Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-18 00:00:00

Заявник [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона має громадянство України, народилася у місті Старобільськ Старобільського району Луганської області, де й мешкала на [ADDRESS] . 14 серпня 2021року вона уклала шлюб з [PERSON] . [INFO] у неї народилася дочка [PERSON] , про що свідчить медичне свідоцтво про народження № [NUMBER] , видане Комунальним некомерційним підприємством «Старобільська багатопрофільна лікарня». Через збройну агресію Росії свідоцтво про народження, що видається органами реєстрації громадського стану, було видано Луганською народною республікою, тобто органом, неуповноваженим видавати будь-які свідоцтва про народження та інші документи на території України. Таким чином, внаслідок збройної агресії, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, її донька - [PERSON] була протиправна позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження від українських органів влади, чим позбавлена можливості у подальшому відчувати привілеї, що надає їй громадянство України, особливо на території держави, уродженкою якої вона є і фактично і юридично. Просить визнати факт того, що [PERSON] [INFO] народилася на території держави Україна. Представник заінтересованої особи - відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по Луганській області східного регіонального управління Міністерства юстиції України - Авчиннікова О.В. надала пояснення, в яких зазначила, що згідно наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «Про дистанційну роботу працівників Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції» № 1046/04 від 28.02.2024 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції працює дистанційно та державну реєстрацію актів цивільного стану не провадить. У разі ухвалення рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, відділ не зможе виконати таке рішення, оскільки працює дистанційно та не провадить державну реєстрацію актів цивільного стану. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак в заяві зазначив можливість розгляду справи за його відсутності та відсутності заявника. Представник заінтересованої особи - відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по Луганській області східного регіонального управління Міністерства юстиції України - Авчиннікова О.В. до початку судового засідання надала заяву по розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 серпня 2021 року Старобільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] , який народився [INFO] у с.Підгорівка Старобільського району Луганської області, громадянин України, та [PERSON] , яка народилася [INFO] в м.Старобільск Старобільського району Луганської області, громадянка України, [INFO] , зареєстрували шлюб за актовим записом №114. Згідно з медичним свідоцтвом про народження, виданим КНП «Старобільська багатопрофільна лікарня» Старобільської міської ради Луганської області №13 від 15 березня 2022 року, [PERSON] [INFO] в м.Старобільськ народила дитину - дівчинку. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2022 року «відділом запису актів громадянського стану Старобільского районного управління юстиції Міністерства юстиції луганської народної республіки», [PERSON] народилася [INFO] в м.Старобільск Старобільського району луганської народної республіки та її батьками є: батько - [PERSON] , громадянин України; мати - [PERSON] , громадянка України. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Документ, що підтверджує факт народження дитини, виданий закладом на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 31.05.2023 № 164 внесені зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, та викладено нову редакцію переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Згідно зазначеного Переліку Старобільська міська територіальна громада Старобільського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України з 28.02.2022. Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією України є інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19). Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19). Суд звертає увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18). Заявник просить визнати факт народження дитини - [PERSON] на території держави Україна, при цьому не вказує, яким чином реалізація такого рішення суду сприятиме відновленню порушених прав заявника. Крім того, реалізація будь-якого рішення суду, враховуючи , що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державну реєстрацію актів цивільного стану не провадить, є неможливою. Крім того, звертаючись до суду, представник заявника посилається на п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, яка передбачає розгляд судом справ про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження та на ч.2 ст.315 ЦПК України, відповідно до якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зауважує, що відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження є медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236. В матеріалах справи наявне медичне свідоцтво про народження №13, видане КНП «Старобільська багатопрофільна лікарня» Старобільської міської ради Луганської області 15 березня 2022 року, відповідно до якого [PERSON] [INFO] в м.Старобільськ народила дитину - дівчинку. Суду не надано доказів неможливості отримання заявником свідоцтва про народження дитини відповідного зразка у державній установі України. В той же час , в силу ч. 1 та 3 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Враховуючи, що заявник та його представник до суду не з`явилися, не надали своїх особистих пояснень, суд самостійно не вправі змінювати зміст та підстави заявлених вимог, а обраний представником заявника спосіб захисту не є дієвим та ефективним. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Outcome: dismissed