Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

у жовтні 2023 року представник позивачки адвокат Ковпак О.В. звернувся до суду в інтересах позивачки [PERSON] з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який належав її брату [PERSON] , померлому [INFO] . Позов обґрунтував тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, серед іншого, житловий будинок [ADDRESS] , який він успадкував, але не оформив своїх спадкових прав після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . 24 червня 2021 року позивачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та нотаріусом була заведена спадкова справа до майна [PERSON] .. Позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на зазначений будинок. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано докази. Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року вказана цивільна справа передана на розгляд до Саратського районного суду Одеської області. Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду, головуючою суддею у справі визначено суддю Саратського районного суду Одеської області Бучацьку А.І.. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 17 січня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 41). Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 116). Представник позивачки адвокат Ковпак О.В. у суді позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с.139). Заслухавши представника позивачки, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до наступного. Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований до введення в дію ЦК України, рік побудови 1970 (а.с. 10-14), тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва. Згідно ст. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), пеердбачала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів. Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, встановлювали обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Згідно з випискою з погосподарської книги № 1 за 2021-2025 роки о/р 62 , власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] рахується [PERSON] (а.с. 9). Згідно звіту про незалежну ринкову вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 26 вересня 2023 року складає 72636 гривень (а.с.18-19). Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з частинами 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пункт 9 частини 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Як видно з паспорту [NUMBER] , виданого 23 вересня 1997 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім`я та по батькові позивачки [PERSON] , [INFO] (а.с. 16-17). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 1970 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05 грудня 1989 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 63, 65). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 1973 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 64). [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 395 від 11.07.2016 року Дмитрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. На момент смерті за цією адресою разом з ним проживали та вели спільне господарство: дружина [PERSON] , 1936 року народження та син [PERSON] , 1957 року народження (а.с.132). 24 березня 2000 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району, та зареєстрований в реєстрі за № 72. Зазначеним заповітом [PERSON] зробив таке розпорядження: належний йому житловий будинок і все майно, що йому належатиме на момент смерті заповів [PERSON] (а.с.136). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 грудня 2010 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.130) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] . 22 липня 2016 року за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. заведена спадкова справа до майна [PERSON] .. В матеріалах спадкової справи наявна копія свідоцтва про смерть дружини [PERSON] , померлої [INFO] . 13 липня 2017 року приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне спадкодавцеві майно: земельну ділянку площею 3,6055 га кадастровий номер 5125081900:01:001:1145, розташовану на території Дмитрівської сільської ради (за межами населеного пункту) Татарбунарського району Одеської області (реєстровий номер № 967). Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.126-138). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 січня 2021 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільно стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.6). [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 373 від 15.06.2021 року Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Крім нього у будинку зареєстрованих осіб немає (а.с.59). 24 червня 2021 року за заявою позивачки [PERSON] державним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Колісником Д.Ю. заведена спадкова справа до майна [PERSON] 04 серпня 2023 року державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Колісником Д.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцеві майно: земельну ділянку площею 3,6055 га кадастровий номер 5125081900:01:001:1145, розташовану на території Дмитрівської сільської ради (за межами населеного пункту) Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області). Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.52-109). Постановою державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю. від 08 вересня 2023 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім`я спадкодавця (а.с. 15). Згідно з довідкою виконавчого комітету Татарбунарської міської ради від 11.09.2023 року за № 78 земельна ділянка площею 0,4048 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки за адресою: [ADDRESS] не приватизована, технічна документація на земельну ділянку не виготовлялась, кадастровий номер не присвоювався. За частиною 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до частин 1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а тому є власником спадщини з часу відкриття та може захищати свої порушені права володіння та користування успадкованим майном відповідно до глави 29 ЦК України. За частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved