Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 04.04.1997 року. Від вказаного шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.05.2014 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.2013 року. Після реєстрації шлюбу і до 2015 року проживали більш-менш нормально, а за тим з кожним наступним роком стосунки між ними почали погіршуватись, оскільки відповідач на протязі тривалого часу наносив позивачці тілесні ушкодження, родину належним чином не забезпечував, уваги взагалі не приділяв і з цього приводу у сторін постійно виникали суперечки та сварки, які переростали в скандали, у позивачки з відповідачем кардинально змінились погляди на сімейне життя та змінились сімейні цінності. Вони перестали розуміти один одного. Протягом останніх восьми років вони неодноразово мали намір розлучитись, але приймали рішення все-таки зберегти сім`ю заради дітей, але позитивних наслідків це недало, оскільки після примирення нічого не мінялося, призводло лише до погіршення стосунків. Постійні сварки негативно впливали психічне здоров`я позивачки та дітей. Сторони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного і кохання між ними немає, а тому позивачка прийшла до висновку про те, що сім`ю зберегти неможливо. Остаточно сімейно шлюбні стосунки припинили у 2015 році, але продовжуємо проживати в одному будинку, як сусіді, міри для збереження сім`ї більше не приймають. Позивачка остаточно зрозуміла, що збереження сім`ї неможливе і шлюб між ними необхідно розірвати. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить позивачки інтересам та інтересам дітей, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 23.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Рішенням Вищої ради правосуддя від 05.09.2023 № 870/0/15-23 суддя [PERSON] звільнена з посади судді у відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.12.2023 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 16.02.2024 справу прийнято до свого провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином, в позовній заяві просила про розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання. 06.03.2024 року отримав особисто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відзиву чи інших клопотань до суду не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище зазначені обставини, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.04.1997 року відділом реєстрації акиів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 80 (а.с.6). Від вказаного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.05.2014 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.2013 року. (а.с. 7-8). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося із-за поведінки відповідача, постійних скандалів, вживання відповідачем алкогольних напоїв, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, буде шкодить інтересам позивачки. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулось. Позивач вважає примирення неможливим. Спору щодо місця проживанння неповнолітніх дітей немає. Статтею 51 КонституціїУкраїни закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СКУкраїни передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СКУкраїни документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В позовній заяві позивачка вказала , що всі судові витрати по справі бере на себе. На підставі викладеного та

Outcome: approved