Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. Таким чином, відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору, оскільки повідомлення та договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило. Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань за Договором у відповідача в період з 01.08.2015 по 28.02.2021 виникла заборгованість у розмірі 14 000,00 грн. У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь кошти заборгованості з водопостачання та водовідведення в сумі - 14 000,00 грн., 3% річних - 1426,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 4319,15 грн, витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2021 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України судом направлений запит щодо відомостей про місце реєстрації відповідача. Згідно відповіді на запит суду від 18.05.2021, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.05.2021 цивільну справу за зазначеним вище позовом було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У листопаді 2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що відповідачем не належно виконувалися зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які були спожиті в період з 01.08.2015 по 01.10.2020, внаслідок чого станом на 01.11.2020 у нього виникла заборгованість у розмірі 19 926,76 грн.. Вказує, що починаючи з 01.10.2020 він почав сплачувати не тільки поточні платежі, а ще і борг, розбивши його на частини. Сплачуючи борг часинами, відповідач повністю закрив борг станом на 01.06.2022. 05 квітня 2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва провадження у справі закрито в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 серпня 2015 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 14 000,00 грн.. Представник позивача в судовому засіданні просив стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього 3% річних та інфляційні втрати, зазначив, що він сплатив 14 000,00 грн. основного боргу, тому більше платити нічого не буде. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем. Згідно розрахунку заборгованості у відповідача, у зв`язку з несвоєчасною сплатою заборгованості за житлово-комунальні послуги, виникла заборгованість за період з 01 серпня 2015 року по 28 лютого 2021 року, яка складається із інфляційних втрат у розмірі 4319,15 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1426,20 грн.. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні за період з 01 серпня 2015 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 4319,15 грн та три проценти річних за період з 01 серпня 2015 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 1426,20 грн. Судом встановлено, що у відповідача за період з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2023 року існувала заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, у розмірі 14 000,00 грн., яку останнім було погашено. Відповідно до положень ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних та встановлено таке. За прострочення виконання зобов`язання щодо оплати вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 серпня 2015 року по 28 лютого 2021 року з урахуванням індексів інфляції сума інфляційних втрат становить у розмірі 4319,15 грн., три проценти річних становить у розмірі 1426,20 грн. Відповідач просить застосувати до наявних правовідносии з позивачем строк позовної давності. У відповідності до ст. 256 ЦК Україн и позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність у відповідності до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог у відповідності до ст.258 ЦК України законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності відповідно до ст.261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням викладеного вбачається що частина заявлених позовних заявлена позивачем після збігу загального строку позовної давності 3 роки. Оскільки позивач звернувся до суду у травні 2021 року, то задоволенню підлягають позовні вимоги заявлені позивачем за період з березня 2017 року. До стягненню з відповідача, з урахуванням загального строку позовної давності у три роки, підлягає стягненню за період з 01.03.2017 по 28.02.2021 інфляційні втрати у розмірі 1804,53 грн., три відсотки річних в розмірі 724,38 грн. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: partial