Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

13.12.2023 року М(Т)СБУ через свого представника звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування зазначивши, що 12.12.2019 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , що рухався у попутному напрямку, який помер. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована. У відповідь на звернення Потерпілої особи та на підставі поданих нею документів, М(Т)СБУ було проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 21000 грн. (витрати на поховання). Враховуючи наведене, а також з огляду на положення ст. 38.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу шкоду в розмірі 21000 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору. 15.02.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень останній зазначає, що він добровільно відшкодував потерпілій [PERSON] , яка є матір`ю велосипедиста [PERSON] , витрати на поховання та моральну шкоду, а також за домовленістю з нею замовив пам`ятник, оплатив його доставку та разом з її братом його встановили. Жодних претензій в останньої до нього не було. Зазначає, що позивач надає\~копію товарного\~чека №8\~від 12.02.2020\~року\~підприємця [PERSON] \~із змісту\~якого вбачається\~отримання авансу\~в розмірі\~21000\~грн.\~від [PERSON] \~за пам`ятник.\~При цьому,\~інші документи,\~які б\~підтверджували виконання\~даної послуги\~а саме,\~акт виконаних\~робіт,\~прибутковий касовий\~ордер про\~отримання коштів\~-\~відсутні.\~У свою\~чергу,\~приватний підприємець\~ [PERSON] \~в своїй\~відповіді на\~адвокатський запит\~№4\~від 17.01.2024\~року\~зазначає,\~що жодного\~договору на\~виготовлення пам`ятника\~в\~2020\~році\~з громадянкою\~ [PERSON] \~вона не\~заключала,\~і коштів\~в якості\~авансу не\~отримувала.\~Дана обставина\~свідчить про\~недостовірність документа,\~що підтверджує\~витрати потерпілої\~ [PERSON] \~на виготовлення\~пам`ятника.\~З доданих\~до позовної\~заяви документів\~вбачається,\~що заяву\~про виплату\~страхового відшкодування\~від імені\~ [PERSON] \~подано юридичною\~компанією «Відшкодування». На підставі викладеного у задоволенні позову просив відмовити. Ухвалою суду від 18.03.2024 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] та ТзОВ "Юридична компанія "Відшкодування". Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити. Треті особи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Згідно вимог ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.12.2019 року, близько 00 год. 05 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки "MITSUBISHI OUTLANDER", реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись по вул. Центральній в с. Лище, Луцького району, Волинської області в напрямку автодороги сполученням "Луцьк-Дубно", неподалік будинку № 30 вул. Центральна, с. Лище, допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , що рухався у попутному напрямку по проїзній частині дороги, після наїзду водій автомобіля покинув місце пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] помер. Даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019030000000840\~від 12.12.2019\~року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України. Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Волинській області Куць А.В. від 30.06.2021 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.11.2021 року задоволено клопотання потерпілої [PERSON] та закрито кримінальне провадження №12019030000000840\~від 12.12.2019\~рокупро\~обвинувачення \~ [PERSON] \~ у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України. Цивільний позов потерпілої [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] залишено без розгляду. Із вищевказаної ухвали суду вбачається, що у судовому засіданні потерпіла [PERSON] подала до суду письмову заяву про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, оскільки примирилася із обвинуваченим [PERSON] та не має до нього будь-яких претензій, а тому просила закрити кримінальне провадження відносно останнього, на підставі п. 7 ч. 1\~ст. 284 КПК України. Так,\~ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV\~(далі\~Закон № 1961-IV), регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1.\~ст. 21 Закону № 1961-IV, - з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Судом також встановлено, що на момент настання ДТП, яка мала місце 12.12.2019 року, близько 00 год. 05 хв. по вул. Центральній в с. Лище, Луцького району, Волинської області, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахованою не була. Відповідно до п. 39.1.\~ст. 39 Закону № 1961-IV, - М(Т)СБУ, є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у М(Т)СБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно пп. а) п. 41.1.\~ст. 41 Закону № 1961-IV, - М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з ст. 27 Закону № 1961-IV\~ страхове відшкодування\~(регламентна\~виплата)\~виплачується,\~якщо смерть\~потерпілого внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди настала\~протягом одного\~року після\~дорожньо-транспортної\~пригоди та\~є прямим\~наслідком цієї\~дорожньо-транспортної\~пригоди. Страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~статтею 1200\~Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п. 36.2.\~ст. 36 Закону № 1961-IV\~страховик (М(Т)СБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. 21.02.2020 року ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах [PERSON] звернулось до М(Т)СБУ із Заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка мала місце 12.12.2019 року. Розмір відшкодування 21000 грн (витрати понесені на виготовлення пам`ятника). На підтвердження понесених витрат надано товарний чек №8 від 12.02.2020 року підприємця [PERSON] із змісту якого вбачається отримання авансу в розмірі 21000 грн. від [PERSON] за пам`ятник. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки, внаслідок ДТП у розмірі 21000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1102758 від 26.08.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 2 ст.\~38\~Закону №\~1961-IV передбачено, що М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з\~тим,\~як вбачається\~з відповіді приватного підприємця [PERSON] на адвокатський запит від 17.01.2024\~року жодного договору на виготовлення пам`ятника в\~2020\~році з громадянкою [PERSON] вона не заключала, а відповідно і кошти в розмірі 21000 грн. в якості авансу не сплачувались. Згідно з журналом реєстрації договорів за 2020 рік під №8 значиться [PERSON] . Вказаний номер відповідає номеру товарного чека, який видається замовнику. Дана обставина свідчить про недостовірність документа, що підтверджує витрати потерпілої [PERSON] на виготовлення пам`ятника. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, про відсутність будь-яких правових підстав для задоволення позову М(Т)СБУ до [PERSON] , треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~позивача -\~ [PERSON] ,\~ТзОВ \~"Юридична\~компанія "Відшкодування" про відшкодування шкоди в порядку регресу. Виходячи із положень ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по справі, у зв`язку із відмовою у позові, суд залишає за ним. На підставі ст.ст. 526, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed