ТОВ «Наш-Дбробут» №268 від 13.07.2023 року. Згідно положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000,00 грн. щомісячно. При цьому відповідач визнає за можливе присудження аліментів на утримання дитини в сумі 3000,00 грн. Також, відповідач зазначає, що приймає активну участь у вихованні та житті сина [PERSON] . Надав сину банківську картку, якою він користується кожного дня. Оплачував йому поїздки на тренування за кордон. Вказує, що на даний час, він одружений, від шлюбу в нього двоє малолітніх дітей. У відповідності до ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), які є особами працездатного віку, вік дитини, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання їхньої спільної дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. З огляду на вищевказане заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення. При цьому, оскільки позов пред`явлений 12.06.2023 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги про стягнення аліментів за минулий час, суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Положеннями ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.81ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Чинним законодавством саме на позивача покладено обов`язок доведення суду того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а також того, що відповідач ухилявся від їх сплати. Згідно із частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, а також те, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що нею вживалися заходи, щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення аліментів за минулий час, а саме за період з 12.06.2020 по 12.06.2023 задоволенню не підлягає, за недоведеністю.

Outcome: partial