Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-02 00:00:00

01.03.2024 позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 01.02.2024 в сумі 31622,37 грн. та судовий збір 3028 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що з 01.12.2021 з відповідачами укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Зазначені договори розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua. Відмови від приєднання до договору споживачами подано не було. З 01.07.2014 відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. Квартира [ADDRESS] . Ліста обладнана будинковим приладом обліку теплової енергії. Відповідно, нарахування кількості та вартості послуги з постачання теплової енергії за даною адресою проводилися згідно показів загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 №830 - в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1022, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 №1182 - в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1023, та відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що по особовому рахунку відповідачів є надходження часткових оплат та стягнень, такі є погашенням боргів попередніх періодів та згідно судових рішень. Оплата за спожиті послуги повинна здійснюватися споживачем до кінця розрахункового періоду (місяця). Отже, у відповідачів виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та станом на 12.02.2024 за період з 01.11.2022 по 01.02.2024 складає 31622,37 грн. Таким чином, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через небажання відповідачів здійснювати оплату за надані послуги з централізованого опалення позивачеві, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01.02.2021 №461/5345/21, за позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за період з 01.06.2019 по 31.06.2020 суд задоволив вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення заборгованості з вищевказаних споживачів, а також судом були встановлені обставини, які на думку позивача мають місце у даному спорі. Оскільки станом на 12.02.2023 відповідачі не здійснюють оплату за надані послуги, сума та період заборгованості зростає, відповідно, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Ухвалою суду від 05.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20.03.2024 відповідачем [PERSON] подано заяву про долучення до матеріалів справи документів. В судовому засіданні 03.04.2024 відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про залучення в якості співвідповідача [PERSON] , якій [PERSON] заповів всю належну йому на праві власності частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою, яка відображена в протоколі судового засідання від 03.04.2024, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залучення в якості співвідповідача у справі [PERSON] , враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та того, що право визначати коло відповідачів належить позивачеві, який заперечив проти залучення [PERSON] в якості співвідповідача у вказаній справі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подали. В судовому засіданні представник позивача Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» Лозинська О.А. позовну заяву підтримала, просила задоволити таку в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву визнав частково. Вважає, що в сплаті боргу має брати участь і [PERSON] , яка є дружиною померлого [PERSON] , який був власником частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Просив врахувати, що в провадженні Галицького районного суду м. Львова та Франківського районного суду м. Львова є спір з [PERSON] з приводу права власності на частку померлого [PERSON] у вказаній квартирі. Повідомив, що інші співвласники квартири участі в оплаті боргу не беруть, а самостійно в повному обсязі йому оплатити борг дуже складно, оскільки він є пенсіонером. Окрім цього долучив до матеріалів справи копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER], на підставі виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2022 у справі №461/5345/21. Пояснив, що в квартирі фактично проживає він та його [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, входячи з наступного. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2024 скасовано судовий наказ Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2023 (справа №461/9748/23, провадження №2-н/461/1438/23) про солідарне стягнення з [PERSON] ( [INFO] , серія і номер паспорта [NUMBER] , ідентифікаційний номер невідомий, адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ), [PERSON] ( [INFO] , серія і номер паспорта [NUMBER] , ідентифікаційний номер невідомий, адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ), [PERSON] ( [INFO] , серія і номер паспорта [NUMBER] , ідентифікаційний номер невідомий, адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ), [PERSON] ( [INFO] , ПГУ №004646933, ідентифікаційний номер невідомий, адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (адреса: 79040, м.Львів, вул. Д. Апостола, 1, р/р [NUMBER] в АБ «УКРГАЗБАНК» МФО 320478, ЄДРПОУ 05506460) заборгованості за надані послуги централізованого опалення (постачання теплої води) за період нарахувань з 01.11.2022 по 30.09.2023 в розмірі 19613,63 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 268 гривень 40 копійок, тобто по 67 грн. 10 хв. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №364631213 від 06.02.2024. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛMKП «Львівтеплоенерго» №1 від 06.02.2024, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані і проживають в квартирі [ADDRESS] . Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійснення своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно ч.1 ст.13 даного Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV, Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. На виконання даних вимог Закону, 01.12.2021 ЛМКП «Львівтеплоенерго» з відповідачами укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. Зазначений договір розміщений на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua. Відповідно до п.13 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю пописаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Відмови від приєднання до договору споживачами подано не було. Крім цього, факт існування відносин щодо надання та отримання послуг між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01.02.2022 у справі №461/5345/21, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 в справі №302/1315/14-ц, та в постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 у справі №6-2864цс15). За умовами вищевказаного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України). Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. З матеріалів справи вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як співвласники та споживачі комунальних послуг свої зобов`язання по оплаті з постачання теплової енергії належним чином не виконують. Згідно з розрахунками позивача, за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2022 по 01.02.2024 відповідачі заборгували за постачання теплової енергії 31622,37 грн. Відповідачами вказані розрахунки не заперечено та не спростовано, а відтак такі приймаються судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи покликання відповідача [PERSON] про необхідність участі у сплаті боргу [PERSON] , суд дійшов висновку, що такі є безпідставними, з огляду на наступне. Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру №163/7 від 16.03.1994, вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.01.2017. Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Сулимою Н.Б. 04.07.2016, [PERSON] , [INFO] , заповів всю належну йому на праві власності частину квартири [ADDRESS] своїй дружині [PERSON] . Разом з тим, в ході судового розгляду не здобуто жодних доказів того, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] чи споживачем послуг з постачання теплової енергії за вказаною адресою. Відтак, оскільки, представником ЛМКП «Львівтеплоенерго» надано докази на підтвердження надання послуг постачання теплової енергії та їх обґрунтованості, обґрунтовано розрахунок заявленої до стягнення суми, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів плати за теплопостачання знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, так як відповідачі у встановленому законом порядку не відмовлялися від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що давало б підстави для звільнення від оплати, відповідачами не надано, тому відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Окрім цього, судом встановлено, що при зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 757 грн. з кожного.

Outcome: approved