Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24.12.2020 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/64695/82/971732, відповідно до умов якої кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 10000 грн, з максимальним лімітом, в межах якого встановлюється поточний ліміт, який становить 500000,00 грн (п.п. 1.3, 1.4.1 Договору). Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування) (п. 1.5 Договору). Датою початку кредитування є 24.12.2020 з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 24.12.2024. Факт надання банком позичальнику кредитних грошових коштів підтверджується копією виписки по рахунку. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Позичальник зобов`язався сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користуванням кредитом в розмірі п`яти відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком. Всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитом. 20.12.2022 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до п. 2.4 Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі й за кредитним договором №010/64695/82/971732 від 24.12.2020, укладеним між відповідачем та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким становить 39793,33 грн, з яких: 33762,00 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 4657,69 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1373,64 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості по штрафу. Після відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №010/64695/82/971732 від 24.12.2020, відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок нового кредитора. 22.06.2023 позивач направив відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, проте станом на дату подачі позову вказана досудова вимога відповідачем не виконана, у зв`язку з чим ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» звертається до суду з даною позовною заявою. Тому просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №010/64695/82/971732 від 24.12.2020 в розмірі 39793,33 грн, з яких: 33762,00 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 4657,69 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1373,64 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості по штрафу. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання 15.04.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» - адвокат Титаренко В.В. попередньо через систему «Електронний суд» подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує з приводу ухвалення заочного рішення. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку.Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет (вебадреса сторінки - http://vnr.vn.court.gov.ua). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За згодою сторони позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 15.04.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що 24.12.2020 [PERSON] було підписано та подано Заяву до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картака» №010/64695/82/971732, що свідчить про укладення між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] Договору банківського обслуговування, за яким кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 10000 грн, з максимальним лімітом, в межах якого встановлюється поточний ліміт, який становить 500000,00 грн; строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування); датою початку кредитування є 24.12.2020, з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 24.12.2024 (а.с. 5). Вищевказана Заява підписана відповідачем [PERSON] власноручним підписом. На підтвердження факту укладення кредитного договору до позову долучено паспорт споживчого кредиту (а.с. 6), який підписаний власноручно відповідачем [PERSON] , та правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 7-14). Відповідно до копії Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, укладеного між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», на умовах та в порядку, встановленому цим договором, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а.с. 25-29). Згідно з витягом з реєстру боржників, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №010/64695/82/971732 становить 39793,33 грн, з яких: 38419,69 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1373,64 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 35). 22.06.2023 [PERSON] було направлено досудову вимогу №1-90340 щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №010/64695/82/971732, а саме: негайно, в строк до 22.07.2023, погасити заборгованість по кредиту у розмірі 39793,33 грн (а.с. 36). На підтвердження факту користування грошовими коштами за кредитним договором №010/64695/82/971732 від 24.12.2022 та факту несплати грошових коштів надано копію виписки по рахунку [PERSON] та розрахунок заборгованості по картковому кредиту (а.с. 17-23, 24). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 (справа № 906/1174/18) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20) зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Установлено, що між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС»20.12.2022 укладено Договір відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №010/64695/82/971732 становить 39793,33 грн, з яких: 38419,69 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1373,64 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС»набуло право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оскільки виписка по рахунку [PERSON] та розрахунок заборгованості за договором №010/64695/82/971732 від 24.12.2020, укладеним між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль»та [PERSON] , наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом, який повністю підтверджує надання коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, нарахування відсотків, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ні Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль», ні його правонаступнику - ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» не повернуті, тобто відповідачем не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом установлено, що 14 червня 2023 року між адвокатом Титаренком В.В. та ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір про надання правничої допомоги, в якому зазначено, що вартість правничої допомоги та порядок розрахунків за її надання клієнту визначаються сторонами в Додатку 1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору, та актами надання правничої допомоги (пункт 4.1 Договору). З Додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 №14/06/2023 убачається, що вартість правничої допомоги складає 1400 грн. На підтвердження оплати вказаної суми правничої допомоги надано платіжну інструкцію від 11.10.2023 №1783. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» на правничу допомогу, в сумі 1400,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved