Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 30.01.2009 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вони втратили почуття поваги, взаємодопомоги і підтримки, перестали бути родиною. Відповідач до позивачки ставиться зневажливо, не сприймає її як особистість, ігнорує її погляди на життя та побут, не приділяє належної уваги дітям. Відповідач змінюватись не бажає, тому позивачка вважає, що їх сім`я розпалась остаточно та збереження шлюбу неможливе. Від спільного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.12.2023 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 21.12.2023 прийнято дану справу до свого провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, телефонограмою від 08.04.2024 року повідомила суд, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 03.04.2024 року направив до суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти розірвання шлюбу, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.01.2009 (а.с.9). Від спільного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2009 р., виданого Виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського районного Житомирської області, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.2012 р., виданого Виконавчим комітетом Прутівської сільської ради Романівського району Житомирської області (а.с.11,12). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося, шлюб між ними носить формальний характер, спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася з причин несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя, подальше перебування у шлюбі шкодить інтересам сторін. Статтею 51 КонституціїУкраїни закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110 СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Частиною 1 ст.160 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Одночасно з вимогою про розірвання шлюбу позивачкою була пред`явлена вимога щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Однак в позовній заяві зазначено, що спору про місце проживання дітей наразі немає. Тому відсутні підстави для вирішення цього питання судом. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved