Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № Р25.00406.004198153 від 09.08.2018 в сумі 23\~439,23 гривень, з яких: 11\~003,71 гривні заборгованості за основним боргом, та 12\~435,52 заборгованість за відсотками, № С-406-006607-18-980 від 09.08.2018 в сумі 13\~466,92 гривень, з яких: 4\~976,73 гривень заборгованості за основним боргом, 8\~490,19 гривень заборгованість за відсотками, № Z75.00406.004416933 від 09.10.2018 в сумі 9\~847,50 гривень, з яких: 3\~725 гривень заборгованості за основним боргом, 6\~122,50 гривні заборгованість за відсотками. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладені кредитні договори № Р25.00406.004198153 від 09.08.2018, № С-406-006607-18-980 від 09.08.2018 та № Z75.00406.004416933 від 09.10.2018. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». [PERSON] не виконала свого обов`язку та припинила повертати у строк надані їй кредити, у зв`язку із чим має заборгованість за кредитними договором № Р25.00406.004198153 від 09.08.2018 в сумі 23\~439,23 гривень, з яких: 11\~003,71 гривні заборгованості за основним боргом, та 12\~435,52 заборгованість за відсотками, № С-406-006607-18-980 від 09.08.2018 в сумі 13\~466,92 гривень, з яких: 4\~976,73 гривень заборгованості за основним боргом, 8\~490,19 гривень заборгованість за відсотками, та № Z75.00406.004416933 від 09.10.2018 в сумі 9\~847,50 гривень, з яких: 3\~725 гривень заборгованості за основним боргом, 6\~122,50 гривні заборгованість за відсотками. Позивачем не здійснювалися заходи досудового врегулювання спору, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору для даної категорії справ. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Ухвалою про направлення позовної заяви за підсудністю Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 05.03.2024 справа передана за підсудністю Ленінському районному суду міста Запоріжжя. Ухвалою про відкриття провадження у справі Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 26.03.2024 відкрите провадження по справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Частиною першою статті 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з частинами першою та другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору позики проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до кредитного договору № Р25.00406.004198153 від 09.08.2018 (далі Кредитний договір), заяви-анкети, заяви про акцепт публічної оферти до Кредитного договору, Угоди № С-406-006607-18-980 від 09.08.2018 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 09.08.2018, заяви про акцепт публічної оферти до Угоди, заяви від 09.08.2018, Кредитного договору № Z75.00406.004416933 від 09.10.2018, заяви-анкети, заяви про акцепт публічної оферти до Кредитного договору (далі Кредитні договори), між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори, відповідно до умов яких останній надані кредити. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості заборгованість [PERSON] за кредитним договором № Р25.00406.004198153 від 09.08.2018 складає 23\~439,23 гривень, з яких: 11\~003,71 гривні заборгованості за основним боргом, та 12\~435,52 заборгованість за відсотками, за кредитним договором № С-406-006607-18-980 від 09.08.2018 складає 13\~466,92 гривень, з яких: 4\~976,73 гривень заборгованості за основним боргом, 8\~490,19 гривень заборгованість за відсотками, та за кредитним договором № Z75.00406.004416933 від 09.10.2018 складає 9\~847,50 гривень, з яких: 3\~725 гривень заборгованості за основним боргом, 6\~122,50 гривні заборгованість за відсотками. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», витягу з Реєстру боржників № 4 до Договору факторингу та платіжної інструкції № 19913 від 11.07.2023, до позивача перейшло право вимоги за Кредитними договорами № Р25.00406.004198153 від 09.08.2018, № С-406-006607-18-980 від 09.08.2018 та № Z75.00406.004416933 від 09.10.2018. Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до частини другої статті 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Позивач звернувся із позовною заявою до відповідача [PERSON] , однак заборгованість за кредитними договорами просить стягнути з громадянки [PERSON] та на підтвердження позовних вимог надав документи, які підтверджують цивільно-правові відносини з останньою. Таким чином за даним позовом повинна відповідати [PERSON] , а не [PERSON] . Проте клопотань від представника позивача про заміну первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем не подано. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Враховуючи те, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі у задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed