Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.09.2009 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис № 187. Від шлюбу мають двох спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір`ю. Спільне життя з чоловіком не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на шлюб та сім`ю, обов`язки з ведення спільного господарства. Фактично сім`я припинила своє існування, з 21.06.2021 проживають окремо. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Строк на примирення просить не надавати. Крім того, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та не бере участі у їхньому вихованні. На підставі викладеного, просить шлюб укладений між нею та відповідачем - розірвати, а також стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі частини його доходів, строк на примирення просив не надавати. При цьому повідомив, що будь-яких пільг не має. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 26.09.2009 між сторонами укладений та зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис № 187, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] він 26.09.2009. Від шлюбу мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.08.2010 тасина [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.2018, - тож відповідно сторони є їхніми батьками. Згоди про місце проживання та виховання дітей між сторонами досягнуто. На теперішній час сім`я фактично розпалася, оскільки подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя. Шлюб між ними носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам позивача. На момент розгляду справи перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 СК України, судом не встановлені. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами на даний час немає. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, на теперішній час сторони фактично не ведуть спільного господарства. Діти перебувають на утриманні позивача. Проживання дітей з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дітьми, піклуватись про них та матеріально забезпечувати. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних підтверджень щодо неможливості ним утримувати неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до Закону України Про державний бюджет на 2024 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей: віком від 06 до 18 років з 01.01.2024 у розмірі 3196,00 грн., тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати за вимогу про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved