Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою. В обґрунтування зазначає, що [INFO] , у віці 82 роки померла [PERSON] , яка на день своєї смерті проживала разом із своїм онуком [PERSON] по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області від 10.06.1997 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] та підтверджується договором дарування від 30 жовтня 1990 року, посвідчений Гереженівською сільською радою за реєстраційним номером 40 та із сертифікату на право на земельну частку (пай) від 20.01.1997 року № ЧР 012216. Звернувшись до державного нотаріуса Першої уманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було заведено спадкову справу за № 64/2024, що підтверджується постановою від 23.03.2024 року № 418/02- 31. У процесі заведення спадкової справи нотаріусом було встановлено, що з метою оформлення спадкових прав, заявнику необхідно встановити факт перебування на утримання спадкодавця на протязі не менше одного року до дня відкриття спадщини у відповідності до статті 531 ЦК УРСР 1963 року. У зв`язку із цим, постановою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із вищевказаних підстав. У відповідності до даних спадкової справи 64 за 2024 рік зазначено, що на підставі заяви [PERSON] від 19.03.2024 року про прийняття і видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , було заведено спадкову справу № 64 за 2024 рік. За даними спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем, за результатами чого було встановлено, що спадкові договори, спадкові справи та заповіти на ім`я та від імені [PERSON] відсутні. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину чи претендують не неї відсутні. В результаті перевірки документів, постановою нотаріуса Першої уманської державної нотаріальної контори від 23.03.2024 № 418/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують перебування на утриманні спадкодавця. Єдиною рідною та близькою людиною для померлої [PERSON] та, відповідно, єдиним спадкоємцем до майна померлої є заявник. В судове засідання заявник та представник заявника не прибули, подано заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують в повному обсязі та просить задовольнити. Представник Христинівської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області в судове засідання не зявимвся, проте надав суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників судового процесу, на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. [INFO] , у віці 82 роки померла [PERSON] , яка на день своєї смерті проживала разом із своїм онуком [PERSON] по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області від 10.06.1997 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] та підтверджується договором дарування від 30 жовтня 1990 року, посвідчений Гереженівською сільською радою за реєстраційним номером 40 та із сертифікату на право на земельну частку (пай) від 20.01.1997 року № ЧР 012216. Відповідно до даних паспорту серії [NUMBER] [PERSON] , останній був зареєстрований та проживав із 1989 року по [ADDRESS] , тобто, разом із спадкодавицею [PERSON] . Актом Гереженівського старостинського округу Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області від 23.10.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебував на утриманні [PERSON] , котра померла [INFO] , з 1985 року і до дня її смерті, що підтверджується свідками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області від 2 червня 2018 року № 486 зазначено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] з 12.09.1989 року по 2 червня 2018 року. Разом із ним проживала, була зареєстрована та вела спільне господарство [PERSON] , яка померла [INFO] . Похорони провів [PERSON] за власний рахунок (довідка додається). За письмовими свідченнями [PERSON] , [INFO] , справжність підпису якої було засвідчено старостою Гереженівської старостинського округу Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області 23.10.2023 року за № 1-18, встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебував на утриманні [PERSON] , котра померла [INFO] з 1985 року і до дня її смерті [INFO] . За письмовими свідченнями [PERSON] , [INFO] , справжність підпису якої було засвідчено старостою Гереженівської старостинського округу Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області 23.10.2023 року за № 1-17, встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебував на утриманні [PERSON] , котра померла [INFO] з 1985 року і до дня її смерті [INFO] (свідчення додаються). Відповідно до довідки Дмитрушківської сільської ради від 18.03.2024 року № 38 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] проживав разом із [PERSON] в [ADDRESS] та перебував на її утриманні. Згідно ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК Української РСР). Згідно з положенням ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України (ЦК) не менше одного року. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17 та від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено факт, про встановлення якого просить завник, вимоги не містять в собі спору про право цивільне, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved