Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-14 00:00:00

08 травня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з її батьком [PERSON] , [INFO] . Вимоги позивача обгрунтовані тим, що після народження дитини в дружини загострилася психічна хвороба, яка супроводжувалася галюцинаціями, маячнею, агресією, ігноруванням потреб доньки, ігноруванням прохань та порад рідних про задоволення потреб дитини. Такий стан дружини тривав дуже довго , вона так і не змогла повністю самостійно займатися донькою, була млява у вирішенні потреб дитини та у домашніх справах, її майже постійно потрібна була допомога, проте її лікування допомоала на деякий час. Проте з початком повномасштабного вторгнення на територію Україні військ агресора, хх психічний стан різко погіршився. З червня 2022 року по теперішній час відповідачка багаторазово знаходилась на стаціонарному лікуванні у КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я". Між лікуванням вдлма вона може перебувати недовгий час, при цьому не звертає належну вагу на потреби дитини, не може забезпечити їй належних безпечних умов проживання. З того часу донька постійно проживає з ним, він повністю забезпечує її потреби, піклується, займається здоров`ям та вихованням. Тому це стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Одночасно зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради у строк до 15.08.2023 року скласти письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.09.2023 року витребувано з КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" (м.Миколаїв,вул.2-га Екіпажна,4) інформацію щодо перебування [PERSON] , [INFO] . , на обліку та з якого часу та з яким діагнозом, періоди перебування на стаціонарному лікуванні та з яким діагнозом, скільки разів зверталася за амбулаторною допомогою . Витребувано з КНП "Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня" (46027 м.Тернопіль, вул.Тролейбусна,14) ) інформацію щодо перебування [PERSON] , [INFO] , на лікуванні за період з 01 березня 2022 року по теперішній час та з яким діагнозом, періоди перебування на стаціонарному лікуванні та з яким діагнозом, скільки разів зверталася за амбулаторною допомогою . Витребувано з ГУНП в Миколаївській області (54001 , м.Миколаїв, вул. Декабристів,5) інформацію чи зверталася [PERSON] в період з 2020 року по теперішній час з заявами про зникнення своєї доньки [PERSON] , [INFO] , адреса проживання [ADDRESS] та щодо результатів розгляду цих заяв. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.09.2023 залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради (м.Миколаїв, вул. Адміральська, 20) виключивши зі складу третіх осіб орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради. Зобов`язано орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради в строк до 20 листопада 2023 року скласти висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. Також витребувано з КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" інформацію щодо перебування [PERSON] , [INFO] на обліку та з якого часу та з яким діагнозом, в якому стані зверталася за допомогою зазначивши конкретні періоди перебування на стаціонарному лікуванні та з яким діагнозом,скільки разів зверталася за амбулаторною допомогою з яким діагнозом - за період 2022-2023 років. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову з викладених в позові підстав. Суду пояснив, що за час війни стан здоров`я дружини значно погіршився, вона не усвідомлює навколишню реальність, живе у своєму вигаданому світі, почалися прояви агресії, декілька разів она налякала доньку. Вона не може наразі забезпечувати потреби дитини, піклуватися про неї, часто перебуває на стаціонарному лікуванні. на теперішній час складається ситуація, що не мати має доглядати за дитиною, а навпаки, проте донька ще занадто мала для цього. З літа 2022 року дитина постійно проживає з ним, у них дуже добрі довірливі стосунки, він у всьому допомагає доньці, вони все роблять разом. Його робота пов`язана з ІТ-сферою, він працює з домашнього комп`ютера, отже має змогу постійно перебувати з дитиною. 22.01.2024 року на адресу суду від представника органу опіки та піклування [PERSON] надійшла заява про долучення до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з батьком. Судову справу просять слухати в відсутність представника,підтримує висновок органу опіки та піклування. Допитана в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки, рідною бабусею дитини, підтвердила викладені у позові обставини. Суду пояснила, що її донька [PERSON] є дійсно психічно хворою людиною. вона дуже любить свою доньку, проте дійсно не може піклуватися про неї. Наразі донька проживає з нею та хворим батьком дуже похилого віку, отже у їх квартирі просто немає умов для проживання маленької дитини. Настя вже тривалий час проживає з батьком, у них дуже довіриві відносини, [PERSON] прекрасний батько, добре опікується дитиною У них в родині дійсно склалася з об`єктивна ситуація, коли дитині краще проживати з батьком. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи,у судове засідання неодноразово не з`явиласяся, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавала. Відзив на позов не надала. Таким чином, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогамст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08.10.2010 року по 26.06.2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Зі слів [PERSON] після одруження він дізнався, що [PERSON] ще зі студентських років лікувалася у стаціонарі Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 декілька разів, але запевнила, що це було тимчасово і вона вже здорова [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] . Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 червня 2017 року розірвано шлюб , зареєстрований 08.10.2010 року Центральним районним у м.Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №410. Після розлучення дитина залишалася проживати з матір`ю та бабусею, батько приймав активну участь у вихованні та розвитку дитини, належним чином забезпечував та утримував її. [PERSON] вживав заходи щодо створення умов проживання для дитини. За місцем проживання [PERSON] спеціалістами служби Центрального району проведено обстеження умов створених для дитини. Під час обстеження встановлено, що місцем проживання матері для дитини обладнано місце занять та відпочинку. Але мати дитини не працює внаслідок захворювання. Зі слів бабусі на час відвідування спеціалістами служби у справах дітей [PERSON] знову госпіталізовано до МОПЛ №1. 16.10.2023 року Адміністрація Комунального некомерційного підприємства "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради на запит Центрального районного суду м.Миколаєва повідомляє, що гр. [PERSON] , [INFO] на лікуванні у лікаря-нарколога не перебувала, за медичною допомогою не зверталися. Неодноразово лікувалася стаціонарно в психіатричному відділенні. Останній раз з 06.07.2023 року по 18.08.2023 року з діагнозом: "Шизоафективний розлад, маніакальний тип". 23.10.2023 року до канцелярії суду від відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області на виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва про витребування доказів від 21.09.2023 року надійшла інформація , що згідно даних ІКС ІПНП заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та іншій події за вказаним періодом, а саме: з 01.01.2020 року по теперішній час, [PERSON] з приводу зникнення своєї доньки, [PERSON] , зверталася до відділення поліції №1 п`ять разів. 25 жовтня 2023 року до суду від КНП "Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня"Тернопільської обласної ради на запит Центрального районного суду від 21.09.2023 повідомляють , що направляються копії виписних епікризів з медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП "ТОКПЛ" ТОР в період з : 02.05.2022- 20.05.2022 та 27.05.2022 - 15.06.2022 у 4-му психіатричному відділенні. З виписки з іст.х-би №5162 вбачається, що [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз заключний клінічний - Шизоафективний розлад,маніакальний тип. З виписки №6500 F20.) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз - параноїдна шизофренія,безперервний перебіг, стабільний дефект. 22 лютого 2024 року до суду від Комунального Некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр Психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради на виконання ухвали суду від 24.01.2024 року надійшла наступна інформація, що [PERSON] [INFO] , неодноразово , а саме дев`ять раізв зверталася за медичною допомогою до закладу у період з 2022 по 2023 рік, сім разів перебувала на стиаціонарному лікуванні тривалість по 2 місяці кожного разу. Встановлено діагноз F25.0 Шизоафективний розлад, маніакальний тип. З 27 листопада 2023 року по 02 лютого 2024 року безперервно перебувала на стаціонарному лікуванні. Висновком виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.01.2024 року №367-02.02.01-22/06/14/24 про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , встановлено, що орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Частиною першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Стаття 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей». Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Матеріалами справи підтверджується, що позивач постійно займається вихованням дитини, має належні умови проживання та стабільний заробіток, отже має всі умови для створення сприятливих умов для розвитку та вихованню дитини, з якою у ньго існують справжні дружні та довірливі батьківськи відносини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Висновок виконавчого комітету ММР є достатньо обґрунтованим, обставини, викладені у ньому підтверджені належними доказами, знайшли своє підтвердження і у судовому засіданні та не суперечать інтересам дитини, тому суд враховує його при вирішені спору у частині визначення місця проживання малолітньої дитини. Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. При таких обставинах, суд приходить до висновку шо на час розгляду справи позивач фактично самостійно виховує малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Отже, врахувавши досліджені докази, виходячи з балансу інтересів дитини та батьків, з найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про те, що визначення місця проживання дитини з батьком буде максимально відповідати інтересам дитини. При цьому, суд зазначає, що матір дитини, яка безумовно відіграє важливу роль у її житті, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. На час ухвалення рішення по даній справі судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж з батьком. Таким чином, оскільки мати дитини не має самостійного доходу і через свою хворобу не може забезпечити потреб дитини, виходячи з інтересів дитини , а також того факту, що протягом останнього більше року донька проживає разом з батьком - [PERSON] , суд приходить до висновку, що враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, доцільним є визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий сбір сплачений позивачем при подачі позову до суду

Outcome: approved