Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

ТОВ ФК «Артеміда - Ф» звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] в якому просить стягнути на свою користь заборгованість за договором споживчого кредиту №102919 від 21.11.2022р. у розмірі 11847 грн. 12 коп., та відшкодувати позивачу судові витрати. Аргументи сторін спору. Позиція позивача. Між банком та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №102919 від 22.11.2022 року, на підставі якого позивач видав відповідачу кредит, але вона у встановлені строки та порядок, передбачений цим договором, отриманий кредит вчасно не повернула, проценти за користування ним, а також комісійну винагороду, у повному обсязі, не сплатила. Як наслідок, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 28 грудня 2023 року, складає: 11847 (одинадцять тисяч вісімсот сорок сім) гривень 12 (дванадцять) копійок, з яких: 8000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість за кредитом; 3346 (три тисяча триста сорок шість) гривень 12 (дванадцять) копійок - заборгованість за відсотками; 501 (п`ятсот одна) гривня - заборгованість за комісією. Позиція відповідача. Подала письмову заяву, якою добровільно та безумовно позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подала письмову заяву, якою визнала позовні вимоги, суд приймає визнання позову. При цьому судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. Тому, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом стягнення заборгованості, а відповідач при цьому визнає вказані вимоги, і ця заява відповідає його дійсній волі, а підстави вважати, що фактом стягнення заборгованості будуть порушені особисті та майнові права позивача чи відповідача чи будь-яких інших осіб відсутні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Оцінка суду щодо судових витрат. Судовий збір. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги. Тож оскільки суд задовольнив позовні вимоги повністю, а судовий збір був сплачений позивачем у розмірі 2147грн.20коп. (а.с.9), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - повністю. Витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. А згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Тож враховуючи це і оскільки суд задовільнив позов на користь позивача, з відповідача дійсно можуть бути стягнені понесені витрати на професійну правничу допомогу. В силу положень частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тож суд переходить до розгляду заяви відповідача про зменшення витрат, по суті. З огляду на положення частини 2 статті 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представник долучив до матеріалів справи на підтвердження розміру витрат: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до [PERSON] за договором споживчого кредиту № 102919 від 22.11.2022 року (а.с.48) та договір про надання правової допомоги № 20231226-2 від 26 грудня 2023 року (а.с. 54-56). З вказаного документу вбачається, що адвокат надав, а позивач отримав такі види правничої допомоги: підготовка позовної заяви; збирання доказів долучених до позовної заяви; підготовка та подання заяв, скарг, клопотань, інших процесуальних документів у ході розгляду справи (а.с.48). Однак зважаючи на те, що відповідач оспорив заявленіу суму (розміру) правничої допомоги, яка заявлена до розподілу у розмірі 7000 гривень, суд застосовує положення частини 4 статті 137 ЦПК України, за якими: розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. І з огляду на це, суд погоджується із аргументами відповідача у тій частині, що розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та категорією спору. І тому, з огляду на викладене, суд вважає що до стягнення із відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 гривень, а у стягненні таких витрат в більшому розмірі (ще 3500 гривень) слід відмовити. Отже,

Outcome: approved