Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

Сторони одружені з 01 липня 2000 року, шлюб зареєстрований Енергодарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №135. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає окремо. Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їх сім`я фактично розпалася у вересні 2021 року, з причин остаточного виявлення різних поглядів на сімейне життя та обов`язки. В сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Сторонами припинені будь-які шлюбні стосунки, вони з дружиною не мають і не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного, і не створюють єдину сім`ю. Фактично сторони живуть власним окремим життям. Вважаючи примирення та подальше збереження сім`ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намірів зберегти шлюб, оскільки шлюб існує формально. 22 лютого 2024 від представника позивача - адвоката Шелудько О.О. надійшли пояснення у справі та заява про надання строку на примирення, відповідно до яких зазначено, що подружжя проживало разом до 10 квітня 2022 року, а після тимчасової окупації міста Енергодар, подружжя дійшли до спільної згоди про необхідність виїзду відповідача та спільних дітей з окупованої території в Республіку Польща за ради безпеки дітей. Після того як чоловік виїхав з окупованої території, подружжя зустрічалось в місті Варшава та деякий час проживали, як подружжя, вели спільний побут. Крім того, у вересні 2023 позивач та відповідач спільно проживали з дітьми, як подружжя у місті Кам`янському. 25 січня 2024 відповідачка разом з донькою приїжджали в місто Новояворівськ Львівської області, де зустрічались з [PERSON] . В цей час у період з 25 січня 2024 по 31 січня 2024 в місті Новояворівськ, подружжя винаймало житло та проживали разом. Де подружжя проводили час, гуляли по місту та відвідували матір відповідачки. Ухвалою судді №334/71/2024 від 12 березня 2024 у задоволенні клопотання представника відповідачки - адвоката Шелудько О.О. про надання сторонам строку на примирення в цій справі - відмовлено. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Пеліх Є.І. висловлюючи думку позивача просила позовну заяву про розірвання шлюбу задовольнити, посилаючись на те, що подальші сімейні відносини з відповідачкою позивач вважає неможливими, оскільки збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Позивач дійсно бачився у Польщі з відповідачкою, але це було виключно зустріч із дітьми. З 03 жовтня 2023 позивач перебуває на військовій службі та позбавлений можливості приймати участь у судовому засіданні, а тому діє через свого представника. Крім того, зазначає, що 24 січня 2022 [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді №316/146/22 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Разом з тим, розгляд справи не відбувся у зв`язку із військовою агресією російською федерацією проти України. Президентом України видано Указ №64/2022 від 24.02.022 Про введення воєнного стану в Україні. Також зазначила, що позивач вже має стосунки з іншою жінкою. Представник відповідача - адвокат Скользнєва В.В. в судовому засіданні пояснила, що до 10 квітня 2022подружжя проживало разом. У зв`язку із тимчасовою окупацією міста Енергодара через війському агресію російської федерації. Подружжя дійшло до спільної згоди про необхідність виїзду її з дітьми тимчасово до Польщі. Однак, вже у вересні 2023. Позивачу вдалось виїхали з міста Енергодару до Кам`янського, де вони проживали разом, вели спільне господарство у взаємній любові та повазі один до одного. Станом на сьогодні, позивач знаходиться в лавах ЗСУ, підтримує зв`язок по можливості з відповідачкою. Відповідачка в свою чергу дуже переживає за свого чоловіка. Зв`язок підтримують і по сьогодні. Відповідачка вважає, що через те, що позивач цілодобово переживає стрес поки боронить Батьківщину, він згаряча звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, адже сторони спілкуються та відповідачка намагається завжди його підтримувати, турбується про нього та любить. Просить в задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Згідно відповіді №392892 від 04 січня 2024 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження Верховного суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 року, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану Енергодарського міського суду Запорізької області на територіальну підсудність справ Ленінського районного суду м.Запоріжжя. Відповідно до частини 1 статті 2 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зокрема, частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зі змісту\~статті 55 Сімейного кодексу України\~вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до частини 3, 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Як вбачається з пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лиши за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За правовою позицією, що неодноразово викладалася в постановах Верховного Суду, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, зокрема постанова Верховного Суду України від 08.11.2018 у справі №569/458/18, від 11.11.2020 у справі №369/7035/18 тощо). Відповідно до ч.2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. У відповідності зі\~ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно\~ст.112 Сімейного кодексу України\~при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (заяви №29381/09 та №32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Позивач скористався даним йому правом та звернувся до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб. Відповідно до частини 2\~статті 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Судом також встановлено, що 24 січня 2022 [PERSON] зверталась до Енергодарського міського суду Запорізької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді №316/146/22 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Разом з тим, розгляд справи не відбувся у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Указом Президента\~України №\~64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року територія Енергодарської міської територіальної громади з 04 березня 2022 року є тимчасово окупованою територією України. Наказом голови Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 березня 2022 року припинено роботу Енергодарського міського суду Запорізької області. Указами Президента України дія воєнного стану неодноразово подовжувалася. В останнє, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 05.02.2024 №49/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Таким чином з вищевикладеного вбачається, що відповідач ще в січні 2022 мала намір розірвати шлюб з [PERSON] . Оскільки на цей час сторони не дійшли згоди щодо сумісного подружнього життя, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Також суд зазначає, що виконання обов`язків щодо дітей не пов`язується законодавством із перебуванням батьків у шлюбі. Крім того, у відповідності зі\~статтею 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не порушувала питання щодо зміни прізвища. Відповідно до частини 2\~статті 115 Сімейного кодексу України\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до частини 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до пункту 6 частини 1\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Питання щодо стягнення з відповідача судових витрат позивачем не ставиться.

Outcome: approved