Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

21 лютого 2024 року до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО" до [PERSON] про стягнення майнової шкоди по виплаті страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО" (далі - ПАТ "ПРОСТО") та між відповідачем [PERSON] було укладено Договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6658972, яким забезпечено транспортний засіб АЗЛК-2140, реєстраційний номер [NUMBER] . 16.08.2023 року на вул. Одеській в с. Миколаївка Вознесенського району Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю: - [PERSON] , який керував транспортним засобом Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] (потерпілий); - [PERSON] , який керував забезпеченим транспортним засобом АЗЛК-2140, реєстраційний номер [NUMBER] (винний). Постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20.09.2023 року встановлено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем та [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виконуючи свої зобов`язання за полісом № АР/6658972, ПАТ "ПРОСТО" здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON] в розмірі 26 527, 27 гривень. Тому, позивач ПАТ "ПРОСТО" звернувся до суду та просить стягнути з винної особи - відповідача [PERSON] в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 26 527, 27 гривень, судовий збір в розмірі 3 028 гривень, та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень. В судове засідання представник позивача ПАТ "ПРОСТО" не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом отримання судової повістки до електронного кабінету, але до суду 15.03.2024 року надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, зазначивши, що винуватцем в ДТП був інший водій - [PERSON] і він не згодний із розміром страхового відшкодування. Заслухавши вступне слово відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в\~ межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ "ПРОСТО" та між відповідачем [PERSON] було укладено Договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6658972, яким забезпечено транспортний засіб АЗЛК-2140, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією полісу (а.с. 5). 16.08.2023 року на вул. Одеській в с. Миколаївка Вознесенського району Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю: - [PERSON] , який керував транспортним засобом Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] (потерпілий); - [PERSON] , який керував забезпеченим транспортним засобом АЗЛК-2140, реєстраційний номер [NUMBER] (винний), що підтверджується постановою суду від 20.09.2023 року (а.с. 6-8). Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПАТ "ПРОСТО", про що свідчить Договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6658972, яким забезпечено транспортний засіб АЗЛК-2140, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с 5). На підставі ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виконуючи свої зобов`язання за полісом № АР/6658972, ПАТ "ПРОСТО" здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON] в розмірі 26 527, 27 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції № 4976 від 10.10.2023 року (а.с. 49) та копією страхового акту № 165034 від 09.10.2023 року (а.с. 48). Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі: в) якщо він\~після дорожньо-транспортної\~пригоди за\~його участю\~самовільно залишив\~місце пригоди\~чи відмовився\~від проходження\~відповідно до\~встановленого порядку\~огляду щодо\~стану алкогольного,\~наркотичного чи\~іншого сп`яніння\~або щодо\~вживання лікарських\~препаратів,\~що знижують\~увагу та\~швидкість реакції,\~або вжив\~алкоголь,\~наркотики чи\~лікарські препарати,\~виготовлені на\~їх основі\~(крім\~тих,\~що входять\~до офіційно\~затвердженого складу\~аптечки або\~призначені медичним\~працівником) (п.п. 38.1.1.). Відповідно до частини 1\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20.09.2023 року встановлено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем та [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 6-8). В цій же постанові суду зазначено, що \~16.08.2023 року на вул. Одеській в с. Миколаївка Вознесенського району Миколаївської області водій [PERSON] керував транспортним засобом АЗЛК-2140, державний номер [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Отже, відповідач [PERSON] є винним в ДТП, яка сталася 16.08.2023 року на вул. Одеській в с. Миколаївка Вознесенського району Миколаївської області за участю [PERSON] , який керував транспортним засобом Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] (потерпілий) та [PERSON] , який керував забезпеченим транспортним засобом АЗЛК-2140, державний номер [NUMBER] (винний). Крім того, відповідач [PERSON] від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Розмір страхового відшкодування підтверджений звітом про визначення вартості матеріального збитку № 165034 (а.с. 11-46), копією платіжної інструкції № 4976 від 10.10.2023 року (а.с. 49) та копією страхового акту № 165034 від 09.10.2023 року (а.с. 48), і відповідно становить 26 527,27 гривень (розмір страхового відшкодування (29 127,27 гривень (розмір матеріальних збитків) - 2 600 гривень (розмір франшизи). Відповідно до частин першої, другої\~статті 1166\~ЦК\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина 2\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК\~України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи, що [PERSON] не надав суду жодних доказів відсутності своєї вини у завданій шкоді, так само як і не надав доказів того, що сума відшкодування є завищеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ \~ Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3 028 гривень судового збору, розмір якого підтверджено платіжною інструкцією № 6280 від 13.02.2024 року (а.с. 64). Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень. Статтею 137 ЦПК України\~визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат позивача на правничу допомогу підтверджується договором № 1 про надання правової допомоги від 03.01.2024 року (а.с. 58-59), реєстром справ від 01.02.2024 року (а.с. 60), платіжною інструкцією № 6165 від 01.02.2024 року (а.с. 61), актом виконаний робіт від 16.02.2024 року (а.с. 62), детальним описом робіт (наданих послуг) від 16.02.2024 року, відповідно до яких розмір витрат позивача на правничу допомогу становить 6 000 гривень. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), адвокатом фактично було складено лише позовну заяву; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціни позову 26 527, 27 грн. (спір є малозначним), суд вважає, що розмір гонорару в 6 000 гривень є необґрунтованим та явно завищеним, оскільки сума гонорару адвоката складає майже 1/4 ціни позову, при тому, що адвокатом було підготовлено лише позовну заяву, на що витрачено порівняно невеликий проміжок часу. У судовому засіданні адвокат інтереси позивача не представляв. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат позивача на правничу допомогу до 4 000 гривень, що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved