Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Короткий зміст позовних вимог \~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] відповідач 1), [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач 2) про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, в якому просить: визнати інформацію, поширену [PERSON] та [PERSON] на особистій сторінці у соціальній мережі ''Facebook'' недостовірною і такою, що порушує права [PERSON] на повагу до гідності, честі та недоторканості ділової репутації; зобов`язати [PERSON] та [PERSON] спростувати поширену недостовірну інформацію відносно [PERSON] шляхом повідомлення про ухвалене судове рішення у справі на особистій сторінці у соціальній мережі ''Facebook'' протягом 7 днів після набрання судовим рішенням законної сили; стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 15000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі та гідності, а також ділової репутації; стягнути судові витрати у справі, в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Рух справи \~ \~ \~ \~09.11.2023 ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (суддя Квітка О.О.). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 15.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у судовому засіданні 12.04.2024. \~ \~ \~ \~Позиція позивача \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] на особистій сторінці [PERSON] у соціальній мережі ''Facebook'' викладено пост ''Більше мовчати не буду. Правда про о. [PERSON] … мій чоловік о. [PERSON] вчора 28 серпня побив мене …'', до якого додано коментар [PERSON] такого змісту ''Хто не знає, в пана отця є ще й коханка з якою він забавляється, поки він ще знаходиться в шлюбі, ще й вінчаний''. До цього коментаря [PERSON] було викладено переписку, нібито між позивачем і [PERSON] , із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові позивача та його фото. Цей допис прочитали та поділилися більше 37 користувачів соціальної мережі, які також писали негативні та образливі коментарі до статті. Позивач вважає вказану інформацію недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Зазначає, що на цей час перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в суді перебуває на розгляді справа про розірвання шлюбу. 28.08.2023 між ними виник скандал, але він не наносив ніяких тілесних ушкоджень [PERSON] . Йому невідомо звідки у [PERSON] вищезазначена переписка. Вказана переписка є підробкою. Поширенням неправдивої інформації відповідачі створили позивачу негативну соціальну оцінку в очах оточуючих, принизивши його честь та гідність, а також ділову репутації, оскільки він проживає в невеличкому місті Бобринець, де кожен знає один одного, крім того, він є священиком настоятелем релігійної організації, поширена інформація негативно вплинула на його ділову репутацію та завдала шкоди його немайновим інтересам, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди, яку оцінює в 15000 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він був у Великій Северинці, оскільки його менший син травмував ногу. Він забрав із лікарні свого сина та відповідачку [PERSON] , привіз їх додому, а після того, як менший син із старшим пішли до хати, відповідачка сіла до нього у машину та підняла питання сплати аліментів. Він спочатку кошти надавав самостійно, однак після винесення судового наказу, почав сплачувати скільки йому призначили. Про це він їй повідомив, потім сказав, щоб вона або виходила з машини, або він везе її до найближчого блок-посту і там висадить. [PERSON] закрила дверцята, а він почав рух. Тоді вона з підлокітника дістала його гаманець й він зупинив авто, почав його відбирати. Вона почала його кусати за праву руку та пошкодила руль, потім він викликав поліцію у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Поліція не побачила тілесних ушкоджень на відповідачці, однак вона сказала, що буде писати на нього заяву за те, що він її побив. Наступного дня йому почали дзвонити прихожани та повідомляти про допис [PERSON] , який стосувався його. Потім він вже за допомогою адвоката звернувся із позовом до суду. Оскільки [PERSON] є його колишньою дружиною, тому він знає, що вона користувалась саме тією сторінкою, на якій були зроблені дописи. Він вважає, що якщо б була зроблена сторінка-клон, то [PERSON] могла б написати, що її сторінку було зламано або що вона це не писала. Також він неодноразово переписувався у месенджері, який підв`язаний до фейсбук-сторінки. Після видалення сторінки всі повідомлення також видалилися. Вони одружені були з 2012 року, а повінчалися у листопаді 2011 року. З того моменту жили разом. У жовтні 2023 р. було їх розлучено. Приблизно з 2014 року відповідачка користувалась [PERSON] та була підписана як « [PERSON] ». Йому відомо, що раніше у відповідачки було дві сторінки, а зараз в [PERSON] третя сторінка. Наскільки знає, то зараз вона користується третьою сторінкою. Із Колісником [PERSON] він також мав переписку у месенджері. Половину переписок він видалив, тому що просив його не залучати до цієї справи. Надати на огляд сторінки із соціальної мережі наразі не може, оскільки вони видалені. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Бондаренко І.А. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки поширенням недостовірності інформації відповідачі створили позивачу негативну соціальну оцінку в очах оточуючих, принизивши його честь та гідність, що завдало шкоди його немайновим інтересам. \~ \~ \~ \~Позиція відповідачів \~ \~ \~ \~Представник відповідачів адвокат Калінка-Бондар О.Б. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх недоведеними та необґрунтованими та пояснила, що позивачем не залучено відповідачем власника соціальної мережі. Із сторінки не можливо з`ясувати кому вона належить. Позивач не надав для огляду оригінал сторінки в мережі, а тому у неї сумніви щодо достовірності наданих світлин. Тому у позові просить відмовити. \~ \~ \~ \~Обставини справи, зміст спірних правовідносин \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно із указом № 32 від 03.05.2018 Управління Кіровоградської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату призначено священика [PERSON] Ткаченка настоятелем релігійної організації «Релігійна громада Святителя Миколая Чудотворця Української Православної Церкви Київського Патріархату м. Бобринець» (а.с. 14). \~ \~ \~ \~На підтвердження поширення відповідачами у мережі ''Facebook'' недостовірної інформації позивачем надано роздруківку з сторінки у мережі ''Facebook'' користувача '' [PERSON] '' з дописом під назвою ''Правда про о. [PERSON] . Більше мовчати не буду...''До зазначеного допису долучено роздруківку коментарів, а саме коментарі користувача '' [PERSON] '', коментар: ''Хто не знає, в пана отця є ще й коханка з якою він забавляється, поки він ще знаходиться в шлюбі, ще й вінчаний'' та коментарі з скріншотами переписок [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-37); роздруківка сторінки у мережі ''Facebook'' користувача '' [PERSON] '' (а.с. 38); роздруківки сторінки у мережі ''Facebook'' із світлинами медичний довідок (а.с. 39); роздруківка посилання на профіль користувача [PERSON] у мережі ''Facebook'' (а.с. 40). \~ \~ \~ \~Релевантні джерела права \~ \~ \~ \~Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ст.ст.15, 16 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1 (надалі - постанова Пленуму ВСУ) судам роз`яснено, що статтею 32\~Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму ВСУ юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)\~поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)\~поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)\~поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2022 року у справі № 742/1440/21 (провадження № 61-3481св22) зазначено, що «у пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) викладено висновок про те, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Згідно з усталеною практикою у сфері реєстрації і користування доменними іменами у мережі Інтернет, власником веб-сайту може бути інша особа, ніж реєстрант доменного імені, яким адресується такий веб-сайт. У таких випадках, власник веб-сайту визначається у договорі, укладеному з реєстрантом доменного імені. Інформація щодо власника веб-сайту може бути отримана у хостинг-провайдера веб-сайту». \~ \~ \~ \~У статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (у редакції Закону № 1977-VIII від 23 березня 2017 року) передбачено, що веб-сайт - це сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - це складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу. \~ \~ \~ \~Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до частин другої та третьої статті 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. \~ \~ \~ \~Оцінка доказів та висновки суду \~ \~ \~ \~У позовній заяві позивач зазначає посилання на недостовірну інформацію, що є предметом розгляду, проте позивачем і його представником клопотання про дослідження електронного доказу не заявлялися, на огляд електронний доказ не надано. У судовому засіданні позивач заявив, що вказана сторінка у мережі ''Facebook'' на час розгляду справи відсутня. \~ \~ \~ \~Отже, суд не може погодитися із твердженням представника позивача про доведеність факту поширення недостовірної інформації відповідачами [PERSON] та [PERSON] на сторінці у мережі ''Facebook'', адже в судових засіданнях не було належно доведено, що вказана інформація поширювалася саме відповідачами із особистих сторінок у мережі ''Facebook''. \~ \~ \~ \~Крім того, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Визначення кола відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17). \~ \~ \~ \~З огляду на те, що у суду відсутні підстави вважати, що інформацію, яку просив спростувати [PERSON] , поширили саме [PERSON] та [PERSON] , а також те, що позивачем не залучено відповідачем власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, спростування недостовірної інформації до зазначених відповідачів. \~ \~ \~ \~Розподіл судовий витрат \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів, зважаючи на рішення прийняте судом по суті позову, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed