Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

19.02.2024 до суду поштовими засобами зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 02.09.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1555. Позов обґрунтовано тим, що сторони не проживають однією сім`єю з квітня 2022 року, не ведуть спільного господарства, сімейні відносини припинені. Подальше збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Ухвалою від 07.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву з проханням провести судове засідання без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, направила на електронну адресу суду заяву, у якій просить провести розгляд справи у її відсутність, а також вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу та просить вирішити питання щодо спільних неповнолітніх дітей, а саме залишити їх на виховання їй, оскільки з 06.04.2022 вони проживають з нею. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 02.09.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1555 /а.с.4/. Сторони мають двох спільний дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] /а.с.11,12/. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СКУ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. З огляду на це суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Щодо прохання відповідача вирішити питання щодо спільних неповнолітніх дітей, а саме залишити їх на виховання їй, то суд вважає, що зазначене прохання підлягає залишенню без розгляду, оскільки процесуальним законодавством суд не наділений такими повноваженнями. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вказані норми процесуального права свідчать про те, що суд захищає невизнані, оспорювані або порушені права і свободи фізичних осіб у спосіб, визначений або законом, або договором. Позивач звернувся із позовом, предметом якого є розірвання шлюбу, одночасно відповідач просить вирішити питання щодо залишення їй на вихованні спільних дітей. При цьому, без звернення до суду із позовом за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, без з`ясування фактичних обстави, суд не вправі вирішувати питання про залишення на вихованні дітей одному з батьків, тобто, фактично вирішувати питання про визначення місця їх проживання. Таким чином, без зверненням особи до суду з метою захисту своїх прав у порядку позовного провадження наявність спору вважається відсутньою, а лише в процесі судового розгляду юридичного спору можливо достовірно вирішити питання про наявність або відсутність спору між учасниками справи, у зв`язку з цим, суд залишає прохання відповідача про залишення їй на вихованні дітей без розгляду. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved