Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області із позовною заявою, відповідно до змісту якої, просить визначити їй додатковий строк тривалістю 60 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] та відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на земельні ділянки, що були ним успадковані після дружини [PERSON] . Наприкінці лютого 2023 року вона випадково натрапила на Державні акти про право власності на земельні ділянки та звернулася до нотаріальної контори з метою одержання відповідних свідоцтв. Однак, у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини. На думку позивача, строк для прийняття спадщини після смерті батька був пропущений з поважних причин у зв`язку з тим, що вважала що спадщину прийняла шляхом володіння майном, адже проживала з батьком на момент його смерті без реєстрації. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, пояснила, що не зверталася за оформленням спадщини, оскільки не було такої потреби, не знала законодавства. Відповідач Баранівська міська рада свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 15.01.2024 року до суду надійшла заява, в якій просять розглянути справу у відсутності представника відповідача, не заперечують проти задоволення позовних вимог у разі їх доведення належними та допустимими доказами у судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьком записаний: [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.07.1949 р.(а.с.6) . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.02.1971 р. [PERSON] , 1949 р.н., уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.07.2003 р. [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] ( а.с. 8). Згідно з копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 556069 та ЯБ№555882 [PERSON] є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Берестівської сільської ради Баранівського району Житомирської області ( а.с.9,10 ). Згідно копії заповіту від 05.01.2007 року [PERSON] заповів все своє майно дочці [PERSON] ( а.с.11). Згідно копій свідоцтв про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] (а.с.12,13) . Відповідно до архівних довідок, виданих архівним відділом №1 Новоград-Волинської районної військової адміністрації 16.01.2023 №Т-3 та 17.01.2023 №Т-4 на день смерті [PERSON] з нею проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON] , а на день смерті [PERSON] з ним зареєстровані члени сім`ї не значаться (а.с. 14,15) Згідно повідомлення завідувача Баранівської державної нотаріальної контори від 12.04.2023 року № 226/01-16 [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] ( а.с.17 ). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20). Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачка зазначила, що випадково натрапила на державні акти про право власності на земельні ділянки у 2023 році, не знала законодавства, тому вчасно не звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини. Разом з тим, вищевказане не свідчить про те, що у позивача по справі [PERSON] існували об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] у встановлений вимогами законодавства строк. Сама по собі юридична необізнаність позивача без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed