Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-16 00:00:00

25 жовтня 2023 року представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з серпня 2022 року по серпень 2023 року в розмірі 31 303,50 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2002 року, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2012 року (по справі № 522/2236/12). У шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.06.2013 року (справа № 1522/22041/12) постановлено стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а з 03.09.2022 року - у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на утримання [PERSON] до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Внаслідок невиконання Відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14.11.2017 року (по справі № 501/320/17) з Відповідача на користь Позивачки стягнуто за період червень 2013 - січень 2017 року неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 37 004,90 грн. Дане судове рішення у цій частині залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21.02.2019 року. Цією ж постановою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 501/320/17 було змінено розмір аліментів, що сплачується Відповідачем на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 1/2 на 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Не дивлячись на зменшення розміру аліментів, що підлягають сплаті [PERSON] на користь Позивачки на утримання неповнолітніх дітей, ним ні безпосередньо аліменти у новому розмірі, ні заборгованість зі сплати аліментів станом на момент звернення до суду з даним позовом не сплачені, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи здійснювати з правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання, призначене на 22 січня 2024 року з`явився представник позивача, просив проводити судове засідання без здійснення звукозапису, зобов`язався направити повістку відповідачу про призначення засідання на наступну дату. Сторонам надсилались судові повістки та розміщено оголошення на сайті суду. Судові повістки направлені позивачу та відповідачу повернулися до суду у зв`язку відсутністю адресату за вказаною адресою. Судовий розгляд перенесено на 05 березня 2024 року. В судове засідання, призначене на 05 березня 2024 року сторони не з`явилися. Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» «Судова повістка-повідомлення про судове засідання по цивільній справі №522/21001/23 на 05.03.2024 року [PERSON] на номер телефону [NUMBER] доставлено 22.01.2024 року.Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» «Судова повістка-повідомлення про судове засідання по цивільній справі №522/21001/23 на 05.03.2024 року [PERSON] на номер телефону [NUMBER] доставлено 22.01.2024 року. У зв`язку з відпусткою судді судове засідання перенесено на 17 квітня 2024 року. В судове засідання, призначене на 17 квітня 2024 року сторони не з`явилися. Представником позивача подано до суду заяву про слухання справи за його відсутності та відсутності позивача, проти заочного розгляду справине заперечував. Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» «Судова повістка-повідомлення про судове засідання по цивільній справі №522/21001/23 на 17.04.2024 року [PERSON] на номер телефону [NUMBER] доставлено 06.03.2024 року. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2012 року по справі № 1522/2236/12. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.06.2013 року (справа № 1522/22041/12) постановлено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 листопада 2017 року з відповідача на користь позивачки стягнуто за період з червня 2013 року по січень 2017 року неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 37004,90 грн. Вказане судове рішення у цій частині залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року. Цією ж постановою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 501/320/17 було змінено розмір аліментів, що сплачується відповідачем на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 1/2 на 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Позивачем був наданий розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2022 року по серпень 2023 року, згідно якого загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за цей період складає 31 303,50 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Як роз`яснив пленум у п.22 постанов Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Належних і допустимих доказів щодо звільнення від обов`язку утримувати дітей відповідачем не надано. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов не надав, не обґрунтував належними і допустимими доказами свої заперечення щодо вимог позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач надала докази в обґрунтування своїх позовних вимог, то суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З приводу судових витрат, які понесли сторони. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно статті 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1, 2 вказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved