Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-03 00:00:00

27 травня 2022 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 18 березня 2024 року уточнив та просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 5/6 частин земельної ділянки площею 3,3820 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 5122081300:01:001:0196. Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю Ренійської державної нотаріальної контори №575/01-16 від 20 травня 2022 року йому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки в спадковій справі є відомості про сина померлого [PERSON] , 1975 року народження інваліда ІІ групи з психічного захворювання, який відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині померлого батька. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,3820 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 5122081300:01:001:0196 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №464541 від 08 грудня 2003 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 листопада 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 22 жовтня 2014 року секретарем Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Терзі В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 106, [PERSON] заповів все усе його майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право - [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38903003 від 14 листопада 2014 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, заповіт [PERSON] від 22 жовтня 2014 року, зареєстрований за № 106 не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особами, які мають право на обов`язкову частку являється син [PERSON] , що підтверджено записом акта про народження №15, складеного 07 червня 1975 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, оскільки рішенням Болградського районного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року [PERSON] визнано недієздатним, та спадкує 1/6 частину спадкового майна. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України - малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється недієздатним сином [PERSON] , тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину (спадкова справа № 558/2014). Письмовою відповіддю Ренійської державної нотаріальної контори №575/01-16 від 20 травня 2022 року йому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки в спадковій справі є відомості про сина померлого [PERSON] , 1975 року народження інваліда ІІ групи з психічного захворювання, який відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині померлого батька. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved