Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду заявою про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на його утриманні. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON] з 21 липня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 10 червня 2013 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано. 24 грудня 2016 року він уклав шлюб з [PERSON] , а [INFO] у них народився син - [PERSON] . З моменту одруження, неповнолітні діти дружини від першого шлюбу проживають разом з ними, рідний батько дітей аліменти на їх утримання не сплачує, матеріально дітей не підтримує. Матеріальне утримання дружини, сина та дітей від першого шлюбу дружини він повністю взяв на себе, бере участь у їх вихованні, слідкує за здоров`ям та зебезпечує необхідний розвиток дітей. Після призову на військову службу 01.03.2022 року його заробітна плата зараховується на картки, які знаходяться у дружини [PERSON] , яка витрачає кошти у тому числі і на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Він, як вітчим, бере участь у вихованні неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , добровільно взяв на себе обов`язок утримання неповнолітніх пасинків. У зв`язку з вищевикладеним, просить встановити факт перебувння неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на його утриманні. Встановлення даного факту має для нього юридичне значення, так як дозволить реалізувати своє право на звільнення з військової служби на підставі абз.12 п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в заяві, просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що заявник [PERSON] є її чоловіком, в зареєстрованому шлюбі перебувають з 24 грудня 2016 року, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Крім того, разом з ними однією сім`є проживають її діти від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рідний батько дітей матеріально їх не забезпечує, питання про стягнення аліментів на утримання дітей від першого шлюбу не вирішувала, оскільки теперішній її чоловік [PERSON] добровільно взяв на себе обов`язок по забезпеченню її дітей. Після призову на військову службу [PERSON] віддав їй карки, на які зараховується його заробітна плата та вона витрачає кошти на утримання дітей. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив/а.с.176/. Представник заінтересованої особи [INFO] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Вислухавши представника заявника, заінтересованих осіб, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] з 21 липня 2007 року по 10 червня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу/а.с.17/. [INFO] народився [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження/а.с.19,20/. 24 грудня 2016 року заявник [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після чого дружіні присвоєно прізвище « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб/а.с.18/. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження/а.с.21/. Згідно копії акту № 172 від 04 грудня 2023 року, складеного депутатом П`ятихатської міської ради за адресою [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.23/. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування Пенсійного фонду України дохід [PERSON] у 2006 році склав 85,83 грн., у 2008 році - 5821,72 грн., у 2009 році - 7718 грн., у 2010 році - 10659 грн., у 2011 році - 2823 грн., у 2012 році - 2167,31 грн., у 2013 році -15425,50 грн., у 2019 році - 50076 грн., у 2020 році - 57784 грн., у 2021 році - 69983, 87 грн../а.с. 24-25/. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування Пенсійного фонду України дохід [PERSON] 2016 році складає 31010,14 грн., у 2017 році - 38400 грн., у 2022 році - 413526,80 грн., у 2023 році - 269851,37 грн. /а.с.26-28/. Згідно виписок акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» [PERSON] являється кліентом даного банку та має особовий рахунок, на який перераховувались кошти/а.с.29-32/. Відповідно до виписок акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заявник [PERSON] є кліентом даного банку, має банківський рахунок, на який зараховувалась заробітна плата військовослужбовця та здійснював оплату карткою на території м. П`ятихатки/а.с.33-83/. Згідно виписок акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» [PERSON] є кліентом даного банку, має банківський рахунок, на який зараховувалась заробітна плата військовослужбовця та здійснював оплату карткою на території м. П`ятихатки/84-97/. Відповідно до характеристики учня 9-А класу ліцею «Тріумф» П`ятихатської МР Дніпропетровської області [PERSON] навчається у ліцеї «Тріумф» з першого класу, сімлінний, старанний, неодноразово брав участь у різноманітних заходах, є творчою особистістю, наполеглевий та цілеспрямований/а.с.99/, має грамоти, сертифікати та відзнаки за досягнення у навчанні, спорті та позашкільних конкурсах/а.с.104-123/. З характеристики на ліцеїста 10-Г класу КЗО «Криворізький ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою» слідує, що [PERSON] навчається у данному закладі з 2023 року, характеризується з позитивного боку, за характером доброзичливий, вимогливий, цілеспрямований/а.с.100/. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом статей 293, 315 ЦПК України суд може установити будь-який факт, що має юридичне значення для фізичної особи, від якого залежить подальший розвиток цивільних правовідносин, у яких така особа є учасником. Натомість особливістю справ окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, є та обставина, що суд може визнати існування лише тих певних фактичних обставин дійсності, які породжують настання наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення суб`єктивних цивільних прав, юридичних обов`язків, а також цивільних правовідносин в цілому, тобто юридичні факти можуть бути встановлені судом лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як визначено частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Заявник у поданій заяві зазначає, що з моменту реєстрації шлюбу з [PERSON] неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають разом з ним, знаходиться на його утриманні і вихованні. До таких тверджень заявника суд в силу ст.141 СК України відноситься критично, оскільки розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Отже судом встановлено, що батьки дітей [PERSON] та [PERSON] разом повинні брати участь у вихованні та утриманні дітей, те, що батько дітей [PERSON] проживає за іншою адресою не свідчить про те, що батько самоусунувся від виховання та утримання дітей, не звільняє його від обов`язку виховувати та утримувати дітей. Будь-яких інших доказів про те, що [PERSON] не виховує та не утримує дітей, а тому заявник [PERSON] є особою, на утриманні якого знаходяться неповнолітні діти заявником не подано. Зокрема, заявником не надано доказів того, що в питанні виховання чи утримання неповнолітніх дітей батько умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з виховання дітей. Статтею 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейним кодексом України встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Отже, підстави для встановлення факту перебування неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відсутні. Крім того, системний аналіз положень СК України, Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить, що передбачене абзацом 12 підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану, у зв`язку з самостійним виховуванням дитини (дітей) віком до 18 років - стосується військовозобов`язаних, які є одинокими батьками (одинока матір/одинокий батько), оскільки застосування такого заходу покликане з метою недопущення залишення без батьківського нагляду (опіки та піклування) неповнолітніх дітей. А тому до категорії чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років відносяться чоловіки, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують дитину, яка позбавлена можливості материнського виховання. Це стосується випадків, коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин тощо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника не є законними та обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed