Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати [PERSON] за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 в розмірі 62730,93 грн, моральної шкоди в розмірі 5000 грн та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 1000 грн. В обгрунтування позову зазначає, що [PERSON] працює з 2007 року у Приватному акціонерному товаристві „Стебницьке гірничо-хімічне підприємство „Полімінерал кріпильником по 3-му розряду. З 2023 року підприємство почало із затримкою, нерегулярно та не в повному обсязі виплачувати [PERSON] заробітну плату. Оскільки підприємство не видає позивачу довідку про розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з січня 2023 року, такі відомості він зміг отримати у Дрогобицькому відділенні ГУ ПФУ у Львівській області. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наданих ГУ ПФУ у Львівській області від 01.12.2023 (Форма ОК-7), де під кодом 05762281 зазначено страхувальника Приватне акціонерне товариство „Стебницьке гірничо-хімічне підприємство „Полімінерал, підприємством була нарахована позивачу у 2023 році заробітна плата у наступному розмірі: січень 7067,79 грн; лютий 6425,68 грн; березень 6817 грн; квітень 6224,11 грн; травень 7273,18 грн; червень 9202,11 грн; липень - 9488,96 грн; серпень - 7867,71 грн, вересень - 6864,39 грн. Загальна сума нарахованої заробітної плати складає 67230,93 грн. Згідно виписок з банківського рахунку позивача, відкритого в АТ „ПУМБ для отримання заробітної плати, підприємством за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 було виплачено: січень 2023 року: 0 грн; лютий 2023 року: 09.02.2023 5493,92 грн, 14.02.2023 - 2000 гн; березень 2023 року: 0 грн; квітень 2023 року: 14.04.2023 4160,62 грн; травень 2023 року: 30.05.2023 - 1831,64 грн.; червень 2023 року: 0 грн; липень 2023 року: 03.07.2023 2000 грн; 25.07.2023 1000 грн; серпень 2023 року: 11.08.2023 500 грн; 29.08.2023 1000 грн; вересень 2023 року: 0 грн. При цьому, зазначає, що 09.02.2023, 14.02.2023, 14.04.2023 та 30.05.2023 була виплачена заборгованість по заробітній платі позивача у розмірі 13486,18 грн, яка існувала станом на 01.01.2023. Тобто, підприємство виплатило [PERSON] лише 4500 грн заробітної плати, незважаючи на те, що він протягом такого тривалого періоду постійно працював повний робочий день. Станом на 01.10.2023 заборгованість ПрАТ „СГХП „Полімінерал із заробітної плати перед позивачем складає 62730,93 грн. Наголошує, що, незважаючи на таке грубе незаконне порушення прав позивача на отримання винагороди за працю, його законні вимоги негайно погасити заборгованість та колективні звернення разом з іншими працівниками, права яких також порушено значною заборгованістю із заробітної плати протягом тривалого часу, керівник підприємства у відповідь тільки пропонує звільнитися за власним бажанням, якщо не підходять умови праці. Вказує, що внаслідок порушення конституційного права [PERSON] на оплату працю, невиплати заробітної плати у повному обсязі протягом усього тривалого часу роботи, при цьому у деякі місяці підприємством взагалі не виплачувалася заробітна плата, зверхнього ставлення відповідача до позивача під час звернень про виплату зарплати, він поніс моральні страждання, які виразились у неотриманні коштів, необхідних йому для проживання протягом тривалого періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, принизило його, вважає, що розмір понесеної ним моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано становить 5000 грн. Окрім того, позивачем понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Представник відповідача відзив не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки [PERSON] працює кріпильником по 3-му розряду з підземною тарифною ставкою ГД-1 в ПрАТ „Стебницьке гірничо-хімічне підприємство „Полімінерал. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України „Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.Роботодавець (роботодавець фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Згідно з ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 21 Закону України „Про оплату праці, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини справа „Суханов та Ільченко проти України заяви № 68385/10 та 71378/10, справа „Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини, заява № 42527/98 тощо) „майно може являти собою „існуюче майно або засоби, включаючи „право вимоги відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні „законне сподівання/„правомірне очікування (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. У Постанові Верховного Суду від 18.01.2021 у справі № 607/2699/17 (провадження №6115999св20) викладений висновок про те, що системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів; усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 18.07.2018 у справі № 359/10023/16-ц, від 07.10.2020 у справі № 523/14396/19, від 16.11.2020 у справі № 607/3509/17, від 23.12.2021 у справі № 607/1429/17.У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2020 у справі №607/3509/17 (провадження № 61-12609св20) зазначено, що оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наданих ГУ ПФУ у Львівській області 01.12.2023, (Форма ОК-7), де під кодом 05762281 зазначено страхувальника - Приватне акціонерне товариство „Стебницьке гірничо-хімічне підприємство „Полімінерал", за звітний 2023 рік за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 нараховано заробітну плату в розмірі 67230,93 грн., з яких: січень - 7067,79; лютий - 6425,68; березень - 6817; квітень - 6224,11; травень - 7273,18; червень - 9202,11; липень - 9488,96; серпень -7867,71; вересень - 6864,39. Згідно з виписками з банківського рахунку [PERSON] , відкритого в АТ „ПУМБ", для отримання заробітної плати, Приватним акціонерним товариством „Стебницьке гірничо-хімічне підприємство „Полімінерал" за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 було виплачено: лютий 2023 року: 09.02.2023 5493,92 грн, 14.02.2023 - 2000 грн; квітень 2023 року: 14.04.2023 4160,62 грн; травень 2023 року: 30.05.2023 - 1831,64 грн.; липень 2023 року: 03.07.2023 2000 грн; 25.07.2023 1000 грн; серпень 2023 року: 11.08.2023 500 грн; 29.08.2023 1000 грн. Згідно з розрахунковим листом за січень 2023 року борг за підприємством на початок місяця становить 13486,18 грн. Отже, за вирахуванням заборгованості за 2022 рік (13486,18 грн), підприємством сплачено [PERSON] 4500 грн, що без урахування ПДФО, військового збору та профспілкового внеску становить 5590,06 грн. Враховуючи викладене, за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 заборгованість по заробітній платі становить 61640,87 грн (67230,93 грн - 5590,06 грн = 61640,87 грн), з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.Таким чином, рішення в частині негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати позивача в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, якою передбачене відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідачем порушено конституційне право позивача на оплату праці, не виплати заробітної плати у повному обсязі протягом усього тривалого часу роботи, що призвело до моральних страждань позивача, які виразились у неотриманні коштів необхідних йому для проживання протягом тривалого періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, принизило його. Суд погоджується з позицією позивача про те, що неможливість отримувати належну платню за роботу позбавило його задовольняти необхідні соціально-матеріальні потреби, що є прямим свідченням завданих моральних страждань. В той же час, визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує характер порушення його прав, тяжкість і істотність вимушених змін у житті внаслідок порушення трудових прав та зусиль, вжитих для їх відновлення, виходячи з засад розумності та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа „Серявін та інші проти України). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в цій справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи „Van de Hurk v. the Netherlands, „Boldea v. Romania, „Moreira Ferreira v. Portugal).Згідно п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Відповідно до статті 30 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі „Двойних проти України (пункт 80), від 10.12.2009 у справі „Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі „East/West Alliance Limited проти України, від 26.02.2015 у справі „Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 31.10.2023, укладеним між адвокатом Партикою Ольгою Владиславівною та [PERSON] , адвокат приймає доручення Клієнта здійснювати представництво його інтересів у цивільних справах, виконавчих провадженнях, учасником (стороною) яких є Клієнт. Відповідно до п. 3.1 даного Договору оплата послуг Адвоката за надання правничої допомоги здійснюється клієнтом згідно акта прийняття-передачі наданих послуг. Відповідно до акту прийняття-передачі наданих послуг № 1 від 20.12.2023 адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу з виконання предмету Договору. Детальний опис наданих послуг: зібрання доказів, складання позову про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати [PERSON] , стягнення понесеної моральної шкоди, нормативно-правове обгрунтування позовних вимог; витрачений час: 1 год.; вартість: 1000 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №93 від 20.12.2023, адвокатом Партикою О.В. отримано від [PERSON] 1000 грн; підстава: договір від 31.10.2023, акт № 1 від 20.12.2023. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 1000 грн є співмірними зі складністю цієї справи, а тому в відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір з відповідача слід стягнути в дохід спеціального фонду Державного фонду України судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved