Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

29.01.2024 позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 13\~076,86 грн. додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем проживає окремо, у шлюбі не перебували, мають спільного сина, який проживає з нею. Рішенням суду від 26.12.2012 відповідача визнано батьком дитини та стягнуто з нього на її користь аліменти на утримання сина, розмір яких в подальшому було змінено рішеннями суду від 22.07.2014 та від 27.04.2020 до 1/6 частини заробітку. Крім того рішеннями суду від 26.02.2020, від 16.08.2021 та постановою Львівського апеляційного суду від 15.05.2023 з відповідача було стягнуто додаткові витрати, пов`язані із лікуванням дитини та витрати на утримання сина. Однак в подальшому нею були понесені додаткові витрати, пов`язані із лікуванням сина через наявні у нього хвороби. Зазначила, що їхній з відповідачем син [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-офтальмолога в зв`язку із хворобами зору прогресуючої міопії обох очей та порушення акомодації обох очей, що зумовлює, серед іншого, необхідність проходження ним медичних обстежень, придбання відповідних лінз та засобів для їх застосування і догляду за ними, що зумовлює здійснення грошових витрат. Також вказала, що у червні 2023 р. синові після медичного огляду лікарем травматологом встановлено діагноз сколіоз грудо-поперекового відділу хребта І ступеня у зв`язку з чим, було рекомендовано заняття з плавання, масаж та ЛФК. Окрім цього, у січні 2024 р. зверталась за консультацією до лікаря дерматолога, оскільки у сина були виражені проблеми зі шкірою на обличчі та тілі. Зазначила, що за період з 07.06.2023 р. по 10.09.2023 р. та з 01.12.2023 р. по 23.01.2024 р. в цілому понесено нею додаткові витрати пов`язані із лікуванням сина склали 26\~153,72 грн., тому просить стягнути з відповідача половину цієї суми. Ухвалою від 19.02.2024 р. у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд по справі без виклику сторін. 19.03.2024 року відповідач подав відзив на позов, у якому позов визнав частково. Вказав, що погоджується відшкодувати витрати на лікування сина, що разом становить 21 950, 00 грн., які підлягають розподілу між батькам які належним чином підтверджені квитанціями щодо витрат які пов`язані з хворобою сина. Також вказав, що сума додаткових витрат є завищеною та не вся підтверджена доказами. Щодо понесених витрат позивача на заняття плавання для сина у сумі 3299грн, витрати на оплату препаратів для лікування шкіри у сумі 904,72грн., вважає, що такі є поточними витратами на забезпечення життєвих потреб дітей, які повинні покриватися виключно аліментними платежами, які ним сплачуються вчасно та у повному розмірі, при цьому, на його думку, розмір таких (на рівні 2100 грн.) щомісячно є достатнім. Також просить врахувати те, що на його утримання знаходяться ще двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, а також, що відповідач є безробітний, оскільки був звільнений із військової служби. З огляду на наведене, просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з нього додаткові витрати на утримання сина в розмірі 10\~975,00 грн. Окрім цього, просить понесені судові витрати покласти на позивача. 29.03.2024 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому остання вказала, що витрати, які пов`язані із лікування у зв`язку з наявністю в сина хвороби - сколіоз грудо- поперекового відділу хребта 1 ступеня та вираженої проблеми зі шкірою на обличчі та тілі не є поточними для забезпечення життєвих потреб дітей, оскільки такі не притаманні звичайному життю дитини, а потреба у лікуванні не може визначатись як поточна побутова. Стверджує, що необхідність лікування вищезазначених хвороб власне і спрямована на забезпечення можливості повноцінного та здорового життя саме без таких проблем. Також зауважила, що вказані вище хвороби сина зумовлені особливими обставинами, та в розумінні ст. 185 СК України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах. 29.03.2024 сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суду не подали. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що \~ [INFO] у позивачки народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. На підставі рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2012 року [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 13.12.2011 року. В подальшому, розмір аліментів було змінено, востаннє рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27.04.2020 року до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили й до досягнення дитиною повноліття. Згідно із копією рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16.08.2021 з відповідача на користь позивача стягнуто понесені додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , а саме 6413,16 грн. витрат на лікування . В даному рішенні судом встановлено, що неповнолітній син сторін - [PERSON] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] та перебуває на її утриманні. Також вище вказаним рішенням суду встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] хворіє, діагноз захворювання: фаренготрахеїт, прогресуюча міопія слабкого ступеня обох очей, порушення окомазації обох очей. Згідно із копією рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09.12.2022 р.. та копією постанови Львівського апеляційного суду від 15.05.2023 р., стягнуто з відповідача на користь позивачки понесені додаткові витрати на утримання сина у розмірі 25394,92 грн. Із копії витягу з наказу начальника [INFO] ( [ADDRESS] ) від 29.04.2023 року встановлено, що майор [PERSON] був виключений із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. Остаточною датою закінчення проходження служби є 28.04.2023 року. В період з 07.06.2023 р. по 10.09.2023 р. та з 01.12.2023 р. по 23.01.2024 р. позивачка понесла витрати на лікування дитини, що підтверджуються копіями листка огляду пацієнта у клініці зору «Павлів» від 02.12.2023, проведена кератотопографія обох очей консультація із ортокератології вартість якої становить 700грн, копією договору про надання платних медичних послуг (ортокератологія) від 02.12.2023. Згідно акту виконаних робіт від 02.12.2023 та товарних чеків від 02.12.2023 були придбані 2 ортокератологічні лінзи на суму 15200 грн. Крім цього, позивачкою були фактично понесені витрати із придбання медикаментів для лікування зору сина 29.11.2023, 22.12.2023 на загальну суму 6050 грн, придбання препаратів для лікування шкіри сина 22.01.2024, 23.01.2024 на суму 904,72 грн., витрати на окуляри для плавання 07.06.2023 у сумі 269 грн., придбання карток абонементу походу у басейн 08.06.2023, 10.09.2023 у сумі 1470 грн., надання послуг з плавання 23.01.2024 у сумі 1560 грн. Вище зазначені витрати підтверджуються копіями квитанцій, чеками, актами виконаних робіт, фіскальними чеками. Як вбачається із витягу амбулаторної картки, 06.06.2023 лікарем травматологом [PERSON] було встановлено діагноз сколіоз грудо-поперекового відділу хребта І ступеня у зв`язку з чим, було рекомендовано заняття з плавання, масаж та ЛФК. На підтвердження понесених витрат на лікування дитини позивачка долучила до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг згідно з рекомендаціями лікарів. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 Сімейного кодексу України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19). Тому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20. Відповідач у відзиві вказав, що позов визнає частково та згідний відшкодувати додаткові витрати на лікування пов`язані із захворюванням зору сина у розмірі 10 975,00 грн.. Інші витрати вважає необґрунтованими та такими які покриваються аліментними платежами. Однак суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо відсутності доказів понесення позивачкою витрат на заняття із плавання для сина, оскільки в матеріалах справи міститься виписка з карточки пацієнта, складена лікарем травматологом 06.06.2023 де зазначено діагноз сколіоз грудо-поперекового відділу хребта І ступеня та рекомендовано заняття з плавання, масаж та ЛФК, спостереження за поставою. Тому надані позивачкою докази, копії квитанцій та копії фіскальних чеків про оплату окулярів для плавання від 07.06.2023 у сумі 269грн., придбання карток абонементу походу у басейн від 08.06.2023, 10.09.2023 у сумі 1470 грн., надання послуг з плавання від 23.01.2024 у сумі 1560гр. не викликають сумніву у тому, що підтверджені нею витрати були здійснені саме на оздоровлення сина сторін, згідно із рекомендаціями лікаря. Разом із тим, позивачка звертаючись до суду з даним позовом просила стягнути з відповідача додаткові витрати на оплату препаратів для лікування шкіри сина, долучивши копії фіскальних чеків із аптеки на суму 904,72 грн. Однак, як вбачається із матеріалів справи позивачка не надала жодного лікарського рецепту на придбання ліків чи довідки медичного закладу про лікування сина. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, рекомендації лікарів щодо необхідності постійного лікування та/або проведення щомісячних медичних досліджень дитини. Крім цього, позивачем не доведено, що витрати, понесені нею на лікування шкіри сина не відносяться до повсякденного життя дитини і доказів щодо необхідності цих додаткових витрат та виключності обставин, з яких ці витрати відбулися, позивач не надала, як і доказів того, що ці витрати не охоплюються розміром сплачених аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ці витрати не є додатковими витратами у розумінні вимог Сімейного кодексу України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері, отже у задоволені позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 904,72 грн. слід відмовити. Дослідивши надані позивачем докази, з урахуванням встановлених дитині діагнозів, суд вважає, що підтверджені позивачем витрати на витрати на заняття із плавання, придбання окулярів для плавання, витрати пов`язані із лікуванням сина, придбання ліків за призначеннями та рекомендаціями лікаря для дитини в даному випадку є додатковими в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України, вони не відносяться до повсякденних, тому

Outcome: partial