Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

04 жовтня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , відносно якого з 2012 року не виявляє належної батьківської уваги та турботи, не підтримує його матеріально, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Указує, що наявні обставини для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина. Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито та розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, постановлено про розгляд справи в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, з підстав, викладених в ньому, просила його задовольнити в повному обсязі. У вступному слові, крім обставин зазначених в позові, позивач зазначила, що на даний час, після повідомлення відповідачу її наміру про звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, поведінка відповідача та його ставлення до дитини не змінилась. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Представник третьої\~особи \~Шевченківської сільської\~ради Миколаївської\~областіЯновська Т.В.\~у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача. Суду пояснила, що органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина, відповідач органом опіки та піклування повідомлений про порушення [PERSON] питання про позбавлення його батьківських прав, був викликаний на засідання відповідної комісії, однак не з`явився та не повідомив причини неявки. вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , буде відповідати інтересам дитини. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини шостої\~статті 259 ЦПК України\~у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Заслухавши вступні слова позивача [PERSON] та представника третьої особи [PERSON] , думку неповнолітнього [PERSON] , дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд установив наступне. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2010 року (а.с.9). Мати дитини, [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 вересня 2014 року змінила прізвище на [PERSON] після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] (а.с.7). Відповідно до приписів частини другої статті 150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини першої статті 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З усталеної судової практики вбачається, що ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до відомостей Шевченківської сільської ради Миколаївської області, відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS] (а.с.29). З відповідача [PERSON] на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року №2/477/516/2014 стягуються щомісячно аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Разом з цим, аліменти не сплачуються та у відповідача наявна загальна заборгованість в розмірі 257\~527,95 грн (а.с.10-11). Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] та чоловіком матері [PERSON] у [ADDRESS] (а.с.12). Згідно довідки від 10 липня 2023 року №25 та характеристики від 23 липня 223 року №078 Шевченківського ліцею Шевченківської сільської ради Миколаївської області, неповнолітній [PERSON] навчається в зазначеному ліцеї 8 класі, біологічний батько дитини [PERSON] контакту із закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.13, 14). Відповідно до висновку Шевченківської сільської ради Миколаївської області як органу опіки та піклування від 13 вересня 2023 року №891/02-30/23 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.51-53). Зі змісту вказаного рішення також убачається, що відповідач [PERSON] був запрошений до служби у справах дітей Шевченківської сільської ради Миколаївської області з метою з`ясування його думки щодо позбавлення батьківських прав відносно його сина, однак відповідач до служби не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейський суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Савіни проти України», яке 18 березня 2009 року набуло статусу остаточного, вказав, в тому числі, на необхідності з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №459/3411/18 (провадження № 61-10531св21) від 29 вересня 2021 року дійшов правового висновку, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено\~статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини, інших осіб, які незаконно їх утримують та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі №562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі №306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі №461/7447/17). Під час судового розгляду судом встановлено, що ні позивач, ні будь-яка інша особа не чинила перешкод відповідачу у реалізації його батьківських прав, відповідач втратив інтерес до сина та не бажає налагодити спілкування. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, ухиляється від обов`язку по його вихованню, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками. Згідно частини шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, згідно частини четвертої статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини або якщо є хронічними алкоголіками чи наркоманами. За приписами частини другої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У судовому засіданні неповнолітній [PERSON] висловив думку про доцільність позбавлення його батька батьківських прав, вказував, що свого біологічного батька зі свідомого віку ніколи не бачив, батько ніяким чином не допомагає йому. Зазначив, що проживає разом з матір`ю та її чоловіком [PERSON] , якого вважає своїм батьком та бажає, щоб він його усиновив. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав та вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав, є необхідним та відповідає інтересам його неповнолітнього сина, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Разом з тим, суд уважає за необхідне роз`яснити відповідачу положення статті 169 СК України щодо права батька, позбавленого батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни його поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Судові витрати розподілити у відповідності до статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved