Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Дружківської міської ради в особі Дружківської міської військової адміністрації, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та встановлення батьківства, в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, місце народження м. Макіївка Донецької області, батьком [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості щодо [PERSON] , [INFO] , як батька з актового запису № 9 від 09.01.2024 р. про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] ; внести зміни в актовий запис № 9 від 09.01.2024 р., вчинений Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, місце народження м. Макіївка Донецької області, змінивши прізвище дитини з [PERSON] та [PERSON] , по-батькові зі [PERSON] на [PERSON] , ім`я, місце народження та дату народження залишити без змін. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2022 році він познайомився з [PERSON] , яка на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В січні 2023 р. [PERSON] пішла від чоловіка та проживала разом з [PERSON] спільно однією родиною у найманому житлі. В березні 2023 року [PERSON] завагітніла від [PERSON] . Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05.04.2023 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за їх спільною заявою. [INFO] [PERSON] народила дівчинку, батьком якої є позивач. Проте, в актовому запису про народження дитини батьком зазначений [PERSON] на підставі ст. 122 ч. 1 СК України. Вважає, що [PERSON] визнає позивача батьком своєї дитини, що підтверджується записами в індивідуальній картці вагітної та породіллі № 7/27, світлинами. На теперішній час [PERSON] та дитина проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні, тобто фактично позивач та [PERSON] перебувають у шлюбних стосунках, ведуть спільно господарство та пов`язані спільним побутом. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, останній надав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, на позовних вимогах наполягав. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність на розсуд суду. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] з 16.03.2013 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05.04.2023 р. розірвано (а.с.15-16). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.01.2024 р., [PERSON] народилась [INFO] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Позивачем надано фотографії на яких зображений він разом з [PERSON] , яка була вагітна та фотографію з дитиною (а.с.14). Згідно індивідуальної картки вагітної та породіллі № 7/27 щодо [PERSON] , в графі чоловіки зазначений [PERSON] , 1985 р.н. (а.с.12). Відомості про батька дитини записані на підставі ч.2 ст.122 СК України - дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя, оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05.04.2023 р., а дитину остання народила [INFO] . Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК). Батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду, відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України. В свою чергу положеннями ч. 2,3 ст. 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст. 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК ( 2947-14 ) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню. Згідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved