Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-15 00:00:00

03.04.2024 р. директор ТОВ «Коллект Центр» - Мостовенко О.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 07.08.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0632690829 та отримання кредиту згідно заявки анкети на умовах пропозицій (оферти) на укладання електронного Договору позики №2628526002 від 27.01.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з максимальним лімітом в розмірі 20000,00 грн., в межах строку дії Договору 36 місяців, зі сплатою відсотків за один календарний день на суму фактичного залишку 1,75 % та 638,75% річних. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14.07.2021, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс»» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договором позики №0632690829 від 07.08.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/1 від 10.03.2023, у тому числі за кредитним за Договором позики №0632690829 від 07.08.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 15.03.2024 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить - 68025,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 64025,50 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48329,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ "Інфінанс" - 44329,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0632690829 від 07.08.2019 в сумі 48329,00 грн., понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 13000,00 грн. Ухвалою суду від 04.04.2024 р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив до суду не надав. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0632690829 та отримання кредиту згідно заявки анкети на умовах пропозицій (оферти) на укладання електронного Договору позики №2628526002 від 27.01.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з максимальним лімітом в розмірі 20000,00 грн., в межах строку дії Договору 36 місяців, зі сплатою відсотків за один календарний день на суму фактичного залишку 1,75 % та 638,75% річних. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14.07.2021, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс»» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договором позики №0632690829 від 07.08.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/1 від 10.03.2023, у тому числі за кредитним за Договором позики №0632690829 від 07.08.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 15.03.2024 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить - 68025,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 64025,50 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48329,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ "Інфінанс" - 44329,00 грн. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно достатті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благоможливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з тим позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача 48329,00 грн, що є його правом та суд не уповноважений виходити за межі позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 13000,00 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, заявкою про надання юридичної допомоги №1365 від 07.02.2024, витягом з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року, платіжною інструкцією №413000008 від 09.02.2024 р. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved