Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-07 00:00:00

\~ \~ 07.12.2023\~року до\~суду звернувся\~позивач [PERSON] , представник позивача, адвокат Переверзев І.В., з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідача [PERSON] 12.12.2023 року отримані відомості із Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників розгляду справи 13.02.2024 року. 13.02.2024 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 08.04.2024 року в зв`язку з неявкою відповідача. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 08.04.2024 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 82\~000.00 грн., заборгованості за договором позики та 4\~000.00 грн.. штрафу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 23.11.2022 року між Штарком та [PERSON] , в письмовій формі було укладено договір позики № 2 відповідно до п. 1.1 якого [PERSON] ,, отримав від [PERSON] , у безвідсоткову позику грошові кошти в сумі 82 000.00 грн. Відповідно до п.2.3 Договору остаточною датою повернення позики є 22 листопада 2023 року. Передача грошей відповідачеві підтверджується письмовою розпискою від 23.11.2022 року. Крім того відповідно до п. 5.1 Договору позики № 2 передбачено, що при порушенні строку повернення позики, який вказаний в п.2.3 Договору, позичальник сплатить штраф у розмірі 4000.00 грн. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідачем за договором позики не погашена,, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення за обставинами, фактично викладеними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виставлення оголошення на офіційному сайті судової влади. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.11.2022 року між Штарком та [PERSON] , в письмовій формі було укладено договір позики № 2 відповідно до п. 1.1 якого [PERSON] ,, отримав від [PERSON] , у безвідсоткову позику грошові кошти в сумі 82 000.00 грн., що підтверджується копією договору позики. Таким чином судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики. На підтвердження передача грошових коштів за укладеним договором позики відповідач вилав власноручно написану письмову розписку від 23.11.2022 року, що підтверджується копією розписки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України - \~За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1. 2 ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що договір позики між сторонами укладений в належній формі, шляхом складення і підписання договору позики та видачі розписки на підтвердження отримання грошових коштів. Крім того згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 18.09.2013 року по справі № 6-63цс13, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином видана відповідачем розписка підтверджує факт отримання відповідачем грошових коштів за договором позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Відповідно до п. 2.3 Договору позики від 23.11.2022 року остаточною датою повернення позики є 22 листопада 2023 року. За доводами представника позивача, відповідач, [PERSON] , взяті на себе боргові зобов`язання не виконав та не повернув позивачеві суму боргу у встановлений вищевказаним договором позики строк. Будь-яких доказів, які б свідчили про повернення боргу відповідачем суду не надано. З чого суд приходить до висновку, що відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконані. Строк повернення позики за договором позики настав. На підставі вищевикладеного суд, у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу підлягають задоволенню. Оскільки, згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом також встановлено. що сторони відповідно до п. 5.1 Договору позики № 2 погодили, що при порушенні строку повернення позики, який вказаний в п.2.3 Договору, позичальник сплатить штраф у розмірі 4000.00 грн. Оскільки у визначений в п.2.3 Договору, строк, а саме: 22.11.2023 року відповідач суму позики не повернув у позивача виникло право і на отримання від відповідача погодженої в договорі суми штрафу. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073 грн., 60 коп., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved