Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що до початку повномасштабного вторгнення російської федерації до України вона разом із матір`ю [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] , хоча остання була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з військовою російською агресією позивач разом із матір`ю були змушені переїхати до іншого місця проживання, а саме у м. Львів, де вони оселились по [ADDRESS] та стали на облік як внутрішньо переміщені особи. У подальшому з метою поліпшення умов проживання вони переїхали та уклали договір оренди за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців, крім позивача, після смерті [PERSON] немає. У липні 2023 року з метою оформлення спадщини позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С. (далі Нотаріус), однак постановою від 26.07.2023 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність особи (спадкоємця), місце проживання якого зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. За життя [PERSON] , в силу похилого віку та стану здоров`я останньої, починаючи з 12.08.2022 позивачка тричі викликала їй невідкладну медичну допомогу за останнім спільним місцем мешкання ( [ADDRESS] .). Під час чергового знаходження у лікарні [PERSON] 10.11.2022 померла, її поховання відбулося у м. Львові. У листопаді 2023 року Московським районним судом м. Харкова постановлена ухвала у справі № 643/8497/23 за заявою позивачки про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якою заяву позивачки залишено без розгляду. Додатково роз`яснено, що з поданої заяви вбачається спір про право та заявниця може звернутися в загальному позовному провадженню для вирішення цього питання. Представник Харківської міської ради у вказаній вище справі подав заяву, в якій зазначив, що судове рішення за результатами розгляду справи суттєво впливає на майнові права та обов`язки Харківської міської ради з огляду на положення ст. 1277 ЦК України про порядок визнання спадщини відумерлою, з яких слідує обов`язок ради внаслідок відсутності дійсних спадкоємців після смерті [PERSON] звернутись до суду із відповідною заявою про визнання спадщини квартири [ADDRESS] відумерлою та передати її у комунальну власність. Тобто фактично Харківська міська рада не визнає право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця за позивачкою. Позивачка просить суд позов задовольнити, встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] , визнати за позивачкою право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , судові витрати здійснити за рахунок позивача. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів спадкової справи, виклик та допит свідка. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення, відповідно до обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату й час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди представника позивача суд розглянув справу в порядку заочного провадження на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та покази свідка, дослідивши надані суду докази в їх сукупності суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини: позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є донькою [PERSON] (а.с. 49, 50). Позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] за життя була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 12, 35). У зв`язку з військовою агресією російської федерації позивач разом із матір`ю перемістились до іншого місця проживання, а саме до м. Львова, де оселились по [ADDRESS] та стали на облік як внутрішньо переміщені особи (а.с. 35, 43). В подальшому позивачка та [PERSON] переїхали для подальшого проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди від 30.04.2022, актом від 10.08.2023 про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] , викликами медичних працівників для надання невідкладної медичної допомоги [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-31, 45-47, 68). [INFO] [PERSON] померла у м. Львові, в цьому ж місті відбулось поховання померлої (а.с. 44, 48). З матеріалів спадкової справи № 64/2023, зведеної після смерті [PERSON] , суд встановив таке: 25.07.2023 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С. з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, інформація про відкриті спадкові справи після померлої відсутня. На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Спадщина складається з квартири за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] частка якої належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на жило від 09.03.2005 та 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2019. Постановою від 26.07.2023 позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність осіб, що були зареєстровані за однією адресою з [PERSON] на час відкриття спадщини (а.с. 115-129). Допитана у якості свідка [PERSON] показала, що познайомилась з [PERSON] , її донькою та онукою, коли вони всією сім`єю оселились у [ADDRESS] . Свідок була їх сусідкою та їй відомо, що [PERSON] хворіла, їй часто викликали швидку медичну допомогу. Догляд за нею здійснювала донька, яка й поховала матір після смерті у м. Львові. Оцінюючі надані докази в їх сукупності суд вважає, що факт проживання позивача разом з померлою матір`ю на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] доведений належними та допустимими доказами, а саме: показами свідка, договором оренди, актом про проживання, медичними документами. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Отже, судом встановлено, що позивач мешкала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є єдиним спадкоємцем першої черги, оформити свої спадкові права у нотаріуса позивач не змогла через не підтвердження факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином існують підстави для застосування виняткового способу захисту прав позивача визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку. Ураховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, встановлює факт проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнає за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved