Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на підставі рішення Любешівського районного суду Волинської області від 17.09.2013 року, яким стягувалися аліменти на утримання трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2004 року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення повноліття. Позивач зазначає, що відповідач перебуває на службі в ЗСУ, отже має можливість сплачувати аліменти в більшій сумі на утримання двох неповнолітніх дітей в частці до його заробітку (доходу), тому звернулася з зазначеним позовом до суду. Ухвалою суду від 22.08.2023 року провадження по справі відкрито. (а.с.15). Ухвалою суду від 12.09.2023 року провадження по справі було зупинено.(а.с.21). Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10.11.2023 року скасовано ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2023 року, справу направлено для продовження розгляду. (а.с.47, 48). Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області провадження по справі відновлено.(а.с.53). Ухвалами Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача та закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. (а.с.96,97). Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач згідно наявних у справі документів рахується зниклим безвісти. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі мають спільних неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.92) Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із позивачкою в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 29.08.2022 року, діти знаходяться на утриманні матері.(а.с.92) Відповідно виконавчого листа, виданого Любешівським районним судом Волинської області 17.09.2023 року, суд вирішив починаючи з 21.09.2013 року, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття: - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 400 гривень щомісячно, дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300 гривень щомісячно, дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 300 гривень щомісячно. (а.с.5) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з позовних вимог, позивач [PERSON] вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в частці від його заробітку (доходу) - в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів з відповідача судом враховано, що відповідач мобілізований та перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] , що підтверджується довідкою № 830 від 11.08.2022 року.(а.с.13) Також судом встановлено та підтверджується належними доказами, що на даний час [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 30.03.2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Любешівським відділом ДРАЦС у Камінь - Каширському районі Волинської області, актовий запис № 32.(а.с.21). Згідно сповіщення сім`ї № 61 від 22.07.2023 року, рядовий [PERSON] 17 липня 2023 року зник безвісти в районі населеного пункту Лиман Перший Куп`янського району Харківської області під час бойового зіткнення виконуючи бойове завдання щодо захисту незалежності України.(а.с.81). Нормами Сімейного кодексу України та Конституцією України обов`язок по утриманню дітей покладається на їх батьків. П. 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» встановлено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. В даному випадку, виплати грошового забезпечення регулються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884. Згідно п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. П.4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Суд зазначає, що рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку. Водночас суд вважає доречним вказати, що у відповідача по справі не виникло обов`язку щодо утримання дружини [PERSON] , оскільки згідно ч. 2 ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням встановлених обставин по справі суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, оскільки аліменти на утримання неповнолітніх дітей стягувалися у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень на кожну дитину, що є значно меншим за встановлений законом розмір аліментів на одну дитину, суд враховує що відповідач має стабільний дохід, а факт перебування відповідача у шлюбі, за відсутності обов`язку утримувати дружину, не свідчить про погіршення матеріального стану відповідача. Також, не підтверджено належними та допустимими доказами неможливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей або про погіршення його майнового стану. Зважаючи на вищевикладене в сукупності та беручи до уваги, що відповідно до СК України, батьки рівні в своїх правах та обов`язках, суд має підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітньої дитини та вважає вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частина 2 ст. 51 Конституції України, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved