Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-11 00:00:00

18 жовтня 2023 року до Червонозаводського районного суду м.Харкова звернувся адвокат Гончаров Д.О., який діє в інтересах позивача ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 284 419,22 грн, з яких: 50938,46 грн - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 5093,85 грн - штраф 10%; 30024,88 грн - пеня; 1890,41 грн - 3% річних; 9145,36 грн - інфляційні нарахування; 187326,26 грн - неустойка. В обґрунтування позову зазначено, що 03.11.2021 між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №11926/11/21-Г. 07.02.2022 права вимоги за Договором були відступлені до нового кредитора АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Додатку від 07.02.2022 року «Перелік Договорів фінансового лізингу до Договору відступлення прав вимоги (цесії) №21/07-2017 від 21.07.2017 року». Позивач свої зобов`язання виконав своєчасно, належним чином і в повному обсязі, зокрема, набув у свою власність та передав 03.11.2021, згідно з актом прийому-передачі на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлений відповідачем транспортний засіб марки Renault, моделі Megane, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , вартістю 256 124,00 грн., який був зареєстрований за позивачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 03.11.2021 ТСЦ 6341, а Відповідач зобов`язався прийняти транспортний засіб та своєчасно сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору фінансового лізингу та вимог Закону України «Про фінансовий лізинг». 03.11.2021 між [PERSON] та позивачем було укладено Договір поруки щодо забезпечення виконання [PERSON] усіх зобов`язань за Договором перед Лізингодавцем. Отже, відповідач [PERSON] порушив зобов`язання за договором фінансового лізингу щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка не погашена ним добровільно. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 22.06.2022 відповідачам направлена досудова вимога №УФ-45314 про сплату виниклої заборгованості з попередженням розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з позовною заявою про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкцій, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої заборгованості та інших збитків. 23.08.2023 ТОВ «УЛФ-Фінанс» направило відповідачам повідомлення про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу. Згідно з даним повідомленням Договір фінансового лізингу вважається розірваним з 01.09.2022 року. Цим повідомленням також було доведено до відома відповідачів, що повернення (вилучення) Об`єкта лізингу та розірвання (відмова) від Договору не звільняє відповідачів від сплати всіх нарахованих, але не сплачених платежів передбачених Договором, в тому числі не сплаченої суми штрафних санкцій та відшкодування завданих збитків, а право викупу предмета лізингу лізингоодержувачем втрачається. 11.08.2023 поручителю [PERSON] направлено вимогу з розрахунками №УФ-58205 про сплату даної заборгованості та попереджено останню, що у разі несплати заборгованості, позивач буде звертатися до суду з позовом про солідарне стягнення вказаної заборгованості. Станом на 01.09.2022 (дату розірвання договору фінансового лізингу) заборгованість по лізинговим платежам становить 50938,46 грн. На цю заборгованість нараховані штрафні санкції, а саме: 5093,85 грн - штраф 10%; 30024,88 грн - пеня; 1890,41 грн - 3% річних; 9145,36 грн - інфляційні нарахування; 187326,26 грн - неустойка. Неустойка нарахована позивачем у зв`язку з порушенням [PERSON] п. 8.8 Загальних умов Договору фінансового лізингу про повернення об`єкту лізингу, то з нього підлягає стягнення подвійного лізингового платежу з 01.09.2022 по 01.08.2023. Отже, загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів за даним договором становить 284419,22 грн. У зв`язку з чим ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.03.2024 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких представник зазначив про законність нарахування штрафних санкції за договором, а саме неустойки за невиконання відповідачем [PERSON] обов`язку щодо повернення об`єкту фінансового лізингу після дострокового розірвання договору фінансового лізингу, пені та штрафу. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 20.04.2023 № 399/0/15-23 Куп`янський міськрайонний суд Харківської області змінив територіальну підсудність судових справ на Червонозаводський районний суд м. Харкова. Представник позивача - адвокат Гончаров Д.О. через підсистему «Електронний суд» надав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та просить суд провести судове засідання за відсутності представника позивача. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] , відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилися, в порушення ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, не скористалися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву чи заперечень, будь-яких клопотань від них до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі не повідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, з урахуванням того, що відповідачі належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, не з`явилися в судове засідання, не подали відзив на позов, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. 12.04.2024 ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 03.11.2021 року між [PERSON] та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» укладено договір фінансового лізингу №11929/11/21-Г, який підписаний відповідачем [PERSON] . Предметом договору є транспортний засіб Renault, моделі Megane (вживаний), 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , вартістю 256 124,00 грн, строк лізингу за Договором складає 60 місяців з дня підписання сторонами Акту прийому-передачі. У пункті 10 Договору між сторонами узгоджений графік платежів. Вказаний договір укладений між сторонами в простій письмові формі, без нотаріального посвідчення (а.с.10-11). Згідно з актом прийому-передачі об`єкта лізингу до договору фінансового лізингу №11929/11/21-Г від 03.11.2021 ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» передав у користування [PERSON] транспортний засіб Renault, моделі Megane (вживаний), 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , вартістю 256 124,00 грн (а.с.20). З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором, між ТОВ "УЛФ-Фінанс" та [PERSON] було укладено договір поруки від 03.11.2021, відповідно до умов якого, [PERSON] відповідає за виконання [PERSON] усіх його грошових зобов`язань перед ТОВ «УЛФ-Фінанс» у повному обсязі, в тому числі в частині компенсації можливих збитків та сплати можливих штрафних санкцій, комісій (винагород), додаткових платежів, що виникли або виникнуть в майбутньому із Договору фінансового лізингу №11929/11/21-Г від 03.11.2021, укладеного між ТОВ "УЛФ-Фінанс" та [PERSON] , з урахуванням Додатку «Загальних умов до договору фінансового лізингу», а також усіх змін та доповнень до договору, в тому числі тих, що можуть бути укладені сторонами у майбутньому (а.с.21). Відповідач [PERSON] прийняв від позивача у платне володіння та користування замовлений транспортний засіб, а з 03.03.2022 припинив виконувати зобов`язання з оплати лізингових платежів. Отже, відповідач [PERSON] порушив зобов`язання за договором фінансового лізингу щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка не погашена ним добровільно. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач 22.06.2022 відповідачам направив досудову вимогу №УФ-45314 про сплату виниклої заборгованості з попередженням розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з позовною заявою про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкцій, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої заборгованості та інших збитків (а.с.22). 23.08.2023 ТОВ «УЛФ-Фінанс» направило відповідачам повідомлення про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу. Згідно з даним повідомленням Договір фінансового лізингу вважається розірваним з 01.09.2022 року. Цим повідомленням також було доведено до відома відповідачів, що повернення (вилучення) Об`єкта лізингу та розірвання (відмова) від Договору не звільняє відповідачів від сплати всіх нарахованих, але не сплачених платежів передбачених Договором, в тому числі не сплаченої суми штрафних санкцій та відшкодування завданих збитків, а право викупу предмета лізингу лізингоодержувачем втрачається (а.с.23-25). 11.08.2023 поручителю [PERSON] позивачем направлено вимогу з розрахунками №УФ-58205 про сплату даної заборгованості та попереджено останню, що у разі несплати заборгованості, позивач буде звертатися до суду з позовом про солідарне стягнення вказаної заборгованості (а.с.26-35). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених законами України з питань регулювання діяльності з надання фінансових послуг, цим Законом та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами. Відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Положення інших нормативно-правових актів регулюють відносини у сфері фінансового лізингу в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено статті 3 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1, 2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частини 2, 3 статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачають, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів. Згідно з п.13 Договору фінансового лізингу, Договір фінансового лізингу набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками Сторін (У разі їх наявності) та діє протягом перебігу Строку лізингу (крім випадків, коли з підстав та в порядку, передбаченому цим Договором, Сторона відмовиться від Договору в односторонньому порядку або Сторони досягнуть згоди про дострокове припинення розірвання цього Договору). Зобов`язання за Договором, у разі його можливого порушення, не припиняються із закінченням строку його дії та припиняються їх повним виконанням. Пунктом 15 Договору фінансового лізингу передбачено, що своїм підписом на Договорі Лізингоодержувач підтверджує факт отримання Договору фінансового лізингу в дату його укладення та запевняє, що на дату підписання Договору ознайомився та має доступ до Загальних умов договору фінансового лізингу», які розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця та є діючими на дату укладання Договору, а також підтверджує отримання перед укладанням Договору інформації , передбаченої ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно з п. 1.1. Загальних умов, Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно (далі по тексту «Об`єкт лізингу»), найменування, марка, модель, рік випуску, ціна, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору, а в кінці строку д Договору має право придбати Об`єкт лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у Договорі. Свої зобов`язання позивач виконав своєчасно, належним чином і в повному обсязі, зокрема, набув у свою власність та передав 03.11.2021, згідно з актом прийому-передачі на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлений Лізингоодержувачем транспортний засіб марки Renault, моделі Megane (вживаний), 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , вартістю 256 124,00 грн, а відповідач [PERSON] зобов`язався прийняти Об`єкт лізингу та своєчасно сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору фінансового лізингу та вимог Закону України «Про фінансовий лізинг». В свою чергу, [PERSON] сплатив перший лізинговий платіж, прийняв від позивача у платне володіння та користування замовлений об`єкт лізингу, а з 03.03.2022 (шостий лізинговий платіж згідно з графіком) взагалі припинив виконувати зобов`язання з оплати лізингових платежів. З наданого розрахунку заборгованості та виписки за договором вбачається, що відповідач користувався автомобілем та вносив кошти на погашення заборгованості зі сплати лізингових платежів. Незважаючи на спроби Позивача врегулювати спір в досудовому порядку, [PERSON] та [PERSON] були проігноровані всі вимоги Позивача, як наслідок заборгованість за Договором фінансового лізингу наразі залишилась непогашеною. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 01.09.2023 року прострочена заборгованість відповідачів перед позивачем по лізинговим платежам склала 144421,24 грн. Загалом заборгованість відповідачів перед позивачем станом на 11.08.2023 за договором фінансового лізингу становить 284 419,22 грн, з яких: 50938,46 грн - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 5093,85 грн - штраф 10%; 30024,88 грн - пеня; 1890,41 грн - 3% річних; 9145,36 грн - інфляційні нарахування; 187326,26 грн - неустойка. Щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] . Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи, що з метою забезпечення виконання основного зобов`язання Клієнта за Договором фінансового лізингу №11926/11/21-Г від 03.11.2021 було укладено договір поруки від 03.11.2021, за яким поручителем виступила [PERSON] , є підстави для розгляду в даній цивільній справі вимог позивача як до основного боржника - [PERSON] , так і до поручителя - [PERSON] як до солідарних боржників. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 4266,29 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 990206878 від 11.09.2023, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача, судові витрати у вигляді судового збору по 2133,14 грн з кожного.

Outcome: approved